Справа 688/1779/24
№ 1-кп/688/157/24
Вирок

Іменем України

22 квітня 2024 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в місті Шепетівці Хмельницької області кримінальне провадження №0000411 від 05.03.2024 року по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бітля Турківського району Львівської області, українця, громадянина України, з професійно технічною освітою, одруженого, утримуючого двоє малолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не працюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

встановив:

Стислий опис провадження

17.04.2024 із Шепетівської окружної прокуратури до Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області надійшов обвинувальний акт з додатками від 16.04.2024 в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР 05.03.2024 №0000411 щодо обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та угода про визнання винуватості від 16.04.2024, укладена між прокурором Шепетівської окружної прокуратури ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , за участі захисника ОСОБА_4 .

Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 314 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), у підготовчому судовому засіданні суд зокрема має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього кодексу, а тому суд ухвалою від 18.04.2024 призначив підготовче судове засідання на 22.04.2024.

Формулювання доведеного обвинувачення, стаття закону про кримінальну відповідальність, за якою кваліфіковано дії обвинуваченого.

Відповідно до угоди про визнання винуватості та обвинувального акту 02.03.2024, біля 13 години, ОСОБА_5 , перебуваючи на земельній ділянці, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 (кадастровий номер :01:003:0088), яка на праві власності належить ОСОБА_6 та якою користується його дружина ОСОБА_7 , виявив на ній сироростучі дерева породи «акація», які вирішив викрасти.

Перебуваючи того ж дня та у той же час на території вищевказаної земельної ділянки, ОСОБА_5 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, з метою особистого незаконного збагачення, достовірно знаючи, що на території України діє воєнний стан, який введений в дію України Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та затверджений Законом України №2102-ІХ від 24.02.2022, строк дії якого продовжено згідно Указу Президента України № 49/2024 від 05.02.2024 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України №3564-ІХ від 06.02.2024, переслідуючи корисливий мотив, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, за допомогою власної бензинової ланцюгової пилки марки «STIHL» моделі «MS 180», зрізав шістнадцять сироростучих дерев породи «акація», розділивши їх пропорційно на колоди, та завантажив їх на власний дерев`яний гужовий віз, яким приїхав на зазначену земельну ділянку. Після цього ОСОБА_5 із викраденим за викладених обставин майном залишив місце злочину.

Продовжуючи свої дії, об`єднані єдиним злочинним умислом, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, з метою особистого незаконного збагачення, 04.03.2023, біля 12 години, ОСОБА_5 , повернувшись на вищевказану земельну ділянку, за допомогою тієї ж бензопили зрізав вісімнадцять сироростучих дерев породи «акація», розділивши їх пропорційно на колоди, та завантажив їх на власний дерев`яний гужовий віз, яким приїхав на зазначену земельну ділянку. Після цього ОСОБА_5 із викраденим за викладених обставин майном залишив місце злочину.

Таким чином, ОСОБА_5 , діючи умисно, в умовах воєнного стану, таємно викрав належні ОСОБА_7 тридцять чотири сироростучих дерева породи «Акація» об`ємом 2, 3 м?, вартістю 3 680 грн, чим спричинив потерпілій майнової шкоди на вказану суму.

Своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому в умовах воєнного стану, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

Відомості про укладену угоду, її реквізити, зміст та узгоджена міра покарання.

Угода про визнання винуватості укладена 16.04.2024 у місті Шепетівці в кримінальному провадженні №0000411, внесеному до ЄРДР 05.03.2024 між прокурором Шепетівської окружної прокуратури ОСОБА_3 і ОСОБА_5 за участі захисника ОСОБА_4 ,

В угоді про визнання винуватості визначено істотні обставини, які враховані прокурором при вирішенні питання про її укладення, а саме:

- заява потерпілої ОСОБА_7 про те, що вона на підставі ч. 4 ст. 469 КПК України дає згоду на укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим у даному кримінальному провадженню, в якому вона є потерпілою, а також те, що вона до обвинуваченого ОСОБА_5 претензій майнового і морального характеру не має, оскільки викрадене майно їй повернуто.

