ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 678/9/22

Провадження № 11-кп/4820/291/24

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Хмельницького апеляційного суду

в складі: судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря ОСОБА_4 ,

з участю: прокурора ОСОБА_5 ,

представника потерпілої ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому, в режимі відеоконференції, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудового розслідування 08 жовтня 2021 року за № 0001928 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 на вирок Летичівського районного суду Хмельницької області від 29 січня 2024 року,

в с т а н о в и л а :

Цим вироком

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Керч, Автономна Республіка Крим, Україна, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , громадянина України, із середньою спеціальною освітою, одруженого, не працюючого, раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначено йому покарання у виді 2 місяців арешту з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік.

Скасовано накладений ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 жовтня 2021 року арешт на: автомобіль Audi A4, д.н.з. НОМЕР_1 ; автомобіль Volkswagen Passat, д.н.з. НОМЕР_2 ; сідловий тягач Frieghtliner 120, д.н.з. НОМЕР_3 ; напівпричіп Schweriner, д.н.з. НОМЕР_4 ; сідловий тягач Reanult Magnum, д.н.з. НОМЕР_5 ; напівпричіп Schwarzmuller, д.н.з. НОМЕР_6 .

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави витрати на залучення експерта на загальну суму 2917 грн. 54 коп.

Питання стосовно речових доказів вирішено відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

За вироком суду, 08 жовтня 2021 року близько 06 год. 50 хв. ОСОБА_7 , керуючи автопоїздом у складі сідлового тягача Frieghtliner 120, д.н.з. НОМЕР_3 , у сцепці з напівпричепом Schweriner CS-45GV, д.н.з. НОМЕР_4 , рухаючись по автодорозі М-30, сполученням Стрий Умань Дніпро Ізварине, зі сторони м. Вінниця в напрямку до м. Хмельницький, на 326 км 350 м зазначеної вище автодороги, неподалік с. Вербка Хмельницького (бувшого Летичівського) району Хмельницької області, в порушення вимог п. 2.3 (б) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (далі Правила дорожнього руху), проявив неуважність, в порушення п. 12.1 Правил дорожнього руху, не врахував дорожньої обстановки та, порушуючи п. 13.1 Правил дорожнього руху, не дотримався безпечної дистанції, заснув за кермом, внаслідок чого допустив зіткнення передньою частиною керованого автомобіля Frieghtliner 120, д.н.з. НОМЕР_3 , із задньою частиною нерухомого автомобіля Volkswagen Passat, д.н.з. НОМЕР_2 , який під керуванням водія ОСОБА_11 , на передньому пасажирському сидінні якого знаходився пасажир ОСОБА_12 , у відповідності із вимогами п. п. 8.7.3 (е), 8.10 Правил дорожнього руху, зупинився на червоний сигнал світлофора.

Після цього, автомобіль Volkswagen Passat, д.н.з. НОМЕР_2 , будучи у некерованому стані, передньою частиною здійснив зіткнення із задньою частиною зупиненого попереду автомобіля Audi A4, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_13 , на передньому пасажирському сидінні якого знаходився ОСОБА_14 , який у некерованому стані зіткнувся із зупиненим на світлофорі попереду причепом автопоїзда у складі сідлового тягача Reanult Magnum, д.н.з. НОМЕР_5 у сцепці із напівпричепом Schwarzmuller SAP-335, д.н.з. НОМЕР_6 , за кермом якого знаходився водій ОСОБА_15 .

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та порушення ОСОБА_7 вимог Правил дорожнього руху, водій автомобіля Audi A4, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_13 отримала тілесні ушкодження у вигляді: закритої травми грудної клітини, закритого перелому тіла грудини у верхній третині зі зміщенням, які відповідно до висновку судово-медичного експерта № 500 від 22 листопада 2021 року за своїм характером відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як такі, що потягли тривалий розгляд здоров`я (більше 21 доби).

