Справа № 331/4621/23
Провадження № 1-кп/331/248/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2024 року місто Запоріжжя

Жовтневий районний суд м.Запоріжжя в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі спеціального судового провадження в залі суду в м.Запоріжжі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000578 від 07.04.2023 р., з обвинувальним актом відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженки с.Дмитрівка Бердянського району Запорізької області,

українки, громадянки України, заміжньої, не працюючої, яка

зареєстрована та проживає в

АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

- за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченому ст.111-1 ч.5 КК України,

в с т а н о в и в:

Згідно з Конституцією України, Україна є суверенною і незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і рф 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами, є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Всупереч вказаним нормам міжнародного гуманітарного права, президент рф володимир путін, а також інші невстановлені під час досудового розслідування представники влади рф, діючи всупереч вимогам п.п.1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994 р., принципам Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 р. та вимогам ч.4 ст.2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 р. № 36/103, від 16.12.1970 р. № 2734 (ХХV), від 21.12.1965 р. № 2131 (ХХ), від 14.12.1974 р. № 3314 (ХХІХ), спланували, підготували та розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, а саме віддали наказ на вторгнення підрозділів зс рф на територію України.

24.02.2022 р. на виконання вищевказаного злочинного наказу, військовослужбовці зс рф шляхом збройної агресії, з погрозою застосування зброї та її фактичним застосуванням, незаконно вторглись на територію України через державні кордони України в Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, Запорізькій, Київській, інших областях та здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, та здійснили окупацію частин вказаної території.

24.02.2022 р. Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», в зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено введення в Україні воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжено відповідними Указами Президента України, затвердженими Верховною Радою України, зокрема Указом Президента України від 6 лютого 2023 року №58/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким строк дії воєнного стану в Україні продовжується з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб, затвердженого Законом України від 07.02.2023 р.

Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України №84 від 09.03.2023 р. «Про затвердження змін до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією», яким було затверджено зміни до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 р. № 309 Осипенківська ОТГ Бердянського району Запорізької області, м.Бердянськ та Бердянський район Запорізької області належать до переліку тимчасово окупованих російською федерацією територій з 03.03.2022 року.

Згідно ст.1 Закону України « Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»: тим часово окупована російською федерацією територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та Законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Т имчасова окупація російською федерацією територій України, незалежно від її тривалості, є незаконною та не створює для російської федерації жодних територіальних прав. Згідно п.6 ст.1-1 зазначеного Закону: окупаційна адміністрація російської федерації - сукупність державних органів і структур російської федерації, функціонально відповідальних за управління тимчасово окупованими територіями та підконтрольних російській федерації самопроголошених органів, які узурпували виконання владних повноважень на тимчасово окупованих територіях та які виконували чи виконують властиві органам державної влади чи органам місцевого самоврядування функції на тимчасово окупованій території України, в тому числі органи, організації, підприємства та установи, включаючи правоохоронні та судові органи, нотаріусів та суб`єктів адміністративних послуг;

Згідно п.7 ст.1-1 вказаного Закону: тимчасово окупована російською федерацією територія України - це частини території України, в межах яких збройні формування російської федерації та окупаційна адміністрація російської федерації встановили та здійснюють фактичний контроль, або в межах яких збройні формування російської федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації російської федерації.

Так, в третій декаді квітня 2022 р., точна дата та час органом досудового розслідування не встановлені, невстановленими представниками військової окупаційної адміністрації рф, запропоновано ОСОБА_5 , всупереч Законам України, зайняти посаду «заместитель главы Дмитровской ОТО» Бердянського району Запорізької області, пов`язану із виконанням організаційно-розпорядчих функцій у самопроголошеному, незаконному органі влади - «Дмитровское ОТО» Бердянського району Запорізької області, створеному на тимчасово окупованій території с.Дмитрівка Бердянського району Запорізької області, на що остання надала добровільну згоду.

В той же час, у третій декаді квітня 2022 р., точна дата та час органом досудового розслідування не встановлені, невстановленими представниками окупаційної влади рф, ОСОБА_5 призначено на посаду «заместитель главы Дмитровской ОТО» Бердянського району Запорізької області, робоче місце якої знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих функцій у самопроголошеному, незаконному та підконтрольному окупаційній адміністрації рф органі влади - «Дмитровское ОТО» Бердянського району, створеному на тимчасово окупованій території с.Дмитрівка Бердянського району Запорізької області.

