06.03.2024 Єдиний унікальний номер 206/1874/20
Ленінський районний суд м. Дніпропетровська
Провадження № 1-кп/205/337/24 Справа № 206/1874/20
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2024 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000212 від 04 березня 2020 року стосовно

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянина України, має неповну середню освіту, офіційно не працевлаштований, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз: 22.03.2021 Петрівським районним судом Кіровоградської області за ст. 392, 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років з конфіскацією майна,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 390 Кримінального кодексу України (далі КК),

за участю:

прокурора ОСОБА_4

в режимі відеоконференції:

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

Згідно з вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29.09.2016 ОСОБА_3 засуджено за ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 153, ч. 1 ст. 152, ч. 4 ст. 70 КК та призначено йому покарання у вигляді 9 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.

Згідно ухвали Петриківського районного суду Кіровоградської області від 02.07.2019, засудженому ОСОБА_3 невідбуту частину покарання за вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29.09.2016, на підставі ст. 82 КК замінено на покарання у вигляді обмеження волі на строк 2 роки 7 місяців 29 днів.

17.09.2019 ОСОБА_3 на підставі вищевказаного вироку прибув до ДУ «Ігренський виправний центр (№133)», розташованого за адресою: м. Дніпро, вул. Бехтерева, 5 для відбування покарання у вигляді обмеження волі, де під розписку ознайомлений з межами адміністративної території вказаної установи, порядком відбування покарання у вигляді обмеження волі, обов`язками, встановленими Правилами внутрішнього розпорядку установи та попереджений про кримінальну відповідальність за ст. 390 КК, у разі ухилення від відбування покарання у виді обмеження волі.

Згідно з Розділом 29 п. 1 Наказу №2186/5 від 29.12.2014 «Про затвердження Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань», межі відбування покарання для засуджених, які проходять стаціонарне лікування або медичний огляд у державних або комунальних закладах охорони здоров`я, встановлюються по території цього закладу.

28.02.2020 згідно з Наказом начальника ДУ «Ігренський виправний центр (№133)» №141/Г-20, засудженому ОСОБА_3 надано короткостроковий виїзд до КЗ «Міська клінічна лікарня №4», за адресою: м. Дніпро, вул. Ближня 31, терміном з 28.02.2020 до кінця лікування. У той же день, ОСОБА_3 був ознайомлений під розписку з правилами поведінки під час проходження лікування та з межами місця відбування покарання для засуджених до обмеження волі у лікувальному закладі. Також, 28.02.2020 ОСОБА_3 під розписку попереджено про кримінальну відповідальність за порушення вказаних правил, а саме самовільного залишення місця обмеження волі.

Так, 03.03.2020 приблизно о 12:00 год. у ОСОБА_3 , перебуваючи на лікуванні в К3 «Міська клінічна лікарня №4», за адресою: м. Дніпро, вул. Ближня 31, виник злочинний умисел направлений на самовільне залишення місць обмеження волі, після чого, у той же час, ОСОБА_3 , реалізовуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, в порушення вимог Розділу 3 п. 3 та Розділу 29 п.1 Наказу №2186/5 від 29.12.2014 «Про затвердження Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань», які відбувають покарання у виді обмеження волі, з метою ухилення від призначеного судом покарання у виді обмеження волі, без відповідного дозволу адміністрації, безпідставно, покинув територію КЗ «Міська клінічна лікарня №4», чим вчинив самовільне (тобто без дозволу адміністрації) залишення межі місця відбування покарання для засуджених, які проходять стаціонарне лікування у державних або комунальних закладах охорони здоров`я та зник у невідомому напрямку.

03.03.2020 приблизно о 13:00 год. працівниками ДУ «Ігренський виправний центр (№133)», під час перевірки наявності засудженого ОСОБА_3 на території КЗ «Міська клінічна лікарня №4», виявлено його відсутність.

03.03.2020 приблизно 23:00 год. співробітниками поліції в Покровському районі м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, за підозрою у скоєнні кримінального правопорушення, виявлений та затриманий ОСОБА_3 .

Таким чином, ОСОБА_3 , будучи попередженим про відповідальність за порушення меж виправного центру та визначеного місця лікування на території КЗ «Міська клінічна лікарня №4», порушуючи Розділ 29 п. 1 Наказу №2186/5 від 29.12.2014 «Про затвердження Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань», без належного дозволу адміністрації, самовільно залишив межі визначеного місця стаціонарного лікування зазначеної установи, розташованої за адресою: м. Дніпро, вул. Ближня, 31, тобто місце обмеження волі.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 390 КК за ознаками самовільного залишення місця обмеження, вчинене особою, яка відбуває покарання у виді обмеження волі.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою провину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав у повному обсязі, щиро розкаявся у скоєному та суду пояснив, що дійсно він, при вказаних у цьому вироку обставинах, у вказаних місцях та у вказаний час самовільно залишив місце відбування покарання у виді обмеження волі.