Таким чином, своїми діями водій ОСОБА_7 порушив вимоги п. п. 2.3. (б), 12.1., 13.1 Правил, зміст яких полягає в наступному: - п. 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; - 12.1. Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху, водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним; п. 13.1. У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Порушення водієм ОСОБА_7 пунктів 2.3 (б), 12.1, 13.1 Правил знаходяться в прямому причинному зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками, а саме спричиненням потерпілій ОСОБА_13 середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

В поданій апеляційній скарзі захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_8 вважає вирок місцевого суду незаконним та необґрунтованим, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, просить його скасувати та закрити кримінальне провадження за відсутністю в діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення. Акцентує увагу, що висновки суду про те, що обвинувачений проявив неуважність, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції, заснув за кермом, внаслідок чого допустив зіткнення, є необґрунтованими, оскільки ОСОБА_7 вчинив ДТП внаслідок раптової втрати свідомості та не міг усвідомлювати протиправний характер своїх дій, передбачати їх шкідливі наслідки або свідомо допускати настання таких. Стверджує, що висновок експерта № 500 від 22 листопада 2021 року є недопустимим доказом, оскільки експертиза проведена з порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, обвинуваченого ОСОБА_7 , його захисників адвокатів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які підтримали апеляційну скаргу, з посиланням на зазначені в ній доводи, думку представника потерпілої - адвоката ОСОБА_6 та прокурора, які вважають вирок суду законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження, надавши усім учасникам право виступу в судових дебатах та обвинуваченому останнє слово, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів провадження, досудове розслідування, з`ясування обставин провадження та перевірка їх доказами проведено з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, таких порушень цього закону, які були б істотними і тягли за собою безумовне скасування судового рішення, у провадженні не допущено, а висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, при зазначених у вироку обставинах, відповідає матеріалам провадження та ґрунтується на досліджених в судовому засіданні доказах.

Доводи апеляційної скарги сторони захисту про те, що досудове розслідування, з`ясування обставин провадження та перевірка їх доказами проведено упереджено, без з`ясування обставин, які мають значення для встановлення істини у провадженні, є необґрунтованими і спростовуються зібраними у провадженні та дослідженими судом доказами.

Так, в процесі судового та апеляційних розглядів обвинувачений ОСОБА_7 не заперечував та ствердив обставини керування автопоїздом у складі сідлового тягача з напівпричепом у ранню пору доби 08 жовтня 2021 року на автодорозі М-30, зі сторони м. Вінниця в напрямку до м. Хмельницького, його зіткнення із задньою частиною нерухомого автомобіля Volkswagen Passat та подальшим зіткненням вказаного транспортного засобу із задньою частиною зупиненого попереду автомобіля Audi A4, який у некерованому стані зіткнувся із зупиненим попереду на світлофорі причепом автопоїзда Reanult Magnum, внаслідок чого водій автомобіля Audi A4 ОСОБА_13 отримала тілесні ушкодження, однак викладав свою версію подій.

Потерпіла ОСОБА_13 послідовно ствердила обставини дорожньо-транспортної пригоди, за яких вона, 08 жовтня 2021 року, керуючи автомобілем марки Audi A4, неподалік с. Вербка, Хмельницького району, Хмельницької області, зупинилась на червоний сигнал світлофора (реверсний рух) перед вантажним автомобілем з напівпричепом на відстані близько 3 м. Згодом відчула раптовий та сильний удар у задню частину автомобіля, внаслідок якого її транспортний засіб зіткнувся із причепом вантажного автомобіля, який стояв попереду, в результаті чого вона отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Показаннями свідків ОСОБА_16 , який був пасажиром в автомобілі потерпілої, водія автопоїзда ОСОБА_15 з яким зіткнулася потерпіла та водія автомобіля Volkswagen Passat ОСОБА_11 , які повністю узгоджуються між собою, які ствердили, що дорожньо-транспортна пригода, наслідком якої стало отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_13 , відбулася через порушення Правил дорожнього руху ОСОБА_7 , який заснув за кермом, що він на місці події фактично не заперечував.