Отримавши незаконно набуті владні повноваження, ОСОБА_5 , будучи проросійськи налаштованою особою, діючи умисно, виконуючи покладені на неї організаційно-розпорядчі функції, як «заместитель главы Дмитровской ОТО», безпосередньо здійснювала загальне управління незаконним органом влади, а саме виконувала представницькі функції, здійснювала організацію та керівництво роботи на території АДРЕСА_3 , в тому числі: формувала структуру та комплектувала штат підпорядкованого їй органу; формувала структуру та комплектацію штату дошкільних закладів на території так званої Дмитрівської ОТГ; агітувала землевласників писати заяви на нову владу для подальшої реєстрації за законодавством рф; складала списки осіб на виплати матеріальної допомоги на 10 тисяч російських рублів, здійснювала організацію надання комунальних послуг (вивезення сміття, постачання води, освітлення вулиць).

Крім того, ОСОБА_5 з метою паспортизації місцевих мешканців та викорінення проукраїнських ідеологічних цінностей у суспільній свідомості місцевих мешканців та активізації культурно-масової діяльності в підтримку рф, здійснила активні організаційні дії, а саме агітувала подавати документи до адміністрації села, направлені на створення умов отримання місцевими мешканцями вищезазначеного населеного пункту паспортів держави-агресора.

Таким чином, ОСОБА_5 , перебуваючи на посаді «заместитель главы Дмитровской ОТО» Бердянського району Запорізької області, здійснювала загальне управління незаконним органом влади, організовувала та керувала роботою з формування структури, комплектації, штату підпорядкованого їй органу, також надавала безпосередню допомогу представникам окупаційної влади держави-агресора рф у впровадженні програм соціально-економічного та культурного розвитку на території с.Дмитрівка та так званої Дмитрівської ОТГ Бердянського району Запорізької області за стандартами держави-агресора рф, також з метою введення в обіг російської валюти на території с.Дмитрівка та так званої Дмитрівської ОТГ Бердянського району Запорізької області, агітувала отримувати матеріальну допомогу у вигляді 10 тисяч рублів.

У судовому засіданні допит обвинуваченої ОСОБА_5 не здійснювався через проведення судового розгляду в порядку спеціального судового провадження на підставі ч.3 ст.323 КПК України, при цьому обвинувачена викликалася до суду як за місцем своєї реєстрації, так і через засоби масової інформації у передбачений законом спосіб, однак у судове засідання не з`явилася.

Судом встановлено, що дане кримінальне провадження за відсутності обвинуваченої (in absentia) відповідає загальним засадам кримінального провадження, з урахуванням особливостей, встановлених законом. Стороною обвинувачення та судом використані всі передбачені законом можливості для дотримання прав обвинуваченої, зокрема, право на захист, на доступ до правосуддя, таємницю спілкування, невтручання у приватне життя.

Дослідивши під час спеціального судового провадження в судовому засіданні надані стороною обвинувачення докази, суд вважає, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого їй злочину підтверджується наступними доказами.

Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України №84 від 09.03.2023 р. «Про затвердження змін до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією», яким було затверджено зміни до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 р. № 309 Осипенківська ОТГ Бердянського району Запорізької області, м.Бердянськ та Бердянський район Запорізької області належать до переліку тимчасово окупованих російською федерацією територій з 03.03.2022 року.

Відповідно до повідомлення від 07.04.2023 р. (т.1 а.с.184), отримано дані про те, що громадянка України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (ІПН НОМЕР_1 , зареєстрована: АДРЕСА_1 , моб.тел. НОМЕР_2 ), до початку повномасштабної збройної агресії рф працювала в Андріївській ОТШ Бердянського району на посаді заступника старости с.Дмитрівка. В подальшому ОСОБА_5 на прохання окупаційної влади м.Бердянська та Бердянського району погодилася співпрацювати з російськими військовими та окупаційною владою на території Андріївської ОТГ Бердянського району та зайняла посаду «зам. главы Дмитровской ОТО», допомагає окупаційній владі здійснювати перереєстрацію сільськогосподарських підприємств громади згідно законодавства рф, впроваджує на території громади плани російських окупантів по встановленню контролю над життям місцевих мешканців.