- щире каяття обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, активне сприяння в розкритті вказаного злочину, що відповідно до ст.66 КК України можна визнати пом`якшуючими покарання обставинами;

- відсутність обтяжуючих покарання обставин, передбачених ст. 67 КК України;

- наявний суспільний інтерес у забезпеченні швидкого досудового розслідування і судового провадження;

Сторони угоди погодились запропонувати суду призначити ОСОБА_5 узгоджене покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням та покладенням на нього обов`язків, визначених ст.76 КК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 75, ст. 76 КК України тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом.

В угоді зазначено, що сторонам угоди відомо та зрозуміло, що у відповідності до вимог статті 473 КПК наслідком укладення та затвердження даної угоди про визнання винуватості для прокурора і обвинуваченого є обмеження їх права на оскарження вироку згідно з положеннями частини 4 статті 394 та частини 3 статті 424 КПК, а для обвинуваченого - також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами 1 і 4 пункту 1 частини 4 статті 474 КПК.

В угоді сторонами обумовлено також і наслідки її невиконання, передбачені статтею 476 КПК, та наслідки відмови від права на судовий розгляд, передбачені частиною 4 статті 474 КПК.

Позиції учасників судового провадження щодо угоди.

Під час підготовчого судового засідання прокурор ОСОБА_3 угоду підтримала, вказавши про її відповідність вимогам чинного законодавства, добровільність її укладення, належність кримінального правопорушення до числа тих, щодо якого законом передбачена можливість укладення угод про визнання винуватості, а також, що існують достатні фактичні дані для визнання обвинуваченим своєї винуватості у інкримінованому кримінальному правопорушенні, яка підтверджуються сукупністю зібраних під час досудового розслідування доказів. Також прокурор зазначила, що умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Потерпіла ОСОБА_7 подала заяву про проведення підготовчого судового засідання без її участі, не заперечила проти затвердження угоди про визнання винуватості.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні повідомив, що в повному обсязі розуміє характер обвинувачення та погоджується з його формулюванням, зазначеним в угоді, беззастережно визнає свою винуватість у вчинені кримінального правопорушення та щиро розкаюється, просив суд затвердити угоду. При цьому зазначив, що цілком розуміє, що має право на повний судовий розгляд, у якому прокурор має довести усі обставини кримінального правопорушення, і що він при цьому має право мовчати, допитати під час такого розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь, проте все одно просив затвердити укладену угоду. Також вказав, що повністю усвідомлює вид покарання, призначення якого обумовлене угодою, а також інші заходи, що будуть застосовані до нього у разі її затвердження, спроможний виконати узгоджене покарання. Крім того, повідомив, що укладення угоди про визнання винуватості її сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин ніж ті, що передбачені в угоді.

Захисник ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні також просила затвердити укладену угоду, повідомивши, що її умови відповідають вимогам законодавства, а її укладення є добровільним.

Мотиви, з яких суд виходив при вирішенні питання про відповідність угоди вимогам цього Кодексу та закону і ухваленні вироку, та положення закону, якими він керувався.

За пунктом 1 частини 4 статті 469 КПК, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів без будь-яких умов.

Відповідно до ч. 4 ст. 185 КК України крадіжка, вчинена у великих розмірах чи в умовах воєнного або надзвичайного стану, - карається позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років.

Згідно з положеннями ст.12 КК, кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі. Нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років. Тяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше двадцяти п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше десяти років.

Відповідно до наведеного вище та обставин обвинувачення, кримінальне правопорушення, передбачене частиною 4 статті 185 КК є тяжким злочином.

Судом встановлено, що укладення сторонами угоди про визнання винуватості є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин ніж ті, що передбачені в угоді.

Не встановлено обставин, які б могли свідчити, що умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб. Крім того, укладена угода не має преюдиціального значення для кримінальних проваджень щодо будь-яких інших осіб.

Також умови угоди відповідають інтересам суспільства, які полягають у своєчасному розкритті злочинів, а відтак затвердження угоди у даному провадженні забезпечить справедливе та в розумні строки вирішення кримінальної справи при мінімальних витратах державних ресурсів, а також зменшить навантаження на органи прокуратури і суд.

У даному кримінальному провадженні є потерпіла, якій завдану матеріальну шкоду відшкодовано.