Крім того, факт вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення об`єктивно стверджується даними протоколу огляду місця події зі схемою та фототаблицею до нього, з яких вбачається, що 08 жовтня 2021 року близько 06 год. 50 хв. на проїзній частині автодороги М-30 сполученням Стрий Умань Дніпро Ізварине, зі сторони м. Вінниця в напрямку до м. Хмельницький, на 326 км 350 м, виявлено: сідловий тягач Frieghtliner 120, д.н.з. НОМЕР_3 у сцепці з напівпричепом Schweriner CS-45GV, д.н.з. НОМЕР_4 , із пошкодженнями в передній частині кузова; сідловий тягач Reanult Magnum, д.н.з. НОМЕР_5 у сцепці із напівпричепом Schwarzmuller SAP-335, д.н.з. НОМЕР_6 із пошкодженнями в задній частині кузова; автомобіль Volkswagen Passat, д.н.з. НОМЕР_2 із пошкодженнями в передній та задній частинах кузова; автомобіль Audi A4, д.н.з. НОМЕР_1 із пошкодженнями в передній та задній частинах кузова (а.м.п.15-33 т.3).

Протоколом перевірки технічного стану транспортного засобу № 00795-05394-21 від 01 червня 2021 року, виданого ПП «Техогляд 2017», підтверджується справність транспортного засобу Frieghtliner 120, д.н.з. НОМЕР_3 , яким керував обвинувачений (а.м.п.43,78 т.3).

Даними висновку експерта № СЕ-19/123-21/8130-ІТ від 29 листопада 2021 року стверджується, що на момент огляду рульове керування сідлового тягача «Frieghtliner FLD 120», д.н.з. НОМЕР_3 , яким керував ОСОБА_7 перебувало в несправному стані. Встановити стан робочої гальмової системи сідлового тягача як на момент огляду, так і до моменту ДТП не видалось за можливе. Виявлена в процесі дослідження несправність рульового керування виражена у деформації поперечної тяги рульового приводу, носить аварійний характер та її виникнення пов`язуються із дією ударних навантажень на елементи конструкції автомобіля під час розвитку ДТП (а.м.п.71-77 т.3).

Із листа керівника Проекту Ант Евіна Оnur Group вбачається, що 08 жовтня 2021 року на км 326+350 жодні роботи не проводились, на ділянці було забезпечено усі відповідні дорожні знаки та дорожню розмітку, не відбувалось змін у напрямку дорожнього руху чи дорожньої розмітки. Рух відбувався по новому покриттю з обмеженням швидкості та із забороною обгону. Погода була сонячною, без опадів. Схемою по організації дорожнього руху підтверджується розміщення дорожніх знаків та межі їх дій, розташування дорожньої розмітки згідно схеми ОДР (325км+900м-331км+000м) (а.м.п.179-182 т.3).

Тобто, будь які перешкоди, які б об`єктивно заважали обвинуваченому завчасно виявити перешкоду та уникнути зіткнення на ділянці дороги відсутні.

Змістом висновку експерта № СЕ-19/123-21/8993-ІТ від 24 листопада 2021 року стверджується, що в заданій дорожній ситуації водій вантажного сідлового тягача Frieghtliner 120 ОСОБА_7 , як оператор транспортного засобу, повинен був діяти відповідно до вимог п. п. 2.3 (б), 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України.

Як слідує із заданих вихідних даних, водій вантажного сідлового тягача ОСОБА_7 заснув за кермом, а отже не слідкував за дорожньою обстановкою та не здійснював контрольований рух автомобіля, з метою безпечного керування ним.

Вказані обставини виключають технічний аспект проведення експертної оцінки водія ОСОБА_7 , а також виключають доцільність проведення експертного дослідження питань щодо встановлення технічної можливості попередження даної ДТП з боку вказаного водія та встановлення причинно-наслідкового зв`язку між його діями і настанням даної пригоди, оскільки експерт розглядає дії водіїв лише як дії операторів, які визначають характер руху транспортного засобу в конкретній дорожній обстановці, без урахування їх психо - фізіологічних можливостей, можливості оцінки та подальшого прогнозування дорожньої ситуації в цілому (а.м.п.188-190 т.3).