Згідно з інформацією УДМС України в Запорізькій області (т.2 а.с.23-25,26) ОСОБА_5 документована паспортом громадянки України серії НОМЕР_3 , виданий 22.10.1998 р. Бердянським РВ УМВС України в Запорізькій області.

Протоколом огляду мережі Інтернет від 10.04.2023 р. (т.1 а.с.191-195), переглянутим відеозаписом, встановлено, що в мережі в месенджері «Telegram» на каналі « ІНФОРМАЦІЯ_3 », міститься публікація від 21.06.2023 р. о 16 год. 26 хв. наступного змісту: «Военнослужащие росгвардии доставили в село Дмитровка Бердянского района продуктовые наборы гуманитарной помощи для последующей раздачи нуждающимся жителям села», при цьому, міститься інтерв`ю «зам.главы ОСОБА_6 объединенной территориальной общины» - ОСОБА_7 , яка розповідає, що подібний захід відбувається вдруге, перший раз гуманітарну допомоги роздали в той же день, у кожний двір, пакети були добрі, люди вдячні. Також ОСОБА_5 висловлює подяку народові росії, меру міста Бердянська ОСОБА_8 за надану допомогу, та чекає на такуж допомогу в інші села громади.

Протоколом огляду від 11.04.2023 р. (т.1 а.с.196-198), а саме публікації від 21.06.2023 р. в месенджері «Telegram» на каналі « ІНФОРМАЦІЯ_3 », під час перегляду якої свідок ОСОБА_9 в особі, яка надає інтерв`ю, впізнав ОСОБА_5 , яку 08.06.2022 р. у приміщенні Бердянської міської ради представили в якості старости с.Дмитрівка Бердянського району Запорізької області.

Протоколом огляду від 13.04.2023 р. (т.1 а.с.199-201), а саме публікації від 21.06.2023 р. в месенджері «Telegram» на каналі « ІНФОРМАЦІЯ_3 », під час перегляду якої свідок ОСОБА_10 в особі, яка надає інтерв`ю, впізнала ОСОБА_5 , з якою раніше працювала разом.

Протоколом огляду від 13.04.2023 р. (т.1 а.с.202-204), а саме публікації від 21.06.2023 р. в месенджері «Telegram» на каналі « ІНФОРМАЦІЯ_3 », під час перегляду якої свідок ОСОБА_11 в особі, яка надає інтерв`ю, впізнав ОСОБА_5 .

Протоколом огляду мережі Інтернет від 01.05.2023 р. (т.1 а.с.205-213), переглянутим відеозаписом, встановлено, що в месенджері «Telegram» на інформаційному каналі « ІНФОРМАЦІЯ_4 » міститься публікація з інтерв`ю ОСОБА_5 , яка розповідає, що шефи з Твері надають громаді допомогу в благоустрої села, з приходом рф почали відновлювати освітлення на вулицях,завдяки шефській допомозі відремонтували будинок культури, та висловлює надію, що «с россией у нас все получится, мы очень рады», також наявна публікація щодо постачання в село ОСОБА_12 гуманітарної допомоги.

Протоколом огляду мережі Інтернет від 03.05.2023 р. (т.1 а.с.214-219), на офіційній сторінці партії «единая россия» розміщений список кандидатів, серед яких зазначена ОСОБА_5 - кандидат по Запорізькій області, місце роботи Дмитрівська ОТГ ВГА Бердянського р-на ЗО, посада - заступник голови.

Протоколом огляду від 15.06.2023 р. (т.1 а.с.235-245), а саме інформації в месенджері «Telegram» на каналі «Бердянськ в окупації»: розміщено публікацію 04.08. о 20 год. 35 хв. нступного змісту: «Колишня голова ОСОБА_12 сільради ОСОБА_5 успіно працює з роками, ще в 14 році на неї було багато скарг в СБУ, бо дуже чекала росію, але на жаль вона залишилась на посаді.» також розміщені публікації користувача « ОСОБА_13 », у тому числі стосовно інформації для сільгоспвиробників, про забезпечення соціальними виплатами певних категорій громадян (інваліди, пенсіонери, ветерани та інші), тобто інформація щодо життєдіяльності с.Дмитрівка.

