Справа № 305/816/24
Номер провадження 1-кс/305/120/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.04.2024. Слідчий суддя Рахівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 розглянувши матеріали клопотання прокурора Рахівського відділу Тячівської окружної прокуратури ОСОБА_5 про арешт майна,

ВСТАНОВИВ :

Прокурор Рахівського відділу Тячівської окружної прокуратури ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Рахівського районного суду Закарпатської області з клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні за № 0000012 від 10.01.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 361 КК України, а саме: несанкціоноване втручання в роботу інформаційних (автоматизованих), електронних комунікаційних, інформаційно-комунікаційних систем, електронних комунікаційних мереж, вчинене за попередньою змовою групою осіб, якщо вони призвели до витоку, втрати, підробки, блокування інформації, спотворення процесу обробки інформації або до порушення встановленого порядку її маршрутизації, під час дії воєнного стану.

Клопотання мотивував тим, що 09.01.2023 до Рахівського РВП надійшов рапорт з ВПК в Закарпатській області ДКП НП України про те, що під час проведення розшукових заходів, встановлено групу осіб ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , які на території Рахівського району шляхом несанкціонованого втручання в роботу супутникових ресиверів надають доступ до сигналу телевізійних каналів, права на які належать ТОВ "СТАРЛАЙТ МЕДІА", ТОВ "1+1 Інтернет", що призвело до порушення встановленого порядку її маршрутизації. Відомості про дане кримінальне правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.01.2023 за №0000012 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 361 КК України. 05.04.2024 слідчим ОСОБА_4 на підставі ухвали слідчого судді Рахівського районного суду від 27.03.2024 проведено обшук у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_10 , у ході якого виявлено та вилучено: мобільний телефон марки Redmi Note 13 з ІМЕІ1 НОМЕР_1 , ІМЕІ2 НОМЕР_2 та сім-картою з номером НОМЕР_3 . 06.04.2024 вказані предмети визнано речовим доказом в даному кримінальному провадженні. Вилучені предмети можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Отже, накладення арешту на майно, яке вилучено під час проведення процесуальних дій, забезпечить збереження речових доказів та зможе запобігти ризикам його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження, а також надасть можливість органу досудового розслідування всебічно, повно і неупереджено дослідити всі обставини кримінального правопорушення, провести додатковий огляд вказаний предметів, пред`явлення до впізнання іншим учасникам кримінального провадження. Слідчий просить з метою збереження речових доказів, накласти арешт із забороною на право користування та розпорядження, на тимчасово вилучене майно під час обшуку в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон марки Redmi Note 13 з ІМЕІ1 НОМЕР_1 , ІМЕІ2 НОМЕР_2 та сім-картою з номером НОМЕР_3 , які на момент проведення обшуку перебували у власності ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 .

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав та наполягав на задоволенні позову.

Слідчий ОСОБА_4 , в судовому засіданні пояснив, що у даному кримінальному провадженні наразі не повідомлено про підозру жодній особі, проте оскільки ведуться слідчі дії для встановлення винних осіб, тому необхідним є накласти арешт на тимчасово вилучене майно з метою його збереження, щоб запобігти ризикам його приховування, пошкодження, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Власник майна ОСОБА_10 в судове засідання не з`явився, однак його неявка не перешкоджає вирішенню питання про накладення арешту на майно.

Заслухавши прокурора, дослідивши клопотання з додатками, приходжу до висновку про необхідність повернути клопотання прокурору, виходячи з такого.

Із клопотання слідчого вбачається, що в провадженні СВ Рахівського РВП ГУНП в Закарпатській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000012 від 23.01.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 361 КК України.

З витягу з кримінального провадження № 0000012 вбачається, що 09.01.2023 до Рахівського РВП надійшов рапорт з ВПК в Закарпатській області ДКП НП України про те, що під час проведення розшукових заходів, встановлено групу осіб ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , які на території Рахівського району шляхом несанкціонованого втручання в роботу супутникових ресиверів надають доступ до сигналу телевізійних каналів, права на які належать ТОВ "СТАРЛАЙТ МЕДІА", ТОВ "1+1 Інтернет", що призвело до порушення встановленого порядку її маршрутизації.

В межах зазначеного кримінального провадження прокурор звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту із забороною на право користування та розпорядження, на тимчасово вилучене під час обшуку 05.04.2024 майно у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон марки Redmi Note 13 з ІМЕІ1 НОМЕР_1 , ІМЕІ2 НОМЕР_2 та сім-карту з номером НОМЕР_3 , які на момент проведення обшуку перебували у власності ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 .

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти відповідно до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була піддана необгрунтованому процесуальному обмеженню.

Згідно зі ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказ у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт накладається у випадках, передбачених пунктами 3,4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої ст. 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися й у клопотанні слідчого, дізнавача чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Обов`язок ініціатора клопотання довести обставини, що вказують на вчинення кримінального правопорушення; правову підставу для арешту майна; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, то що слідує із вимог ч. 5 ст. 132, ст. 171 КПК України та відповідає передбаченим ст.ст. 7, 22, 26 КПК України принципам змагальності та диспозитивності.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Проте із тексту клопотання вбачається, що воно складається з викладення змісту фактичних обставин кримінального правопорушення (фабули), встановлених органом розслідування та посилання на положення ст. 170 КПК без належного обґрунтування співвідношення вказаних положень процесуального закону з фактичними обставинами даного кримінального провадження.

Клопотання містить лише загальні формулювання підстав і мети арешту майна згідно з процесуальним законом, з яких не можливо встановити, чи є предмет арешту об`єктом кримінально-караних дій, або майном, набутим кримінальним шляхом чи внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Адже звертаючись до слідчого судді з клопотанням про надання дозволу на обшук, яке було задоволено слідчим суддею 27.03.2024, слідчий у даному кримінальному провадженні зазначав про можливу наявність віднайти під час обшуку комп`ютерну техніку, за допомогою якої здійснювалось налаштування відтворення телеканалів, збереження їх у пам`яті цифрового приймача (ресивера), цифрових приймачів (ресиверів) марки «UCLAN», книг абонентів кабельного зв`язку, інших чорнових записів, якими ОСОБА_10 користувався на момент вчинення кримінального правопорушення.

Прокурор просить накласти арешт на мобільний телефон з сім-картою, але не вказує на те, чи відповідає це майно, передбаченим ст. 98 КПК України критеріям, у тому числі не зазначається, якою мірою ці речі можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Також не зазначено і не надано достатніх і належних доказів тих обставин, на які прокурор послався у клопотанні, зокрема прокурор не вказав у чому полягає необхідність проведення додаткового огляду вилученого майна та пред`явлення його для впізнання іншим учасникам кримінального провадження.

За приписами ч. 3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Вказані обставини в сукупності позбавляють можливості слідчого суддю розглянути дане клопотання з дотриманням усіх вимог законодавства, в зв`язку з чим, з огляду на вищевказані доводи, слідчий суддя приходить до переконання, що таке клопотання підлягає поверненню прокурору відповідно до ч. 3 ст. 172 КПК України, так як останнє не відповідає вимогам ст. 171 КПК України.

Керуючись ст.ст. 170-172 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ :

Клопотання прокурора Рахівського відділу Тячівської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні за № 0000012 від 10.01.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 361 КК України, повернути прокурору, встановивши строк для усунення недоліків в 72 години.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1