Даними висновку експерта № 500 від 22 листопада 2021 року стверджується, що у ОСОБА_17 мають місце тілесні ушкодження у вигляді закритої травми грудної клітини, закритого перелому тіла грудини у верхній третині із зміщенням, які виникли від дії тупих твердих предметів з обмеженою травмуючою поверхнею в ділянку передньої поверхні грудної клітини ОСОБА_17 , та при ударах вказаною ділянкою тіла останньої об такі, якими могли бути кермо автомобіля, конструктивні частини салону легкового автомобіля, та їм подібні предмети, що могло мати місце при такому виду ДТП, як зіткнення автомобілів, де ОСОБА_17 могла знаходитись в якості водія легкового автомобіля, по строку свого виникнення можуть відповідати 08 жовтня 2021 року, що цілком могло мати місце в строк і за обставин, вказаних в постанові про призначення даної судово-медичної експертизи, по своєму характеру відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як такі, що потягли тривалий розлад здоров`я (більше 21 доби) (а.м.п.152-153 т.3).

Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви у об`єктивності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації стороною захисту не надано.

Більше того, дані твердження сторони захисту були предметом дослідження місцевого суду та ним детально проаналізовані.

За таких обставин колегія суддів приходить до переконання, що докази вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_7 , які покладені судом в основу обвинувального вироку, були отримані з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства.

В провадженні не встановлено жодного належного, переконливого та об`єктивного доказу щодо застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , потерпілої та свідків заборонених законодавством методів розслідування, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду.

При цьому, в матеріалах провадження не встановлено доказів, щоб ОСОБА_7 чи його захисники звертались із заявами та скаргами до прокурора, який здійснює нагляд за досудовим розслідуванням чи вищестоящих органів з приводу незаконних дій працівників поліції, а тому такі твердження викликають об`єктивний сумнів.

Таким чином, підстав вважати, що в процесі досудового розслідування зі сторони органів досудового розслідування на обвинуваченого, потерпілих чи свідків чинився тиск, в колегії суддів немає, не здобуто таких доказів і в процесі апеляційного розгляду.

Доводи сторони захисту про те, що дорожньо-транспортна пригода сталась саме через втрату свідомості обвинуваченим, колегія суддів не приймає, оскільки судом першої інстанції були перевірені вказані доводи сторони захисту та обґрунтовано визнані такими, що не відповідають дійсності, так як спростовуються об`єктивними доказами у провадженні, які змістовно наведені у вироку, та яким суд першої інстанції дав належну оцінку, обґрунтовано визнавши їх належними, допустимими та достовірними.

Зокрема, із даних висновку експерта № 88 від 19 грудня 2022 року вбачається, що згідно медичних документів у ОСОБА_7 будь яких захворювань та травм центральної нервової системи, ендокринних захворювань, які могли б бути причиною втрати свідомості до 08 жовтня 2021 року не відмічалось.

Згідно виписки з медичної карти стаціонарного хворого № 3802/1749 ОСОБА_7 перебував на лікування з 29 вересня по 08 жовтня 2018 року із діагнозом: Ішемічна хвороба серця: гострий передньо-боковий інфаркт міокарду. Гіпертонічна хвороба ІІІ, стадія ІІІ, ризик ІV. Ожиріння ІІІ ступеня. Виразкова хвороба дванадцятипалої кишки без загострення, тобто задовго до дорожньо-транспортної пригоди.

Будь яких доказів стосовно причинного зв`язку із лікуванням ОСОБА_7 восени 2018 року та дорожньо-транспортною пригодою 08 жовтня 2021 року стороною захисту не надано не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду, не вбачається таких обставин і з матеріалів кримінального провадження.

Відповідно до завіреної фотокопії карти виїзду екстреної медичної допомоги №79 (77) КНП «Хмельницький обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Хмельницької обласної ради ОСОБА_7 був оглянутий при виїзді на місце пригоди бригадою екстреної медичної допомоги 08 жовтня 2021 року і по їх приїзду обвинувачений стояв на узбіччі біля свого автомобіля, виказував скарги на несильний біль в правому стегні, всі події чітко пам`ятав, свідомість не втрачав.

При об`єктивному обстеженні було медичними працівниками не було встановлено обставин втрати ним свідомості. Працівниками бригади екстреної медичної допомоги виставлений попередній діагноз: «Підвищений артеріальний тиск. Синці, забій стегна. Гіпертонічна хвороба з переважним ураженням серця. Забій стегна». ОСОБА_7 був залишений на місці.

