Центральний районний суд м. Миколаєва
_____________________________________________________________________________________
Справа № 490/9277/23
Провадження № 1-кп/490/803/2023
У Х В А Л А

19 січня 2024 року

Центральний районний суд міста Миколаєва

У складі : головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участі прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

його захисника - ОСОБА_5

обвинуваченого - ОСОБА_6

його захисника - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальне провадження № 0000770 про обвинувачення

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Тягинка Бериславського району Херсонської області, є українцем, громадянином України, мешкає за адресою: АДРЕСА_1

та

ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Іванівка Білозерського району Херсонської області, є українцем, громадянином України, мешкає за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 121 Кримінального Кодексу України

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Центрального районного суду міста Миколаєва перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 та ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбачених частиною 2 статті 121 Кримінального Кодексу України.

Після вивчення змісту обвинувального акту, доданих до його матеріалів,? ? вислуховування прокурора обвинувачених та захисників суд дійшов такого.

А. Стосовно предмету кримінального провадження.

На розгляд суду надійшов складений 22 вересня 2023 року старшим слідчим-криміналістом в особливо важливих справах Слідчого управління Головного Управління Національної поліції в Миколаївській області ОСОБА_10 та у той же день затверджений виконувачем обов`язків прокурора відділу захисту інтересів дітей та протидії насильства Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_3 обвинувальний акт, у якому викладена версія обвинувачення щодо вчинення злочину ОСОБА_4 та ОСОБА_6 .

1. Як зазначив автор обвинувального акту:

05.06.2023 близько 23:00, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_11 перебували на вулиці поряд з магазином «АТБ» по АДРЕСА_2 , де вживали спиртні напої та спілкувалися між собою. Під час перебування у вказаному місці між ОСОБА_4 , ОСОБА_6 з однієї сторони та невстановленими досудовим розслідуванням особами, які перебували неподалік, виник словесний конфлікт, який припинився, оскільки на місце за викликом ОСОБА_11 прибули працівники поліції.

Після завершення вказаного конфлікту, близько 23:30, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_11 направились до місця свого спільного проживання по АДРЕСА_1 . Під час перебування за місцем проживання, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 вирішили повернутися до місця, де в них мав місце конфлікт з невстановленими досудовим розслідуванням особами, з метою знайти останніх та продовжити з`ясування відносин.

У подальшому 06.06.2023 близько 00:15 год., більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_11 прибули в район перехрестя пр. Центрального та вул. 3-тя Слобідська, де на зупинці громадського транспорту "вул. 3-тя Слобідська" у напрямку вул. Садова, помітили бетонну конструкцію - укриття. ОСОБА_4 та ОСОБА_6 прийняли рішення перевірити приміщення укриття на предмет наявності у ньому осіб, з якими у них незадовго мав місце конфлікт. Залишивши на вулиці ОСОБА_11 - ОСОБА_4 та ОСОБА_6 увійшли до приміщення укриття, виявили там раніше незнайомого їм ОСОБА_12 , який спав лежачи на лавці та помилково сприйняли особу останнього за одну з осіб, з якими у них мав місце незадовго до цього конфлікт. У зв`язку з цим у ОСОБА_4 та ОСОБА_6 на ґрунті раптово виниклої особистої неприязні по відношенню до ОСОБА_12 виник спільний злочинний умисел, направлений на спричинення останньому тяжких тілесних ушкоджень.

Реалізовуючи свій спільний злочинний намір, діючи умисно, з мотивів особистої неприязні до ОСОБА_12 , усвідомлюючи суспільну небезпечність свого діяння та свідомо бажаючи настання наслідків у вигляді заподіяння потерпілому тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_4 та ОСОБА_6 підійшли до ОСОБА_12 , який знаходився на лаві за ОСОБА_6 наніс кулаками лівої та правої рук не менше 5 ударів в область голови та обличчя ОСОБА_12 . Після нанесених ОСОБА_6 ударів, ОСОБА_4 , діючи з єдиним із ОСОБА_6 умислом, направленим на спричинення ОСОБА_12 тяжких тілесних ушкоджень, наніс останньому не менше 19-ти ударів кулаком правої руки в область голови та обличчя.

Після нанесених ОСОБА_4 та ОСОБА_6 ударів, ОСОБА_12 впав з лави на підлогу та втратив свідомість.

