ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/210/24 Справа № 691/1115/23 Категорія: ст. 336 КК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2024 року м. Черкаси

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі:

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Городищенського районного суду Черкаської області від 31 жовтня 2023 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

засуджено за ст. 336 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

Обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу. Строк відбування покарання вирішено рахувати з 31 жовтня 2023 року.

ВСТАНОВИЛА

Вироком суду ОСОБА_7 визнаний винний в тому, що він будучи військовозобов`язаним, перебуваючи на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_3 ), у зв`язку з оголошенням загальної мобілізації на військову службу в Збройні Сили України, 19.07.2023 пройшов медичний огляд та за результатами військово-лікарської комісії (далі - ВЛК), визнаний придатним до військової служби.

Після чого, 21.07.2023 співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_7 вручено повістку про необхідність явки 24.07.2023 до зазначеного ІНФОРМАЦІЯ_5 для проведення призову за мобілізацією та відправлення у військову частину.

У подальшому, 24.07.2023 діючи умисно, з метою ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, без поважних на те причин (з особистих міркувань), усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки і бажаючи їх настання, будучи придатним до військової служби та не маючи права на відстрочку від призову на військову службу за мобілізацією, передбачену ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», 26.07.2023 будучи відправленим ІНФОРМАЦІЯ_6 до команди № А 4978( АДРЕСА_2 , самовільно, без будь-яких поважних причин та попереджень відповідальної особи, залишив транспортний засіб, який здійснював його відправку, та зник у невідомому напрямку, чим ухилився від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та порушив вимоги Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та вимоги Указу Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію», який в подальшому неодноразово продовжено.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати вирок, визнати ОСОБА_7 не винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та виправдати за відсутністю у його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК.

Вважає вирок суду незаконним, необґрунтованим та таким, який підлягає скасуванню з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, неповноти судового розгляду та невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Посилаючись на низький рівень освіти обвинуваченого та зловживання ним спиртним, сторона захисту вказує на неналежне роз`яснення ОСОБА_7 розгляду справи відповідно до вимог ч.3 ст.349 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК). Разом з цим, захист стверджує, що суд не з`ясував саме в обвинуваченого чи правильно він розуміє та усвідомлює зміст обставин інкримінованого йому кримінального правопорушення та кваліфікацію своїх дій.

Одночасно вказує, що суть пред`явленого обвинувачення ОСОБА_7 не узгоджується з об`єктивною стороною ст.336 КК. Звертає увагу, що ОСОБА_7 неодноразово з`являвся до РТЦК та СП для оформлення документів та проходження медичного огляду. 24.07.2023 обвинувачений прибув на збірний пункт зазначений у повістці ( ІНФОРМАЦІЯ_7 ) для проведення призову за мобілізацією та відправлення військову частину. В отриманій повістці не було зазначено, що він має прибути у пункт призначення до команди А 4978( АДРЕСА_2 . Повістки на 26.07.2023 ОСОБА_7 також не отримував.

Окрім того, стверджує, що суд, призначаючи покарання, не взяв до уваги особу обвинуваченого. Зауважує, що судом не досліджено висновок Черкаського РС № 2 філії ДУ «Центр пробації» в Черкаській області, відомості якого також підтверджуються Актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї, відповідно до якого встановлено, що ОСОБА_7 з 2018 року проживає по АДРЕСА_3 , однією сім`єю із ОСОБА_9 , яка перебуває на обліку з приводу неврологічного захворювання, а також має онкологічне захворювання. Сам обвинувачений звертався до лікаря нарколога, оскільки зловживає спиртними напоями.

Сторона захисту вважає, що в контексті таких обставин, виникає сумнів до суті обвинувачення щодо відсутності у ОСОБА_7 права на відстрочку від призову на військову службу за мобілізацією, передбачену ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку мобілізацію».

Також звертає увагу, що згідно з висновком Черкаського РС № 2 філії ДУ «Центр пробації» в Черкаській області, наявна можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 без ізоляції суспільства.

Після докладу суддею-доповідачем змісту вироку, доводів апеляційної скарги, були заслухані:

- обвинувачений та його захисник, які підтримали вимоги апеляційної скарги, пославшись на доводи, що в ній викладені;

- прокурор, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, пославшись на законність вироку суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинуваченого, захисника та прокурора вивчивши матеріали провадження та дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів приходить до таких висновків.

У відповідності до ч. 1 ст. 404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції дотримано цих вимог закону.

Висновки суду першої інстанції в частині доведеності вини ОСОБА_7 у вчинені кримінального правопорушення, а також кваліфікація його дій за ст. 336 КК є правильними, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Під час перевірки матеріалів провадження встановлено, що суд першої дотримався зазначених вимог кримінального процесуального закону.

