Справа № 203/890/24
Провадження № 1-кп/0203/581/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2024 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ;

при секретарі ОСОБА_2 ;

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ;

потерпілої ОСОБА_4 ;

обвинуваченого ОСОБА_5 ;

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі в порядку дистанційного судового провадження обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0004883 від 29 грудня 2023 року відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Кіровського районного суду м. Дніпропетровська знаходиться вищевказаний обвинувальний акт.

В судовому засіданні прокурор надав клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначив, що на сьогоднішній день не припинили існувати ризики того, що обвинувачений ОСОБА_5 може вчинити дії, передбачені п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Так, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачене покарання до 8 років позбавлення волі, а тому, усвідомлюючи покарання, яке йому загрожує у разі доведеності вини, може переховуватися від суду. Також, продовжує існувати ризик впливу на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні з метою зміни їх показів або відмови від них. Крім того, ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення з метою матеріального збагачення, оскільки він офіційно не працевлаштований, тобто не має постійного джерела доходу, а також, останній раніше судимий за вчинення аналогічних корисливих злочинів. Жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищенаведеним ризикам.

Потерпілі підтримали клопотання прокурора.

Обвинувачений та його захисник заперечували проти задоволення клопотання прокурора. Захисник просив суд змінити запобіжний захід ОСОБА_5 з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, або зменшити розмір застави до 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. В обґрунтування клопотання захисник зазначив, що ризики, наведені у клопотанні прокурора, жодними доказами не обґрунтовані. Обвинувачений має постійне місце проживання, одружений та має на утриманні малолітню дитину.

Заслухавши клопотання прокурора щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , думку учасників судового провадження, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , суд, відповідно до ст.178 КПК України, враховує дані про його особу, який раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, має середню освіту, постійне місце проживання, не працевлаштований, одружений, має малолітню дитину.

Перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, суд зазначає наступне.

Так, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за вчинення якого законом передбачена відповідальність у вигляді позбавлення волі строком від п`яти до восьми років, а отже, усвідомлюючи відповідальність, яка загрожує йому у разі доведеності вини, може переховуватися від суду.

Оцінюючи вищевказані обставини, суд, також, приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, про те, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Ризик, що передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд вважає обґрунтованим, оскільки застосування інших альтернативних запобіжних заходів, може призвести до того, що обвинувачений, може вчинити спроби залякування, погроз, та іншим чином може впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні, з метою зміни їх показів на свою користь.

Також, існує ризик того, що ОСОБА_5 може вчинити інше аналогічне кримінальне правопорушення, оскільки, обвинувачений офіційно не працевлаштований, тобто не має постійного офіційного джерела доходів, раніше судимий за злочин проти власності, що свідчить про його схильність до вчинення злочинів та небажання ставати на шлях виправлення.

З урахуванням наведеного, доводи захисника про відсутність ризиків, є необґрунтованими, а суд доходить до висновку, що на теперішній час, не зникли ризики, які існували на час обрання обвинуваченому міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а саме, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Вказані ризики є обґрунтованими та виправдовують необхідність продовження відносно ОСОБА_5 строку тримання під вартою.

Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що продовження даного заходу забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого судом, на даному етапі, не встановлено та сторонами не доведено.

Крім того, суд зазначає, що на сьогоднішній день, судовий розгляд по кримінальному провадженню не розпочато.

Доводи захисника про наявність у обвинуваченого постійного місця проживання, дружини та малолітньої дитини, хоча і мають місце, проте вони не є безумовними підставами для відмови в продовженні дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою та самі по собі не можуть слугувати підтвердженням його належної процесуальної поведінки та відсутності ризиків, з якими закон пов`язує можливість застосування або продовження такого запобіжного заходу, як тримання під вартою.

Отже, застосований до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою є достатньою і необхідною мірою, яка гарантує виконання ним покладених обов`язків та запобігає ризикам, а тому, підстав для його зміни суд не вбачає.

З урахуванням вищенаведеного, суд вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 на 60 днів.

З приводу доводів захисника та обвинуваченого щодо зменшення розміру застави, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

У ч. 5 цієї статті визначено мінімальні і максимальні розміри застави, які дають можливість досягти мети запобіжного заходу без обмеження права на свободу та особисту недоторканність. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень, що сприяє виконанню завдань кримінального провадження.

Отже, кримінальний процесуальний закон пов`язує можливість забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та нівелювання ризиків кримінального провадження не самою заставою як видом запобіжного заходу, а заставою у відповідному розмірі, який визначається з урахуванням різних критеріїв, закріплених у ч. 5 ст. 182 та ст. 178 КПК України.

Відповідно, розмір застави впливає на рівень таких гарантій і має бути пропорційним обставинам кримінального провадження, встановленим ризикам кримінального провадження, обов`язкам обвинуваченого і стадії судового провадження.

Так, судом встановлено, що інкриміноване ОСОБА_5 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Визначений слідчим суддею розмір застави в розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб суд вважає справедливим та таким, що в разі внесення застави, може запобігти встановленим обов`язкам відносно обвинуваченого.

Крім того, враховуючи конкретні обставини інкримінованого ОСОБА_5 злочину, кількість епізодів, суд не вбачає необхідності у зменшенні застави, оскільки в разі, якщо застава буде внесена, саме такий розмір буде стимулювати обвинуваченого дотримуватись покладених на нього обов`язків.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 199, 331 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою на 60 днів, тобто по 26 квітня 2024 року, включно.

Визначити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , розмір застави, достатній для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 121 120 (сто двадцять одна тисяча сто двадцять) гривень 00 коп., яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок для внесення застави.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у разі внесення застави наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до суду;

- не відлучатися із зареєстрованого місця проживання без дозволу прокурора або суду;

- повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілими по даному кримінальному провадженні.

У разі внесення застави обвинуваченого звільнити з-під варти негайно.

Визначити строк дії покладених на обвинуваченого ОСОБА_5 , ухвалою суду обов`язків - до 26 квітня 2024 року, включно.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1