Внаслідок вчинених ОСОБА_4 та ОСОБА_6 протиправних дій ОСОБА_12 були спричинені тяжкі тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми із забоєм головного мозку лівої лобної та скроневої часток, епідуральної гематоми лівої лобно-тім`яної скроневої ділянки, субарахноїдального крововиливу зі зміщенням серединних структур праворуч, переломів правої тім`яної та скроневих кісток, численних саден верхніх та нижніх кінцівок, від яких останній 17.08.2023 помер в палаті нейрохірургічного відділення КНП ММР "Миколаївська лікарня швидкої медичної допомоги".

2. Вказані дії обвинувачених органами досудового розслідування та публічним обвинуваченням кваліфіковані за частиною 2 статті 121 Кримінального Кодексу України як умисне нанесення тяжких тілесних ушкоджень, вчинений групою осіб та таких, що спричинили смерть потерпілого.

Б. Стосовно умов здійснення кримінального провадження судом.

Відповідно до статті 1 Указу Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року (затвердженого Законом України № 2102- ІХ від 24 лютого 2022 року) /із змінами, внесеними Указами: від 14 березня 2022 року № 133/2022 (затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-ІХ); від 18 квітня 2022 року № 259/2022 (затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-ІХ), від 17 травня 2022 року № 341/2022 (затвердженим Законом України від 23 травня 2022 року № 2263-ІХ), від 12 серпня 2022 року № 573/2022 (затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року № 2500-ІХ), від 07 листопада 2022 року № 757/2022 (затвердженим Законом України від 16 листопада 2022 року № 2738 - ІХ), від 06 лютого 2023 року № 58/2023 (затвердженим Законом України від 07 лютого 2023 року № 2915-ІХ), від 01 травня 2023 року (затвердженим Законом України від 02 травня 2023 року № 3057-ІХ), від 26 липня 2023 року № 451/2023 (затвердженим Законом України від 27 липня 2023 року № 3275-ІХ), від 06 листопада 2023 року № 734/2023 (затвердженим Законом України від 07 листопада 2023 року № 3429-IX)/ з 24 лютого 2022 року й до теперішнього часу в Україні безперервно діє військовий стан.

В. Стосовно здійснення кримінального провадження судом.

1. Після отримання обвинувального акту суд здійснив підготовче провадження та перейшов до судового розгляду.

2. Під час судового розгляду суд оголосив обвинувальний акт, встановив особи кожного з обвинувачених та ставлення до скоєного кожного з них.

При цьому кожен з обвинувачених зазначив, що сутність обвинувачення є зрозумілою та свою вину у вчиненні злочину він визнає.

3. Далі, суд встановив обсяг та порядок дослідження доказів.

4. Після цього суд, відповідно до встановленого порядку, допитав потерпілу.

5. Далі відповідно до встановленого порядку суд має допитати свідків.

Але у судове засідання 19 січня 2024 року свідки не з`явились через сімейні обставини; прокурор має можливість забезпечити їх явку у наступне судове засідання.

В. Щодо подальшого руху кримінального провадження.

І......Сторони не заперечували проти необхідності наразі оголосити перерву у судовому засіданні для надання прокурору часу забезпечити явку свідків.

ІІ......Вирішуючи питання про подальший рух кримінального провадження з огляду на такі обставини, суд виходе з приписів частини 1 статті 237 Кримінального Процесуального Кодексу України, відповідно до яких

Якщо в судове засідання не прибув за викликом свідок, спеціаліст, перекладач або експерт, заслухавши думку учасників судового провадження, суд після допиту інших присутніх свідків призначає нове судове засідання і вживає заходів для його прибуття.

ІІІ......З огляду на ці приписи законодавства на настанови судової практики суд, повертаючись до обставин цього кримінального провадження, відзначає таке.

1. Подальший розгляд цього кримінального провадження та завершення його розгляду без допиту свідків не є можливим.

Відповідно до прямих приписів процитованої вище норми частини 1 статті 327 Кримінального Процесуального Кодексу України за таких обставин слід призначити нову дату судового розгляду, оголосиши перерву у судовому засіданні.

2. Далі, суд має визначити наступні дату та час для продовження судового розгляду.

З урахуванням навантаження суду та сторін у справі, а також - оперативної обстановки у місці Миколаєві, суд вважає за необхідне оголосити перерву до 01 лютого 2024 року до 11:00 години.

Отже, у судовому засіданні слід оголосити перерву до 01 лютого 2024 року до 11-00 години.