Доводи сторони захисту про те, що суд не з`ясував у обвинуваченого чи правильно він розуміє зміст обставин кримінального правопорушення, в якому він обвинувачується, та кваліфікацію його дій є безпідставними.

З журналу судового засідання та технічного носія інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції, вбачається, що головуючим суддею після з`ясування вручення пам`ятки про права та обов`язки, у обвинуваченого було з`ясовано питання зрозумілості тому його прав, на що той ствердно підтвердив, що права зрозумілі. Окрім того, судом чітко було роз`яснено розгляд кримінального провадження в порядку ч.3 ст.349 КПК, доведено до відома порядок, послідовність та наслідки проведення такого розгляду.

Аналізуючи доводи сторони захисту щодо необґрунтованості суті пред`явленого обвинувачення ОСОБА_7 за ст. 336 КК колегія суддів, вважає за необхідне вказати таке.

Відповідно до ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» під час мобілізації та переведення Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту на штати воєнного часу, громадяни (крім тих, які проходять службу у військовому резерві) зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти військових комісаріатів у строки, зазначені в отриманих ними документах.

Об`єктивна сторона злочину, передбаченого ст. 336 КК (ухилення від призову за мобілізацією), проявляється в ухиленні від призову на військову службу шляхом дії або так званої змішаної бездіяльності (ухилення від виконання певного обов`язку вчинюється шляхом вчинення певних дій). Ухилення від призову за мобілізацією у формі бездіяльності полягає у неявці до місця, визначеного у повістці або наказі військового комісара, зокрема до військового комісаріату для відправлення до військової частини. Злочин є закінченим з моменту неявки військовозобов`язаного до такого місця.

Суб`єктивна сторона вказаного кримінального правопорушення характеризується прямим умислом, тобто коли військовозобов`язаний усвідомлював суспільно небезпечний характер свого діяння (дії чи бездіяльності), передбачав його суспільно небезпечні наслідки і бажав їх настання.

З установлених судом першої інстанції обставин справи, які не оспорювались обвинуваченим в суді першої інстанції, вбачається, що ОСОБА_7 , будучи військовозобов`язаним та визнаним придатним за станом здоров`я для проходження військової служби, з метою ухилення від проходження військової служби під час мобілізації, без поважних на те причин та попереджень відповідальної особи, залишив транспортний засіб, який здійснював його відправку до команди НОМЕР_1 (467 опб), та зник у невідомому напрямку, чим ухилився від призову на військову службу під час мобілізації та не прибув у пункт призначення.

Доводи захисника щодо можливих підстав права на відстрочки обвинуваченого через хвороби його цивільної дружини ОСОБА_9 не знайшли свого об`єктивного підтвердження.

Відповідно до ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані зайняті постійним доглядом за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), які за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребують постійного догляду. Також не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані, які мають дружину (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи за умови, що такі особи з інвалідністю не мають інших працездатних осіб, зобов`язаних відповідно до закону їх утримувати.

Будь-яких даних, підтверджених належним чином, що ОСОБА_9 , з якою, як це слідує з апеляційної скарги, з обвинуваченим склались фактичні шлюбні відносини, потребує постійного догляду за наявних у неї хвороб чи має групу інвалідності, матеріали кримінального провадження не містять та стороною захисту суду не надано.

Відповідно до ст. 65 КК, суд першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК відносяться до категорії нетяжкого злочину. Також суд зважив на особу обвинуваченого, який на обліку в лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше не судимий. При цьому, судом встановлено обставину, яка пом`якшує покарання, - щире каяття та відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Призначене ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк, передбачений санкцією ст.336 КК, відповідає вимогам ст.ст.50,65 КК, з врахуванням судом першої інстанції встановлених законом критеріїв при призначенні покарання, виходячи з мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання, яке за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, адекватним характеру вчинених дій та даним про особу обвинуваченого.

Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, суд першої інстанції дійшов висновку, з чим погоджується апеляційний суд, про неможливість виправлення ОСОБА_7 без відбування покарання, через що той не підлягає звільненню від відбування покарання з випробуванням.

З цього приводу судом першої інстанції обґрунтовано вказано, що підстави для звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням відсутні, адже це не буде достатнім для його виправлення та не відповідатиме суспільному інтересу в державі, яка протистоїть злочинній військовій агресії російської федерації, що, в разі такого застосування, може стати негативним прикладом для інших осіб, а тому висновки досудової доповіді, згідно з якими ОСОБА_7 можливо призначити покарання не пов`язане з реальним позбавленням волі, які носять рекомендаційний характер, суд до уваги не бере.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які є підставою скасування чи зміни ухвали суду, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, вирок Городищенського районного суду Черкаської області від 31 жовтня 2023 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена учасниками судового процесу шляхом подачі касаційних скарг безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення ухвали судом апеляційної інстанції, а засудженим, який перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Головуючий ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4