Таким чином, у ОСОБА_7 , при наявності у нього гіпертонічної хвороби та ішемічної хвороби серця, втрата або порушення свідомості могло відбутись при гострому інфаркті міокарду, якого у нього не встановлено при огляді на місці пригоди 08 жовтня 2021 року, або при гіпертонічному кризі, який розвивається як ускладнення гіпертонічної хвороби.

Експерти ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , будучи допитаними місцевим судом та роз`яснюючи вищевказаний висновок, вказали, що для втрати свідомості має бути саме медичне підґрунтя, однак будь яких медичних даних про те, що ОСОБА_7 в момент ДТП втратив свідомість чи був повторний інфаркт міокарда немає.

Окрім того, копією медичної довідки № 072443 від 28 листопада 2020 року (дійсна до 28 листопада 2021 року) підтверджується придатність ОСОБА_7 до керування транспортним засобом (а.м.п.35 т.2).

Отже, під час дорожньо-транспортної пригоди обвинувачений ОСОБА_7 був у свідомості, що повністю узгоджується з даними медичних висновків, показань судово-медичних експертів та стороною захисту жодним чином не спростовано.

Враховуючи вищевикладене, із встановлених судом обставин вбачається, що водій ОСОБА_7 був у свідомості, обставин чи причин, які б завадили йому виконати вимоги п. п. 2.3 (б), 12.1, 13.1 ПДР, не встановлено. Його вина у порушенні вказаних Правил доведена повністю.

Твердження сторони захисту про недопустимість висновку експерта № 500 від 22 листопада 2021 року, є не обґрунтованими, з огляду на наступне.

Судово-медична експертиза, з метою встановлення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, проводиться судово-медичним експертом шляхом медичного обстеження потерпілих. Проведення цієї експертизи тільки за медичними документами (історії хвороби, індивідуальній карті амбулаторного хворого тощо) допускається у виняткових випадках і лише за наявності справжніх повноцінних документів, що містять вичерпні дані про характер ушкоджень, їх клінічний перебіг та інші необхідні відомості.

Окрім цього, якщо необхідні медичні документи експерту не подані, він заявляє особі чи органу, що призначив експертизу, клопотання про надання відповідних документів. Відповідно до матеріалів кримінального провадження, експерт таких клопотань не заявляв, а тому можна дійти висновку, що останньому було достатньо наявних у матеріалах справи відомостей.

Під час здійснення своєї професійної діяльності експерт є незалежним та діє в межах наданих йому повноважень.

Необхідність залучення потерпілого для проведення експертних досліджень та достатність матеріалів і документації для проведення експертизи визначається безпосередньо експертом.

Так, як вбачається із даних висновку експерта № 500 від 22 листопада 2021 року судово-медичним експертом ОСОБА_20 , на підставі даних представленої медичної документації, у потерпілої ОСОБА_17 були виявлені тілесні ушкодження, які відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості, як такі, що потягли тривалий розгляд здоров`я (а.м.п.152-153 т.3).

Допитаний в суді першої інстанції експерт ОСОБА_20 підтвердив, що експертиза проведена на підставі медичної документації, в якій була зазначена вичерпна інформація і усі вихідні дані, необхідні для встановлення тяжкості та механізму утворення тілесних ушкоджень. Тому, у нього не було підстав для проведення огляду потерпілої.

З аналогічних підстав, жодним чином, не спростовує обставин порушення правил безпеки дорожнього руху ОСОБА_7 , що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесне ушкодження, не відображення у вироку посилання на правові підстави надходження до експерта документів на ім`я ОСОБА_21 , оскільки судово-медична експертиза проведена на підставі наданих потерпілою слідчому та вилучених на підставі ухвали слідчого судді медичних документів на ім`я ОСОБА_13 , яка змінювала прізвище.

Представником потерпілої адвокатом ОСОБА_6 були надані докази про зміну прізвища потерпілою. Будь яких сумнівів про те, що медичні документи стосувалися двох різних людей, колегія суддів не вбачає.

При цьому, судом були перевірені вказані обставини, та правильно визнані необґрунтованими.