Г. Стосовно? ? застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого

І......Під час підготовчого судового засідання прокурор заявив клопотання про продовження строку застосування відносно кожного з обвинувачених запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

1. В обґрунтування послався про те, що обвинувачені обґрунтовано підозрюються у вчиненні тяжкого злочину, а ризики,? ? що зумовили обрання такого запобіжного заходу, наразі не зникли та не зменшились.

2. Обвинувачений ОСОБА_4 проти задоволення цього клопотання по суті не заперечував.

Натомість його захисник вважав за можливе застосувати до цього обвинуваченого більш м`який запобіжний захід.

3. Обвинувачений ОСОБА_6 проти задоволення цього клопотання по суті не заперечував.

Натомість його захисник вважав за можливе застосувати до цього обвинуваченого більш м`який запобіжний захід.

ІІ......Вирішуючи це клопотання, суд, окрім обставин, встановлених вище, враховує ще таке.

1. Ухвалами слідчого судді Центрального районного суду міста Миколаєва від? ? 09 червня 2023 року відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_6 був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 04 серпня 2023 року.

Подальшими ухвалами слідчого судді цього ж суду від 02 серпня 2023 року строк тримання кожного з обвинувачених під вартою був продовженим до 30 вересня 2023 року включно.

2. Далі, ухвалою Центрального районного суду міста Миколаєва від 29 вересня 2023 року строк тримання під вартою кожного з обвинувачених був продовженим до 28 листопада 2023 року; в порядку частини 6 статті 615 Кримінального Процесуального Кодексу України строк дії цієї ухвали продовжений до 21 січня 204 року включно.

3. Під час обрання цього запобіжного заходу та продовження строку його дії слідчий суддя виходила з наявності ризиків того, що кожен з обвинувачених може вдатись до дій щодо переховування від слідства та суду, а також незаконно впливати на свідків та потерпілого.

ІІІ......Вирішуючи заявлене прокурором клопотання, суд виходив з таких приписів діючого законодавства.

1. Відповідно до статті 177 Кримінального Процесуального Кодексу України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

- переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

- знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

- незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

-вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою ж застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити перелічені дії.

При цьому відповідно до частини 3 статті 176 Кримінального Процесуального Кодексу України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя має переконатись, що жоден більш м`який, ніж запропонований слідчим, запобіжний захід не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам.

Відповідно до статті 199 Кримінального Процесуального Кодексу України строк тримання під вартою може бути продовженим у разі наявності вказаних вище обставин та додаткового доведення того, що завершити досудове розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали не є можливим, а раніше заявлені ризики не зменшились або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

2. Відповідно до частини 1 статті 183 Кримінального Процесуального Кодексу України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Зі змісту статті 7 Закону України "Про попереднє ув`язнення" сутність цього запобіжного заходу полягає у триманні осіб у встановлених для цього місцях, які забезпечують їх ізоляцію, постійний нагляд за ними і роздільне тримання їх у порядку, передбаченому статтею 8 цього Закону.

3. Відповідно до статті 8 Кримінального Процесуального Кодексу України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави; принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Окрім того, відповідно до статті 17 Закону України? ? «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»? ? від 23 лютого 2006 року Конвенція про захист прав та основоположних свобод /далі - Конвенція/ та практика Європейського суду з прав людини визнаються в Україні джерелом права

3.1. Відповідно до визначеного Європейським судом з прав людини поняттям під час вирішення питання щодо запобіжного заходу під обґрунтованою підозрою слід розуміти добросовісне припущення про вчинення особою певного діяння, яке ґрунтується на об`єктивних відомостях, які:

можна перевірити у судовому розгляді;

спонукали б неупереджену та розумну людину вдатися до практичних дій, щоб з`ясувати, чи є така підозра обґрунтованою.

Добросовісним можна вважати припущення, яке висунуте компетентним органом у встановленому законом порядку та ґрунтується на підході до справи, що характеризується правдивістю, сумлінністю та ретельністю.

3.2. У пункті 48 рішення у справі "Чеботарь проти Молдови" Європейський Суд з Прав Людини зазначив таке.

"Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання

При цьому у тому ж пункті Суд, посилаючись на свою прецеденту практику зазначає, що самого факту, що підозра є добросовісною, недостатньо. Словосполучення "обґрунтована підозра" означає наявність фактів або інформації, що здатні переконати об`єктивного спостерігача, що особо, можливо, вчинила злочин.