Встановлено, що сторонам угоди відомо та зрозуміло, що у відповідності до вимог статті 473 КПК наслідком укладення та затвердження даної угоди про визнання винуватості для прокурора і обвинуваченого є обмеження їх права на оскарження вироку згідно з положеннями частини 4 статті 394 та частини 3 статті 424 КПК, а для обвинуваченого - також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами 1 і 4 пункту 1 частини 4 статті 474 КПК. В угоді сторонами обумовлено також і наслідки її невиконання, передбачені статтею 476 КПК.

В укладенні даної угоди згідно з пунктом 9 частини 2 статті 52 КПК брав участь захисник.

Суд вважає, що укладена угода відповідає нормам КК та інтересам суспільства і в частині узгодженого покарання, яке відповідає загальним засадам призначення покарання, є пропорційним та достатнім, сторони узгодили покарання у межах, встановлених санкціями статей Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинені кримінальні правопорушення.

Згідно з частиною 5 статті 65 КК, у випадку затвердження вироком угоди про примирення або про визнання вини суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Проте питання призначення покарання повинні вирішуватись з урахуванням мети покарання, як такої, що включає не лише кару, а й виправлення засуджених, та запобігання вчиненню злочинів як засудженими, так і іншими особами, відповідно до норм статті 50 КК.

Відтак загалом суд має призначати покарання конкретній особі за конкретний злочин, максимально індивідуалізуючи покарання, що є виключно судовою дискрецією у кримінальному судочинстві і охоплює повноваження суду, надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Тому суд бере до уваги особу обвинуваченого, те, що він раніше не судимий, на обліку органу пробації та під динамічним наглядом у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, його характеристику з місця проживання, наявність на утриманні малолітніх дітей, а також обставини, що пом`якшують покарання відповідно до частини 1 статті 66 КК, а саме: щире каяття та активне сприяння у розкритті кримінального правопорушення; відсутність обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання.

Висновок суду щодо можливості затвердження угоди про визнання винуватості.

Судом не встановлено підстав для відмови в затвердженні даної угоди, передбачених частиною 7 статті 474 КПК, а тому дослідивши зміст угоди про визнання винуватості, заслухавши думки прокурора, обвинуваченого та його захисника, суд дійшов висновку про необхідність її затвердження, шляхом ухвалення вироку та призначення обвинуваченому узгодженої міри покарання.

Інші рішення щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України.

Заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді накладення арешту на майно, підлягають скасуванню.

Процесуальні витрати, пов`язані з залученням експертів, підлягають стягненню з обвинуваченого згідно зі ст.124 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.65,66,75,76 КК, а також ст.ст. 124, 314, 374-376, 469-475 КПК, суд,

ухвалив

Затвердити угоду про визнання винуватості в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань 05.03.2024 №0000411, укладену 16.04.2024 року між прокурором Шепетівської окружної прокуратури ОСОБА_3 і ОСОБА_5 за участі захисника ОСОБА_4 .

Визнати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий термін строком 1 рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави судові витрати за проведення експертизи в сумі 1135,92 гривень.

Зняти арешт накладений ухвалою слідчого судді Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 07.03.2024 на 34 твердих дерева породи «Акація» у порубаному вигляді, загальним об`ємом 4,5 куб.м., бензопилу марки «STIHL» моделі «MS 180» та ухвалою слідчого судді Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 16.04.2024 на дерев`яний гужовий віз.

Речові докази: 34 твердих дерева породи «Акація» у порубаному вигляді, загальним об`ємом 4,5 куб.м., передані на зберігання потерпілій ОСОБА_7 повернути останній, як власнику.

Бензопилу марки «STIHL» моделі «MS 180», передану на зберігання до Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області, дерев`яний гужовий віз, переданий на зберігання ОСОБА_5 конфіскувати в дохід держави;

Кобилу коричневого кольору, передану на зберігання ОСОБА_5 повернути останньому.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Хмельницького апеляційного суду через Шепетівський міськрайонний суд, з підстав, передбачених статтею 394 КПК та з урахуванням обмежень, визначених частиною 2 статті 473 КПК.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Роз`яснити учасникам провадження, що згідно статті 476 КПК, у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення цього кримінального правопорушення.

Роз`яснити, що умисне невиконання угоди засудженим є підставою для притягнення особи до відповідальності за статтею 389-1 КК України.

В умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Суддя Неоніла БЕРЕЗЮК