Положеннями ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), визначено, що суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Це означає, що суд, перш ніж постановити рішення про здійснення розгляду кримінального провадження на підставі зазначеної норми процесуального закону, повинен роз`яснити суть даної норми, при цьому не обмежитися цитуванням самої статті, а у доступній, чіткій та конкретизованій формі викласти її зміст, тим самим дати розгорнуте пояснення сторонам. Метою такого роз`яснення є однакове, правильне і точне розуміння усіма учасниками судового провадження змісту цієї норми, виявлення її сутності, яку законодавець вклав у словесне формулювання. Водночас, суд має упевнитися і в тому, що учасниками судового провадження суть такого роз`яснення сприйнята правильно та переконатися у добровільності їх позицій (Постанова ККС ВС від 03.08.2023 у справі №281/181/21).

Оскільки обвинувачений ОСОБА_3 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, беручи до уваги, що прокурор та обвинувачений не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, судом установлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши положення ч. 3 ст. 349 КПК про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження в апеляційному порядку, заслухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються та вважає за необхідне обмежить дослідженням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 .

Так, суд, допитавши обвинуваченого, який визнав себе винним та добровільно повідомив суд про обставини вчинення кримінального правопорушення, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, вислухавши виступи учасників судового провадження в дебатах та останнє слово обвинуваченого, суд доходить висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушенні знайшла своє підтвердження у повному обсязі, а його дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 390 КК, як самовільне залишення місця обмеження волі, вчинене особою, яка відбуває покарання у виді обмеження волі.

При призначенні покарання суд, у відповідності до положень ст. 65-67 КК, враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК належать до категорії нетяжких злочинів, відомості про особу обвинуваченого, зокрема, що ОСОБА_3 раніше неодноразово судимий, визнав свою провину у повному обсязі, щиро розкаявся у скоєному, не перебуває на обліку у лікаря психіатра та нарколога.

До обставин, що пом`якшують покарання, відповідно до ст. 66 КК, суд відносить щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання, відповідно до ст. 67 КК, суд визнає рецидив кримінальних правопорушень.

Таким чином, суд, враховуючи тяжкість вчиненого злочину, характер та обставини його вчинення, рівень його суспільної небезпеки, який не пов`язаний із застосування насильства, вказані вище дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання - повне визнання вини та щире каяття, обставини, що обтяжують покарання у виді рецидиву кримінальних правопорушень, суд доходить висновку, що виправлення обвинуваченої ОСОБА_3 та попередження нових злочинів можливо досягти виключно в умовах ізоляції його від суспільства, у зв`язку з чим, суд вважає за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі з застосуванням положень ч. 4 ст. 70 КК.

Крім цього, судом встановлено, що засуджений ОСОБА_3 вчинив дане кримінальне правопорушення в період іспитового строку за вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16.08.2016, що є підставою для застосовування положень ст. 71 КК.

В той же час, відповідно до правових висновків щодо застосування норм матеріального права, викладених у постанові ОП ККС ВС від 06 грудня 2021 року у справі №243/7758/20, для застосування закріплених у ч. 1 ст. 71 КК правил призначення покарання за сукупністю вироків законодавець визначає сукупність двох обов`язкових умов, що мають бути встановлені в їх нерозривній єдності: - перша стосується моменту вчинення нового кримінального правопорушення засудженим - «після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання» за попереднім вироком; - друга - наявності невідбутої частини покарання (основного та/або додаткового) за попереднім вироком на момент призначення судом покарання за новим вироком. Відсутність хоча б однієї з указаних умов виключає можливість застосування положень ч. 1 ст. 71 КК під час вирішення питання про призначення покарання за новим вироком.

Як видно з матеріалів кримінального провадження, невідбута частина покарання, призначене за вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16.08.2016 була приєднана до покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14.07.2020 на підставі ст. 71 КК та невідбута частина покарання з яким, в свою чергу була приєднана за вироком Петрівського районного суду Кіровоградської області на підставі ст. 71 КК, у зв`язку з чим, у даному кримінальному провадженні підстав для застосування положень ст. 71 КК не має.

Процесуальні витрати та речові докази у даному кримінальному провадженні відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Керуючись ст. ст. 7, 349, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 390 КК та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеним даним вироком, більш суворим покаранням, призначеним вироком Петрівського районного суду Кіровоградської області від 22 березня 2021 року, остаточно визначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років з конфіскацією майна.

В строк покарання за цим вироком зарахувати частково відбуте покарання у виді позбавлення волі за вироком Петрівського районного суду Кіровоградської області від 22 березня 2021 року з 22 березня 2021 року по 05 березня 2024 року.

Строку відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту ухвалення цього вироку, тобто з 05 березня 2024 року.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Вирок суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська.

Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК.

Копії вироку вручити направити обвинуваченому ОСОБА_3 та вручити прокурору.

Суддя: ОСОБА_1