3.3. Відповідно до правової позиції, що сформована Європейським Судом з прав людини, для продовження строку тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою протягом досить тривалого строку. Також суд вказав, що пункт 3 статті 5 Конвенції визначає право заарештованого на розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження, при цьому таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання. Сторона обвинувачення зобов`язана доводити реальність ризиків, що виправдовують обмеження свободи, в іншому випадку суд може змінити запобіжний захід на більш м`який.

Європейський суд з прав людини судом також відзначає, що "ризик втечі або уникнення правосуддя" зменшується з часом, адже включення строку запобіжного ув`язнення до строку покарання, якого мав підстави боятися заявник, зменшує це побоювання і його наміри втекти.

Далі відзначається, що таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи.

Європейський суд з прав людини також наголошував, що "саме національні судові органи мають подбати про те, щоб тривалість попереднього ув`язнення обвинуваченого у відповідній справі не перевищила розумного строку. Для цього вони мають дослідити всі факти на користь і проти існування реального суспільного інтересу, який, за належного врахування принципу забезпечення презумпції невинуватості, виправдовує відхід від вимоги забезпечення поваги до особистої свободи, і викласти ці міркування у своїх рішеннях про подовження строку тримання під вартою… Подальше існування обґрунтованої підозри у вчиненні заарештованою особою відповідного злочину є обов`язковою і неодмінною умовою законності подовження строку тримання під вартою, але зі спливом певного часу ця умова перестає бути достатньою… Згідно з пунктом 3 статті 5 Конвенції, визначаючи доцільність звільнення або подальшого тримання особи під вартою, відповідні посадові особи зобов`язані розглянути й альтернативні заходи забезпечення її явки до суду. Фактично, це положення не лише проголошує право на "розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження", а й передбачає, що "звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання".

/див. рішення у справі "Тодоров проти України" від 12.01.2012 року, "Пунцельт проти Чехії", "Харченко проти України" та інші/

Окрім того, як зазначив Європейський суд з прав людини у справі "Летельє проти Франції" (рішення від 26.06.1991 року), "особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення принаймні, протягом певного часу. За виняткових обставинах цей момент може бути врахований у світлі Конвенції, у всякому разі в тій мірі, в якій внутрішнє право … визнає поняття порушення публічного порядку внаслідок скоєння злочину. Однак цей фактор можна вважати виправданим і необхідним, тільки, якщо є підстави вважати, що звільнення затриманого реально порушить публічний порядок, або якщо цей порядок дійсно перебуває під загрозою. Попереднє затримання не має передувати покаранню у вигляді позбавлення свободи, не може бути "формою очікування" обвинувального вироку" (п.51).

3.4. Європейський Суд з Прав Людини у своїй практиці обґрунтував підхід, відповідно до якого тримання особи під домашнім арештом, так само, як й триманні її під вартою, є позбавленням свободи у розумінні статті 5 Конвенції /див., окрім іншого, рішення у справах "Гуццарді проти Італії" (пункти 92 - 95); "Бузаджі проти Республіки Молдова" (пункти 103 - 110); "Корбан проти України (пункти 138 - 139) та інші/.

При цьому Європейський Суд з Прав Людини зазначає, що в більшості випадків домашній арешт передбачає меншу кількість обмежень та менший ступінь страждань та незручностей для затриманого, ніж звичайне ув`язнення у відповідній установі. Але цю обставину Європейський Суд з Прав Людини пов`язує з особливостями режиму, але - не з сутністю становища ув`язненого. /див., окрім іншого, рішення у справі "Бузаджі проти Республіки Молдова" (пункти 111 - 114); "Корбан проти України (пункти 138 - 139)/

IV…...Стосовно висунутої кожному з обвинувачених підозри суд відзначає таке.

1. Оскільки по справі лише здійснюється підготовче провадження, наявність обґрунтованої ОСОБА_4 та ОСОБА_6 підозри у вчиненні злочину, що їм інкримінується, на даній стадії судового розгляду не перевіряється, а встановлення вини/невинуватості кожного з них можливо лише під час ухвалення вироку по суті пред`явленого обвинувачення.

Метою ж тримання кожного з обвинувачених під вартою наразі є забезпечення можливості подальшого розслідування кримінальної справи, яке /подальше розслідування/ повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання.

