ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1181/24 Справа № 202/66/2013-к Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Луганського апеляційного суду у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

засудженої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпрі апеляційні скарги засудженої ОСОБА_8 та її захисника ОСОБА_7 , подані на ухвалу Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 07 лютого 2024 року про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_8 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами,

встановила:

Ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 07 лютого 2024 року, за результатами судового розгляду поданої ОСОБА_8 заяви про перегляд за нововиявленими обставинами ухваленого щодо неї вироку Бабушкінського райсуду м.Дніпропетровська від 24 липня 2015 року за ч.3 ст.15-ч.4 ст.190 КК України відмовлено у задоволенні заявлених вимог.

Зокрема, суд, проаналізувавши зміст кожної із наведених у заяві ОСОБА_8 обставин, прийшов до висновку про відсутність підстав вважати їх нововиявленими, а надане заявницею тлумачення таких обставин намаганням поставити під сумнів вирок суду у остаточно вирішеній справі та здійснити ревізію ухвалених судових рішень по цій справі, які набули законної сили і наразі виконуються.

У поданій апеляційній скарзі ( із наступними змінами та доповненнями) засуджена ОСОБА_8 просить про скасування ухвали місцевого суду від 07.02.2024 року та призначення нового судового розгляду матеріалів провадження за її заявою.

Апелянт зауважує, що вирок Бабушкінського райсуду м.Дніпропетровська від 24.07.2015 року, відповідно до якого вона була визнана винною та засуджена за ч.3 ст.15-ч.4 ст.190 КК України, був ухвалений виключно на підставі підтримання потерпілими ОСОБА_9 (колишнім чоловіком) та ОСОБА_10 (його сестрою) обвинувачення за цією нормою закону. Потерпілі керувались виключно мотивами помсти, корисливим мотивом та бажанням заволодіти грошовими коштами у розмірі 12000 доларів США, які їм надали

для проведення оперативних заходів щодо ОСОБА_8 і які були предметом злочину по цій справі.

Апелянт стверджує, що зазначені вище грошові кошти не належали потерпілим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 і, відповідно, ці особи не могли набувати процесуальний статус потерпілих по справі.

Відсутність належності цих грошових коштів підтверджується двома обставинами, які стали наразі відомі ОСОБА_8 і які вона вважає нововиявленими обставинами, що дають підставу суду для скасування вищезгаданого вироку суду.

Зокрема, це:

-встановлений рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 24.02.2016 року юридичний факт отримання 12 жовтня 2010 року оперуповноваженим ВДСБЕЗ ДМУ ГУМВС України у Дніпропетровській області ОСОБА_11 у ПАТ "Єкатеринославський комерційний банк" 12 000 доларів США для проведення ОРЗ для документування злочину у справі за обвинуваченням ОСОБА_8 та існування між міським управлінням поліції та банком договору позики стосовно цих грошових коштів;

-зміст листа Дніпровського районного управління поліції ГУНП у Дніпропетровській області від 18.11.2021 року №43/Ю-4880 із підтвердженням того, що отримані ОСОБА_11 грошові кошти були індивідуалізовані, помічені спеціальним засобом "Світлячок" (відповідно до даних протоколу огляду грошових коштів від 12.10.2010 року) та передані ОСОБА_9 для подальшого використання при проведенні ОРЗ по документуванню хабарництва і згодом були визнані речовими доказами по справі за обвинуваченням ОСОБА_8 .

Відповідно, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 не є володільцями цих грошових коштів (оскільки не існує протоколів про надання ними цих грошей працівникам поліції для проведення оперативних заходів) і не могли бути потерпілими по справі та підтримувати у суді обвинуваченням за ч.3 ст.15-ч.4 ст.190 КК України, у той час, як представник державного обвинувачення відмовилась підтримувати обвинувачення у цій частині.

Висновки суду першої інстанції щодо недоведеності заявлених вимог ОСОБА_8 у цій частині та відсутність підстав вважати їх нововиявленими та підставами для скасування вироку апелянт вважає необґрунтованими, незаконними та такими, що суперечать правовим позиціям Верховного Суду у частині вимог про наявність у справах інформації щодо походження грошових коштів, які використовувались під час контролю за вчиненням злочину.

Крім того, ОСОБА_8 вважає, що судове рішення ухвалене незаконним складом суду, оскільки, членом судової колегії був суддя цивільної спеціалізації ОСОБА_12 , якому апелянт заявляла відвід (у тому числі, і за порушення стандарту поведінки судді у судовому засіданні) і суддя цивільної спеціалізації ОСОБА_13 .

Більше того, на час автоматичного розподілу заяви ОСОБА_8 про перегляд вироку Бабушкінського райсуду м.Дніпропетровська за нововиявленими обставинами (15.01.2020 року) та положень ст.31 КПК України (редакція якої діяла на той час) кримінальне провадження у суді першої інстанції повинно було здійснюватись суддею одноособово, крім випадків розгляду особливо тяжких кримінальних проваджень.

Ст.31 КПК України не було передбачено вимог щодо перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами колегією суддів; відповідно, розгляд заяви повинен був здійснюватись суддею одноособово.

У доповненій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_14 також просить про скасування ухвали суду першої інстанції та про призначення нового судового розгляду поданої його підзахисною ОСОБА_8 заяви про перегляд вироку за нововиявленими обставинами.

