Суворовський районний суд міста Одеси Справа № 523/3520/24
Провадження №1-кп/523/1050/24
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

08.03.2024 м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси у складі : головуючого судді - ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , розглянувши обвинувальний акт у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження у кримінальному провадженні за №0000024 від 24.01.2024 року відносно:

- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Одеси, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: -28.02.2017 року, Кіровським районним судом м. Кіровограда, за ч. 2 ст. 121 КК України до 7 років позбавлення волі, обвинуваченого за ст.395 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 10.11.2021 звільнився з місць позбавлення волі та 29.06.2023 постановою Суворовського районного суду м. Одеси по відношенню останнього встановлений адміністративний нагляд строком на 12 місяців відповідно до ст. 3 п. «В» Закону України «Про адміністративний нагляд за особами звільненими з місць позбавлення волі», з обмеженнями передбаченими ст. 10 зазначеного закону:

-заборона виїзду в особистих справах з міста Одеса без письмового дозволу начальника відділення поліції №2 Одеського районного управління поліції №1 ГУ НП в Одеській області;

-заборона відвідування кафе, барів, ресторанів, а також місць, де продаються спиртні напої на розлив;

-заборона виходу з квартири за адресою: АДРЕСА_1 , з 22:00 години до 06:00 годин наступного дня.

Так, ОСОБА_3 29.06.2023 поставлений на профілактичний облік в відділенні поліції №2 ОРУП №1 ГУ НП в Одеській області, як раніше судима особа, відносно якої встановлено адміністративний нагляд за адресою: місто Одеса, провулок Агрономічний, 1а, та останньому роз`яснено обмеження, встановлені постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 29.06.2023, а також наслідки її невиконання.

Крім цього, ОСОБА_3 роз`яснено під особистий підпис обмеження та обов`язки, встановлені ст. 10 Закону України «Про адміністративний нагляд за особами звільненими з місць позбавленні волі» та попереджено про відповідальність, передбачену за порушення вказаних правил адміністративного нагляду, про що наявний відповідний підпис у матеріалах справи ОСОБА_3 .

В ході перевірки за дотриманням обмежень, встановлених адміністративним наглядом, дільничними офіцерами поліції відділення поліції №2 ОРУП №1 ГУ НП в Одеській області, 08.01.2024, 12.01.2024, 15.01.2024, 18.01.2024, неодноразово, у різний час доби, відвідана адреса: АДРЕСА_1 , за місцем мешкання ОСОБА_3 був відсутній, чим порушив встановлені йому обмеження адміністративного нагляду. Про місце свого перебування дільничного офіцера поліції сектору превенції відділення поліції №2 ОРУП № 1 ГУ НП в Одеській області - не повідомив.

Так, ОСОБА_3 з 08.01.2024 діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер свої дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, самовільно, без поважних причин, з метою ухилення від адміністративного нагляду, самовільно залишив місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , та припинив мешкати за вказаною адресою, про що не повідомив співробітників відділення поліції №2 ОРУП №1 ГУ НП в Одеській області, які здійснюють адміністративний нагляд, тим самим, без поважних причин, порушив обов`язки, передбачені п. «В» ст. 9 Закону України «Про адміністративний нагляд за особами звільненими з місць позбавлення волі».

Отже, ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ст. 395 КК України - самовільне залишення особою місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду.

Винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 395 КК України встановлена судом поза розумним сумнівом з наступних підстав.

01.03.2024 року до Суворовського районного суду міста Одеси надійшов обвинувальний акт у відношенні ОСОБА_3 за обвинуваченням у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 395 КК України у якому міститься клопотання прокурора ОСОБА_4 про розгляд обвинувального акту в спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

До обвинувального акту додані:

- письмова заява підозрюваного, складена в присутності захисника, щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою ст. 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акту в спрощеному провадженні;

- матеріали досудового розслідування.

Як видно з наданих матеріалів, до ОСОБА_3 не застосовувалось затримання під час виявлення вчинення ним кримінального проступку.

Ураховуючи зазначене, суд вважав можливим розглянути обвинувальний акт щодо ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, що узгоджується з приписами частини 2 статті 381 КПК України.

Відповідно до ч. 1, 2, ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Згідно з ч. 3 ст. 381 КПК України спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

Відповідно до ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України у мотивувальній частині вироку зазначаються, у разі визнання особи винуватою, формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 2 ст. 15 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» суддя, який розглядає справу одноособово, діє як суд.