Свідок ОСОБА_9 пояснив суду, що до повномасштабного вторгнення рф він не був знайомий особисто з ОСОБА_5 , але знав, що вона була головою ОСОБА_12 сільради. Він був головою Софіївської сільради. Після повномасштабного вторгнення рф територія с.Софіївки була окупована російськими військовими, наприкінці квітня 2022 р. його взяли в полон та тримали на території виправної колонії АДРЕСА_4 , після того, як його випустили, 07.06.2022 р. йому зателефонував мешканець с.Софіївка та повідомив, що до них приїздив ОСОБА_14 та вимагав, щоб свідок приїхав у м.Бердянськ разом із іншими керівниками, на його адресу лунали погрози. До м.Бердянська він поїхав один, без інших керівників, його завели до кабінету, дали для підпису папери щодо згоди співпрацювати з окупаційною владою, але він відмовився. Дівчина повідомила, що з ним особисто буде розмовляти ОСОБА_14 , після чого його провели до іншого кабінету, де знаходився ОСОБА_15 та ще чотири особи, серед яких були ОСОБА_16 - Димитрівська ОТГ та його заступниця - ОСОБА_5 , яких представили як найкращих співробітників. Під час розмови ОСОБА_14 , погрожуючи взяти його в полон, змушував підписати договір про взаємодію з окупаційною адміністрацією «ВГА м.Бердянська». ОСОБА_5 сказала свідку зібрати списки пенсіонерів, осіб пільгової категорії для виплати допомоги від російської федерації в розмірі 10000 рублів, цікавилась чи отримував він підручники для навчання дітей за стандартами рф. Після того, як він відмовився співпрацювати та виконувати їхні розпорядження, ОСОБА_5 стала йому погрожувати та сказала, що його погано виховали в колонії № 77. Також свідок пояснив, що ОСОБА_5 добровільно обійняла керівну посаду ОСОБА_17 , основну роль у житті с.Дмитрівка відігравав не ОСОБА_18 , а ОСОБА_5 , яка активно агітувала на співпрацю з окупаційною владою, контролювала освітній процес та впроваджувала російські стандарти, приймала участь у конфіскації житла місцевих мешканців.

З показань свідка ОСОБА_11 , який був допитаний під час досудового розслідування в порядку ч.11 ст.615 КПК України, які були досліджені під час судового розгляду (т.2 а.с.73-79), вбачається, що свідок знайомий з ОСОБА_5 як односелець, приблизно з середини квітня 2022 р. ОСОБА_5 зайняла посаду заступника старости ОСОБА_17 . На цій посаді займалася агітацією серед населення, говорила, що росія тут назавжди, також організовувала різноманітні заходи, концерти, святкування, займалася роздачею гуманітарної допомоги. Також ОСОБА_5 агітувала за співпрацю з окупантами, збирала людей з приводу земельних паїв та пропонувала приходити з оригіналами документів та писати відповідні заяви землевпоряднику російської окупаційної влади.

Відповідно до ч.11 ст.615 КПК України показання, отримані під час допиту свідка, потерпілого, у тому числі одночасного допиту двох чи більше вже допитаних осіб, у кримінальному провадженні, що здійснюється в умовах воєнного стану, можуть бути використані як докази в суді виключно у випадку, якщо хід і результати такого допиту фіксувалися за допомогою доступних технічних засобів відеофіксації.

З огляду на те, що допит свідка під час досудового розслідування фіксувався за допомогою доступних технічних засобів відеофіксації, суд вважає показання свідка ОСОБА_11 допустимим доказом.

Під час судового розгляду стороною захисту не ставилось питання щодо визнання будь-яких доказів сторони обвинувачення недостовірними чи недопустимими. Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами з боку обвинувачення та захисту, які були вільними у використанні своїх прав, у межах та у спосіб, передбачений КПК України, суду надано не було.

