Справа № 583/2657/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" травня 2024 р. слідча суддя Охтирського міськрайонного суду Сумської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання т.в.о. начальника СВ Охтирського РВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_7 , погоджене керівником Сумської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , одруженого, непрацюючого, раніше несудимого, підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України

про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою,-

встановила:

30.05.2024 до суду надійшло зазначене клопотання про застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Вимоги за клопотанням обґрунтовані тим, що в провадженні СВ Охтирського РВП ГУНП в Сумській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000493 від 28.05.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України за фактом відкритого викрадення чужого майна (грабіж), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненого в умовах воєнного стану. 28.05.2024 ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України та повідомлено про підозру у скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Слідчий зазначав, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років. На даний час існують ризики, які дають підстави вважати, що ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, потерпілого з метою уникнення покарання, переховувати чи знищити докази його причетності до вчинення злочину, вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки підозрюється в вчиненні тяжкого злочину, не має тісних соціальних зв`язків та постійного джерела доходу. Враховуючи викладене, застосування більш м`якого запобіжного заходу відносно підозрюваного, на переконання слідчого, не дозволить забезпечити виконання покладених на підозрюваного процесуальних обов`язків, а також запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив його задовольнити, застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, вважав, що саме такий запобіжний захід, пов`язаний з ізоляцією від суспільства, зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисниця у судовому засіданні заперечували проти застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, прохали обрати підозрюваному більш м`який вид запобіжного заходу, а саме домашній арешт, оскільки, на переконання сторони захисту, наведені прокурором ризики,в розумінні ст. 177 КПК України, є необґрунтованими.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, слідча суддя приходить до наступного висновку.

Встановлено, що Охтирським відділом поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000493 від 28.05.2024 за відповідною правовою кваліфікацією ч. 4 ст. 186 КК України за фактом спричинення ОСОБА_5 тілесних ушкоджень ОСОБА_8 та заволодіння майном потерпілого.

Відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчинені злочину від 28.05.2024 ОСОБА_5 затримано на підставі ст. 208 КПК України.

Цього ж дня ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Положеннями ч. 4 ст. 176 КПК України визначено, що запобіжні заходи під час досудового розслідування застосовуються слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора.

Згідно вимог ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов'язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш мяких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

З матеріалів, доданих до клопотання, вбачається, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України. Підозра на цей час обґрунтовується наступними доказами, отриманими під час проведення досудового розслідування: протоколом затримання ОСОБА_5 безпосередньо після вчинення злочину; протоколом допиту свідків та потерпілого, які зазначили про вчинення ОСОБА_5 інкримінованих йому діянь.

Згідно з ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а тому слідча суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Феррарі-Браво проти Італії» не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки останнє є завданням попереднього розслідування.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Кавала проти Туреччини» зазначено, що для того, щоб арешт за обґрунтованою підозрою був виправданий не потрібно, щоб поліція отримала достатньо доказів для пред`явлення обвинувачення або для арешту, або під час перебування заявника під вартою. Метою затримання є подальше розслідування кримінальної справи шляхом підтвердження або зняття підозр, які є підставою для затримання. Таким чином, факти, які викликають підозру, не повинні бути такого ж рівня, як ті, які необхідні для обґрунтування обвинувального вироку або навіть притягнення до відповідальності, що настає на наступному етапі процесу кримінального розслідування. Обґрунтована підозра означає наявність фактів чи відомостей, які б задовольняли об`єктивного спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила правопорушення. Однак те, що може бути визнано розумним, залежить від усіх обставин. Відповідно, оцінюючи обґрунтованість підозри, необхідно встановити, чи забезпечена сутність гарантії, передбаченої пунктом 1 (с) статті 5. Термін обґрунтованість також означає поріг, який підозра повинна подолати, щоб задовольнити об`єктивного спостерігача щодо ймовірності звинувачень.

Також Європейський Суд з прав людини у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

З огляду на викладене, перевіряючи обґрунтованість підозри, слідча суддя вважає, що дані, які вказують на обґрунтовану підозру навіть у сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів та містяться у долучених до клопотання матеріалах.

Слідча суддя зазначає, що на цьому етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язана на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу. На переконання слідчої судді зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні слідчого та доданих матеріалах. Таким чином, беручи до уваги наведені у клопотанні дані у слідчої судді наявні підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому злочину, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до десяти років.

Виключною (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

В ст. 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) «Про взяття під варту до суду» 11 від 27.06.1980 зазначено, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Враховуючи викладене, а також характер дій, в яких підозрюється ОСОБА_5 слідча суддя дійшла висновку про доведеність можливості здійснення підозрюваним дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховування від органів досудового слідства та суду, оскільки він підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі до десяти років. Також підозрюваний може переховувати чи знищити докази його причетності до вчинення злочину, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження. Крім того підозрюваний проживає в одному несеному пункті зі свідками та потерпілим та може незаконно впливати на них шляхом залякування та погроз. Також обґрунтованим є ризик вчинення ОСОБА_5 інших кримінальних правопорушень, про що свідчить його поведінка до вчинення та після вчинення інкримінованого йому злочину. При цьому береться до уваги і особа підозрюваного, який є людиною молодого віку, фізично здоровий, не має міцних соціальних зв`язків, оскільки хоча і перебуває у зареєстрованому шлюбі, однак, як зазначив у судовому засіданні, фактично проживає не тривалий час з іншою жінкою, не має офіційних джерел доходу.

Така позиція цілком узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який наголошує на тому, що на початку слідства заявлені ризики можуть враховуватись судом при обранні запобіжного заходу, а в подальшому, поступово, у міру того, як просувається досудове розслідування, певні ризики неминуче втрачають своє значення («Летельє проти Франції» - рішення від 26 червня 1991 року, ОСОБА_9 проти Франції» - рішення від 23 вересня 1998 року).

Доводи підозрюваного та його захисника про відсутність підстав щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та можливості обрання більш м`якого запобіжного заходу, суд вважає необґрунтованими, оскільки при розгляді клопотання прокурором доведено об`єктивне існування обставин, які виправдовують тримання під вартою ОСОБА_5 та встановлена наявність ризиків, визначених ч.1 ст.177 КПК України, протилежного стороною захисту не наведено.

Таким чином слідча суддя дійшла висновку, що зазначені ризики у своїй сукупності свідчать про неможливість запобігання ним шляхом застосування до підозрюваного ОСОБА_5 іншого запобіжного заходу, менш обтяжливого, ніж тримання під вартою, оскільки такий запобіжний захід, на думку слідчої судді, є співмірним існуючим ризикам та відповідає обставинам даного кримінального провадження.

Враховуючи наявність обґрунтованої підозри у скоєнні ОСОБА_5 тяжкого злочину, вчиненого із застосуванням насильства щодо потерпілого, відповідно до положень п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України слідча суддя дійшла висновку про доцільність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Керуючись ст.ст. 176, 177 178, 183, 193, 194, 196, 197, 199, 376 КПК України, слідча судя,-

УХВАЛИЛА:

Клопотання задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів до 24.00 години 26 липня 2024 року, з подальшим утриманням у Державній установі «Сумський слідчий ізолятор».

Строк тримання під вартою обчислювати з моменту затримання ОСОБА_5 , а саме з 28 травня 2024 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Сумського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваним - протягом п`яти днів з дня отримання ним копії ухвали.

Повний текст ухвали виготовлено 3 червня 2024 року.

Слідча суддя Охтирського міськрайонного суду

Сумської області ОСОБА_1