Діючи відповідно до вимог ч. 2 ст. 17, ст. 369-371, 374, ч. 3 ст. 381, ч. 2 ст. 382 КПК України суд перевірив обставини, які встановлені органом досудового розслідування, та які не оспорюються учасниками судового провадження. Зокрема, з обвинувального акта вбачається, що досудовим розслідуванням було встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 10.11.2021 звільнився з місць позбавлення волі та 29.06.2023 постановою Суворовського районного суду м. Одеси по відношенню останнього встановлений адміністративний нагляд строком на 12 місяців відповідно до ст. 3 п. «В» Закону України «Про адміністративний нагляд за особами звільненими з місць позбавлення волі», з обмеженнями передбаченими ст. 10 зазначеного закону:

-заборона виїзду в особистих справах з міста Одеса без письмового дозволу начальника відділення поліції №2 Одеського районного управління поліції №1 ГУ НП в Одеській області;

-заборона відвідування кафе, барів, ресторанів, а також місць, де продаються спиртні напої на розлив;

-заборона виходу з квартири за адресою: АДРЕСА_1 , з 22:00 години до 06:00 годин наступного дня.

Так, ОСОБА_3 29.06.2023 поставлений на профілактичний облік в відділенні поліції №2 ОРУП №1 ГУ НП в Одеській області, як раніше судима особа, відносно якої встановлено адміністративний нагляд за адресою: місто Одеса, провулок Агрономічний, 1а, та останньому роз`яснено обмеження, встановлені постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 29.06.2023, а також наслідки її невиконання.

Крім цього, ОСОБА_3 роз`яснено під особистий підпис обмеження та обов`язки, встановлені ст. 10 Закону України «Про адміністративний нагляд за особами звільненими з місць позбавленні волі» та попереджено про відповідальність, передбачену за порушення вказаних правил адміністративного нагляду, про що наявний відповідний підпис у матеріалах справи ОСОБА_3 .

В ході перевірки за дотриманням обмежень, встановлених адміністративним наглядом, дільничними офіцерами поліції відділення поліції №2 ОРУП №1 ГУ НП в Одеській області, 08.01.2024, 12.01.2024, 15.01.2024, 18.01.2024, неодноразово, у різний час доби, відвідана адреса: АДРЕСА_1 , за місцем мешкання ОСОБА_3 був відсутній, чим порушив встановлені йому обмеження адміністративного нагляду. Про місце свого перебування дільничного офіцера поліції сектору превенції відділення поліції №2 ОРУП № 1 ГУ НП в Одеській області - не повідомив.

Так, ОСОБА_3 з 08.01.2024 діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер свої дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, самовільно, без поважних причин, з метою ухилення від адміністративного нагляду, самовільно залишив місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , та припинив мешкати за вказаною адресою, про що не повідомив співробітників відділення поліції №2 ОРУП №1 ГУ НП в Одеській області, які здійснюють адміністративний нагляд, тим самим, без поважних причин, порушив обов`язки, передбачені п. «В» ст. 9 Закону України «Про адміністративний нагляд за особами звільненими з місць позбавлення волі».

Встановлені органом досудового розслідування обставини і викладені судом, не оспорюються учасниками судового провадження, так як під час досудового розслідування обвинувачений беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності.

Окрім того, обвинувачений ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Отже, саме з підстав викладеного, суд дійшов висновку про доведеність поза розумним сумнівом винуватості ОСОБА_3 , у вчиненні інкримінованого кримінального проступку, передбаченого ст. 395 КК України - самовільне залишення особою місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду.

Вивченням обставин справи, встановлено, що обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченому - є щире каяття. Обставини, які згідно зі ст. 67 КК України обтяжують покарання- відсутні.

Суд вважає, що підстави застосування ст. 69, 69-1 КК України при призначенні покарання - відсутні.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд враховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки, як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості, як у потерпілого, так і суспільства.

Згідно з приписами ст. 8 КПК кримінальне провадження здійснюється з дотриманням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

За змістом статей 50, 65 КК, особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості кримінального правопорушення.

Покарання завжди призначається, як відповідний захід примусу держави за вчинене кримінальне правопорушення, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень, як самим засудженим, так і іншими особами.

Зокрема, індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

З урахуванням вищевикладених обставин по справі, особистості обвинуваченого, тяжкості вчиненого кримінального проступку, покарання, яке передбачено за вчинений кримінальний проступок, відсутності в обвинуваченого сталого матеріального стану, обставини, що пом`якшує покарання, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого не можливо без ізоляції від суспільства, шляхом призначення ОСОБА_3 покарання у виді арешту .

Таке покарання, на переконання суду, відповідає положенням ст. 65-68 КК України та буде необхідним для виправлення обвинуваченого, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, відповідатиме особистості обвинуваченого та є достатнім, для досягнення, відповідно до ст. 50 КК України мети покарання.

Враховуючи те, що стосовно обвинуваченого запобіжний захід не застосовувався, а сторони провадження не заявили клопотання про застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу, суд не вбачає підстав для застосування запобіжного заходу до набрання вироком законної сили стосовно обвинуваченого.

Цивільний позов не заявлений.

Керуючись ст. 7, 17, 100, 124, 301, 302, 368-371, 374, 381, 382 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 395 КК України та призначити йому покарання у виді арешту строком на 3 (три) місяці.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили - не обирати.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з моменту його фактичного затримання для виконання вказаного вироку.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Головуючий суддя : ОСОБА_1