Захисник - адвокат ОСОБА_4 вважає, що вина ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого їй злочину не доведена поза розумним сумнівом, відсутні об`єктивна та суб`єктивна сторона злочину, зайнявши посаду обвинувачена виконувала виключно адміністративні цивільні функції, у незаконних військових формуваннях участі не приймала. Також вважає, що до обвинуваченої ОСОБА_5 повинні бути застосовані Положення IV Женевської конвенції від 12.08.1949 р., якою передбачено, що особами, які перебувають під захистом цієї Конвенції є ті, хто в будь-який момент та за будь-яких обставин опиняються, у разі конфлікту чи окупації, під владою сторони конфлікту або окупаційної держави, а також положення ст.ст.14-16 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права. Просить визнати ОСОБА_5 невинуватою в пред`явленому обвинуваченні та виправдати за ст.111-1 ч.5 КК України в зв`язку з недоведеністю наявності в діях обвинуваченої складу злочину, провадження в справі закрити в зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення її винуватості.

Враховуючи встановлені під час судового розгляду обставини, суд дійшов висновку, що на свідомий і добровільний характер дій обвинуваченої, яка є громадянкою України, з зайняття посади у незаконному органі влади вказує сам характер таких дій, їх послідовність, тривалість та динаміка розвитку, адже вона не лише зайняла керівну посаду в незаконному органі окупаційної влади, а ще й агітувала та примушувала інших осіб на співпрацю з окупаційною владою. ОСОБА_5 , маючи достатній рівень освіти, життєвого досвіду, не могла не розуміти незаконності вчинених нею дій, заходів, спрямованих на виїзд з тимчасово окупованої території, не вживала, з огляду на що суд вважає безпідставними доводи сторони захисту про недоведеність поза розумним сумнівом вини ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України, наявними доказами та показаннями свідків.

Аналізуючи дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд знаходить їх достовірними та допустимими, такими, що узгоджуються між собою, та в повній мірі поза розумним сумнівом доводять винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого їй злочину, в тому числі факт добровільності зайняття посади в окупаційній адміністрації держави-агресора, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих функцій і адміністративно-господарських функцій, оскільки остання мала право вибору.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_5 за ч.5 ст.111-1 КК України за ознаками добровільного зайняття громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, у незаконному органі влади, створеному на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора.

Суд при призначенні покарання має враховувати дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, та вимоги ч.2 ст.50 КК України, якою передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових злочинів. При призначенні покарання суд ураховує також роз`яснення, які містить п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (в редакції Постанови Верховного Суду №8 від 12.06.2009 р.), що суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Обставини, що пом`якшують покарання,: відсутні.

Обставини, які обтяжують покарання, передбачені ст.67 КК України, відсутні.

При призначенні ОСОБА_5 покарання, суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної, її сімейний стан та похилий вік, неповнолітніх або осіб похилого віку на утриманні не має.

Також, ОСОБА_5 вчинила кримінальне правопорушення, яке згідно ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, раніше не притягувалася до кримінальної відповідальності, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, мешкає на тимчасово окупованій території України.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про необхідність призначення ОСОБА_5 покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч.5 ст.111-1 КК України, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій в органах влади, з конфіскацією всього належного їй майна, що на думку суду буде відповідати принципам та меті призначення покарання.

Підстав для звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання відповідно до вимог ст.ст.75, 76 КК України, або для призначення відповідно до ст.69 КК України покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч.5 ст.111-1 КК України, суд не знаходить.

Речові докази по справі відсутні.

Судові витрати по справі відсутні.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 21.06.2023 р. (т.2 а.с.1-3) накладено арешт на майно, яке належить ОСОБА_5 , а саме на:

-земельну ділянку загальною площею 6,5674 га, кадастровий номер :02:004:0010, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 06;

-земельну ділянку загальною площею 2,0000 га, кадастровий номер :02:001:0065, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 06

шляхом заборони користування, розпорядження та відчуження.

Враховуючи, що санкцією ч.5 ст.111-1 КК України передбачена конфіскація майна, суд вважає необхідним арешт на майно не скасовувати.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 21.06.2023 р.

відносно ОСОБА_5 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, який до набрання вироком законної сили суд вважає за доцільне залишити без змін.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.370, 374 КПК України, суд

у х в а л и в:

Визнати ОСОБА_5 винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України, та призначити їй покарання у вигляді 8 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій в органах влади строком на 15 років, з конфіскацією всього належного їй майна.

Міру запобіжного заходу до набрання вироком законної сили відносно ОСОБА_5 у виді тримання під вартою залишити без змін.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з моменту фактичного затримання.

Вирок набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Запорізького апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити захиснику в порядку абз.6 ч.3 ст.323 КПК України та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1