2. Окрім того, стосовно обставин цього кримінального провадження суд відзначає, що жоден з обвинувачених по суті викладених в обвинувальному акті обставин не заперечує.

Отже, висунута як ОСОБА_4 , так й ОСОБА_6 "підозра" для мети вирішення питання про обрання запобіжного заходу є "обґрунтованою".

V…...Говорячи про наявність передбачених законом ризиків, суд відзначає таке.

1. Перш за все суд відзначає, що на цій стадії кримінального провадження наявність/відсутність певних ризиків визначається головним чином змістом висунутої обвинуваченим підозри.

З огляду на таке суд відзначає, що обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_6 підозрюються у вчиненні спільних дій.

Таке дозволяє на цьому етапі кримінального провадження вирішувати питання про наявність/відсутність ризиків не відносно кожного з них окремо - але одночасно відносно обох обвинувачених.

2. Далі, ухвалою суду встановлена наявність ризику того, що кожен з обвинувачених, перебуваючи на волі, може переховуватись від суду.

Наявність цього ризику наразі випливає з того, що кожен з них обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого злочину за який передбачено безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 07 до 10 років, а строк перебування під вартою кожного з обвинувачених наразі не є домірним покаранню, що загрожує у разі визнання кожного з них винним за вироком суду.

Отже, актуальність цього ризику на цій стадії кримінального провадження суд вважає доведеною.

2. Ухвалою суду встановлена також наявність ризику того, що обвинувачені можуть незаконно впливати на свідків.

Наявність такого ризику наразі випливає з того, що дії щодо впливу на свідків відповідають змісту переховування від суду з метою уникнення відповідальності.

Отже, наявність та актуальність цього ризику суд вважає доведеним.

3. У своєму клопотанні прокурор стверджує про наявність інших ризиків.

Але попередньою ухвалою суду наявність інших ризиків встановленою не була; про обставини їх виникнення цього ризику після 29 вересня 2023 року прокурор не посилається.

Отже, підстави вважати наявними інші (окрім встановлених вище) ризики є відсутніми.

VI…...Говорячи про запобіжний захід, який слід застосувати з огляду на характер висунутої обвинуваченим підозру та встановлених судом ризиків, суд відзначає таке.

Обставини злочину, у вчиненні якого наразі обґрунтовано підозрюються ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , зокрема - тяжкість його наслідків, його вчинення під час систематичних повітряних загроз у укритті, тобто - у місці, що призначене гарантувати безпеку громадян, жорстокість дій обвинувачених (про яку свідчить кількість заподіяних ними ударів), а також - відверто навмисний характер цього злочину (за твердженнями публічного обвинувачення, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 спеціально повернулись після завершення конфлікту з метою вчинення насильницьких дій) - доводять, що тяжкість цього злочину цілком здатна викликати таку реакцію суспільства, яка вказує про необхідність обрання відносно кожного з обвинувачених запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За такого, клопотання прокурора про застосування відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню.

Ґ. Стосовно? ? організації наступного судового засідання

Враховуючи, що обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_6 постійно перебувають у місцях попереднього ув`язнення, на території України запроваджений військовий стан, а ситуація на території міста Миколаєва не дозволяє здійснювати їх доставку до зали судових засідань, суд вважає за необхідне на підставі статті 336 Кримінального Процесуального Кодексу України забезпечити їх участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Керуючись ст.ст. 369-372; 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

1.У судовому засіданні оголосити перерву до 01 лютого 2024 року до 11:00 години

2.Клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 - задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 - до 19 березня 2024 року включно.

3.Клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 - задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 - до 19 березня 2024 року включно.

4.Забезпечити участь обвинуваченого ОСОБА_8 у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Доручити адміністрації Державної Установи "Миколаївський слідчий ізолятор" забезпечити 01 лютого 2024 року об 11-00 годині участь обвинуваченого ОСОБА_8 у судовому засіданні у режимі відео конференції, а також виконати дії, передбачені частиною 1 статті 345 КПК України.

5.Забезпечити участь обвинуваченого ОСОБА_9 у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Доручити адміністрації Державної Установи "Миколаївський слідчий ізолятор" забезпечити 01 лютого 2024 року об 11-00 годині участь обвинуваченого ОСОБА_9 у судовому засіданні у режимі відео конференції, а також виконати дії, передбачені частиною 1 статті 345 КПК України.

Ухвала може бути оскарженою протягом 5 днів.

Головуючий суддя = ОСОБА_13 =