Колегія суддів не вбачає підстав для визнання вказаного висновку експерта недопустимим доказом зважаючи на те, що на підставі наданої медичної документації, експерт зміг надати відповіді на поставлені слідчим питання.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що висновок експерта № 500 від 22 листопада 2021 року є належним та допустимим доказом. Будь яких даних про те, що проведена експертиза на підставі наданої медичної документації суперечить методичним підходам для проведення такого типу експертиз, експертом не зазначалось та стороною захисту в ході апеляційного розгляду надано не було.

Підстав ставити під сумнів вказаний висновок експерта, який, перед проведенням дослідження, був попереджений про відповідальність за відмову або ухилення від надання висновку та за надання завідомо неправдивого висновку за ст. ст. 384, 385 КК України, апеляційний суд не вбачає.

Посилання захисника обвинуваченого на необґрунтованість висновку експерта № 500 та безпідставність не призначення судом повторної судової-медичної експертизи потерпілої не є суттєвими та зводяться лише до не згоди з таким. Разом з тим, заявлене клопотання не містить переконливих доводів неповноти, неясності чи необґрунтованості експертизи. Судом не було встановлено, що висновок експерта є необґрунтованим, або таким, що суперечить іншим матеріалам справи чи викликає сумніви у його правильності, з чим погоджується і апеляційний суд.

При цьому, колегія суддів вважає, що ряд питань на дослідженні яких наполягає сторона захисту носять юридичний характер та знаходяться поза межами знань фахівців у галузі медицини та вирішені судом при ухвалені вироку.

Оголошена ОСОБА_7 підозра, кваліфікація його дій, з якою погодився суд, містить виклад фактичних обставин, в тому числі часу, місця, способу та інших обставин вчинення кримінальних правопорушень, наскільки вони відомі слідчому. Знайшли вони своє відображення і у вироку, тобто при його ухваленні суд повністю вирішив питання, зазначені в ст. 374 КПК України.

Тому твердження сторони захисту, що органами досудового розслідування та судом не виконані вимоги ст. 91 КПК України не заслуговують на увагу та підлягають відхиленню.

Ретельно проаналізувавши докази в їх сукупності, суд дав їм належну правову оцінку і прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Разом з тим, перевіряючи ж законність та обґрунтованість вироку суду першої інстанції, в частині призначеного покарання ОСОБА_7 , колегія суддів зазначає наступне.

Так, санкція частини 1 статті 286 КК України передбачає покарання у виді штрафу від трьох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арешту на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років.

Натомість, Законом України № 3342-IX від 23.08.2023, який набрав чинності 28.03.2024 р., покарання у виді арешту може застосовуватись лише до військовослужбовців.

Таким чином, покарання у виді арешту, з огляду на те, що ОСОБА_7 не є військовслужбовцем до нього не може бути застосоване, а тому вирок місцевого суду в цій частині підлягає зміні.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання колегія суддів бере до уваги суспільну небезпечність вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, який раніше не судимий, одружений, має на утриманні 2 неповнолітніх дітей, офіційно не працює, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставин, що обтяжують та пом`якшують покарання обвинуваченому не встановлено.

Згідно даних досудової доповіді, складеної Гайсинським районним відділом № 1 філії Державної установи «Центр пробації» у Вінницькій області виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі можливе та не становить небезпеки для суспільства. Ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як низький. Ризик небезпеки для суспільства оцінюється як низький (а.м.п. 138-141, т. 1).

З урахуванням наведеного, беручи до уваги особу ОСОБА_7 , який не визнав вину навіть під тиском зібраних у провадженні доказів, виявлення жалю, спроб знайти порозуміння з потерпілою, відшкодувати спричинену кримінальним правопорушенням шкоду не вчинив, працює на фактичних заробітках, колегія суддів дійшла висновку, що зазначені обставини дають апеляційному суду обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_7 слід призначити покарання у виді штрафу в максимальному розмірі, що буде справедливим і достатнім для його виправлення та попередження нових правопорушень.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 407, 418 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Летичівського районного суду Хмельницької області від 29 січня 2024 року щодо ОСОБА_7 , в частині призначеного покарання, змінити.

Призначити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання за ч. 1 ст. 286 КК України у виді штрафу, в розмірі п`яти тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 85 000 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3