Аналогічно із доводами апеляційної скарги ОСОБА_8 , захисник посилається на існування двох нововиявлених обставин, які стали відомі йому та

ОСОБА_8 вже після ухвалення вироку суду щодо неї: встановлений рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 24.02.2016 року юридичний факт отримання 12 жовтня 2010 року оперуповноваженим ВДСБЕЗ ДМУ ГУМВС України у Дніпропетровській області ОСОБА_11 у ПАТ "Єкатеринославський комерційний банк" 12 000 доларів США для проведення ОРЗ для документування злочину у справі за обвинуваченням ОСОБА_8 та існування між міським управлінням поліції та банком договору позики стосовно цих грошових коштів; зміст листа Дніпровського районного управління поліції ГУНП у Дніпропетровській області від 18.11.2021 року №43/Ю-4880 із підтвердженням того, що отримані ОСОБА_11 грошові кошти були індивідуалізовані, помічені спеціальним засобом "Світлячок" (відповідно до даних протоколу огляду грошових коштів від 12.10.2010 року) та передані ОСОБА_9 для подальшого використання при проведенні ОРЗ по документуванню хабарництва і згодом були визнані речовими доказами по справі за обвинуваченням ОСОБА_8 .

Аналогічно посилається на незаконність та необґрунтованість висновків суду, викладених в ухвалі, щодо відсутності підстав вважати вищенаведені обставини нововиявленими; на документально підтверджену іншу належність грошових коштів, які лише були передані ОСОБА_9 для подальшого використання для документування злочину; на відсутність підстав вважати ОСОБА_9 та його сестру ОСОБА_10 потерпілими у межах цього кримінального провадження і, відповідно, їх процесуального права підтримувати обвинувачення та отримувати за вироком суду 12000 доларів США як власникам цих грошових коштів.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення заявниці ОСОБА_8 та її захисника ОСОБА_7 , які підтримали доводи своїх апеляційних скарг у повному обсязі викладених доводів, потерпілого ОСОБА_9 та прокурора відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_6 , які, у свою чергу, заперечували проти апеляційних вимог сторони захисту та заявниці і просили залишити ухвалу суду без змін, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.

Згідно із ст.460 КПК України учасники судового провадження мають право подати заяву про перегляд за нововиявленими обставинами судового рішення суду будь-якої інстанції, яке набрало законної сили.

За вимогами ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і умотивованим та ухваленим законним складом суду.

Як убачається із доводів апеляційних скарг заявниці ОСОБА_8 та її захисника ОСОБА_7 , підставою для скасування ухвали суду апелянти, зокрема, вважають розгляд заяви ОСОБА_8 незаконним складом суду (кількісний склад), з приводу чого заявницею під час розгляду матеріалів у Кіровському районному суді м.Дніпропетровська неодноразово заявлявся відвід.

Колегія суддів апеляційного суду, частково дослідивши матеріали судового провадження, вважає доводи апеляційних скарг захисника та заявниці у цій частині слушними, такими, що підлягають задоволенню.

Так, відповідно до приписів ч.11 ст.35,ст.466 КПК України заява про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами розглядається судом протягом двох місяців з дня її надходження згідно з правилами, передбаченим цим Кодексом для кримінального провадження у суді тієї інстанції, яка здійснює перегляд. Розгляд заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами

здійснюється тим самим складом суду, який ухвалив рішення, що переглядається.

Тобто, у даному випадку, перегляд заяви ОСОБА_8 повинен був здійснюватись судом першої інстанції за правилами, встановленими діючим КПК України, для кримінального провадження у суді саме цієї інстанції.

Вироком Бабушкінського райсуду м.Дніпропетровська від 24.07.2015 року ( який набрав законної сили і наразі знаходиться на стадії виконання) ОСОБА_8 була визнана винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15-ч.4 ст.190 КК України і, враховуючи тяжкість інкримінованого їй кримінально караного діяння, матеріали кримінального провадження розглядались судом одноособово.

Отже, розгляд заяви ОСОБА_8 про перегляд зазначеного вище вироку за нововиявленими обставинами повинен був розглядатись саме у такому ж кількісному складі суду (одноособово).

Тому, визначені у протоколах автоматизованого розподілу справи як Бабушкінського райсуда м.Дніпропетровська від 26.12.2019 року (а.п.49 т.2), так і Кіровського райсуду м.Дніпропетровська від 15.01.2020 року ( а.п.70 т.2) кількісні склади суду не відповідають положенням ст.35 КПК України.

Зазначена обставина є безумовною підставою для скасування ухвали Кіровського райсуду м.Дніпропетровська від 07.02.2024 року відповідно до п.2 ч.2 ст.412 КПК України та направленню матеріалів провадження на новий розгляд, під час якого належному складу суду слід розглянути заявлені у апеляційних скаргах інші доводи та надати на них відповідь.

На підставі викладеного, керуючись ст.405,407,419 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційні скарги ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 07 лютого 2024 року, якою відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_8 про перегляд вироку Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 24 липня 2015 року щодо ОСОБА_8 зач.3 ст.15-ч.4 ст.190 КК України за нововиявленими обставинами,- скасувати, із призначенням нового судового розгляду.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та такою, що касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4