Справа № 953/838/24
н/п 1-кс/953/2973/24
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"13" травня 2024 р. м.Харків
Слідчий суддя Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 ,
особи, яка подала скаргу представника КП «ХАРКІВВОДОКОНАЛ» ОСОБА_2 ,
секретар судового засідання ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові скаргу представника КП «ХАРКІВВОДОКОНАЛ» ОСОБА_4 на бездіяльність старшого слідчого СВ Управління СБ України в Харківській області ОСОБА_5 , яка полягає у нездійсненні процесуальних дій щодо розгляду клопотання,
13 травня 2024 року від представника КП «ХАРКІВВОДОКОНАЛ» ОСОБА_4 надійшов відзив на заперечення старшого слідчого СВ Управління СБ України в Харківській області ОСОБА_5 , в яких просила не брати до уваги під час ухвалення рішення за результатами розгляду вказаної скарги заперечення слідчого ОСОБА_5 від 07 травня 2024 року, посилаючись на те, що слідчий в своїх запереченнях лише цитує норми КПК України, зокрема положення статей 220, 221 КПК України, при цьому не наводить жодних контраргументів, які стосуються предмету скарги з посиланням на відповідні докази. На переконання заявника, долучені слідчим до матеріалів скарги заперечення за своїм змістом є заявою з процесуальних питань, спрямованими на залишення скарги без розгляду. Зауважила на тому, що відповідно до положень ст.ст. 220, 221 КПК України слідчий зобов`язаний був винести вмотивовану постанову про відмову у задоволенні клопотання, однак слідчий вказані вимоги не виконав, тим самим допустив бездіяльність.
Особа, яка подала скаргу представник КП «ХАРКІВВОДОКОНАЛ» ОСОБА_4 у судовому засіданні скаргу підтримала та просила її задовольнити з підстав, викладених у скарзі та відзиві на заперечення слідчого.
Старший слідчий СВ Управління СБ України в Харківській області ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, у запереченнях на скаргу від 07 травня 2024 року просив розглядати скаргу за його відсутності.
Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого, дізнавача чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується.
Відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.
З огляду на те, що слідчий був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду скарги, слідчий суддя вважає за можливе відповідно до положень ст. 306 КПК України, розглянути скаргу за відсутності належно повідомленого слідчого.
Слідчий суддя, дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, оцінивши докази, якими заявник обґрунтовує скаргу, приходить до такого висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, зокрема, бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування;.
Зі змісту долученої до матеріалів скарги відповіді старшого слідчого СВ Управління СБ України в Харківській області ОСОБА_5 від 08 квітня 2024 року № 70/6-4654 слідує, що клопотання заступника Генерального директора з парового забезпечення та безпеки директора Департаменту правового забезпечення КП «ХАРКІВВОДОКОНАЛ» ОСОБА_7 № 01-01-23/1047-24 від 27 березня 2024 року про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, розглянуто, у задоволенні клопотання відмовлено, з тих підстав, що КП «ХАРКІВВОДОКОНАЛ» не є стороною кримінального провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 221 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язаний за клопотанням сторони захисту, потерпілого, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, надати їм матеріали досудового розслідування для ознайомлення, за виключенням матеріалів про застосування заходів безпеки щодо осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві, а також тих матеріалів, ознайомлення з якими на цій стадії кримінального провадження може зашкодити досудовому розслідуванню. Відмова у наданні для ознайомлення загальнодоступного документа, оригінал якого знаходиться в матеріалах досудового розслідування, не допускається.
Дана норма містить певну дискрецію, яка полягає у тому, що обов`язок слідчого, дізнавача або прокурора надати для ознайомлення стороні захисту, потерпілого, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження матеріали досудового розслідування не є абсолютним, та може бути обмежений щодо матеріалів про застосування заходів безпеки щодо осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві, а також тих матеріалів, ознайомлення з якими на цій стадії кримінального провадження може зашкодити досудовому розслідуванню.
Водночас конструкція ст. 221 КПК України вказує, що питання про надання можливості стороні захисту ознайомитись з матеріалами досудового розслідування вирішується за відповідним клопотанням. У свою чергу, порядок вирішення клопотань про виконання будь-яких процесуальних дій врегульовано приписами ст. 220 КПК України.
Положеннями ч. 1 ст. 220 КПК України встановлено, що клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 220 КПК України про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.
Згідно з ч.ч. 2, 5 ст. 55 КПК України права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
Таким чином, аналіз статті 55 КПК України свідчить про те, що права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого та до винесення слідчим (прокурором) вмотивованої постанови про відмову у визнанні потерпілим така особа фактично має процесуальний статус потерпілого у кримінальному провадженні.
Водночас, під час досудового розслідування виключно слідчий або прокурор повноважні вирішувати питання, пов`язані з визнанням особи потерпілою або відмовою в такому визнанні.
Натомість, зі змісту відповіді старшого слідчого СВ Управління СБ України в Харківській області ОСОБА_5 від 08 квітня 2024 року № 70/6-4654 слідує, що у задоволенні клопотання заступника Генерального директора з правового забезпечення та безпеки директора Департаменту парового забезпечення КП «ХАРКІВВОДОКОНАЛ» ОСОБА_7 № 01-01-23/1047-24 від 27 березня 2024 року про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження відмовлено, з тих підстав, що КП «ХАРКІВВОДОКОНАЛ» не є стороною кримінального провадження.
При цьому варто зазначити, що конструкція ст. 220 КПК України побудована таким чином що за результатом розгляду клопотань сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження під час досудового розслідування, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, слідчий/прокурор зобов`язаний прийняти одне із наступних рішень: 1) задовольнити клопотання за наявності відповідних підстав; 2) повністю відмовити в задоволенні клопотання; 3) частково відмовити в задоволенні клопотання. При цьому, про будь-яке із вище перелічених рішень повідомляється особа, яка заявила клопотання, а у випадку повної або часткової відмови у задоволенні клопотання таке рішення оформлюється постановою.
Як встановлено під час судового розгляду скарги, клопотання заступника Генерального директора з правового забезпечення та безпеки директора Департаменту парового забезпечення КП «ХАРКІВВОДОКОНАЛ» ОСОБА_7 , подане в порядку ст.ст. 220, 221 КПК України, розглянуте слідчим, про що надана відповідь у формі листа, який був направлений на адресу заявника.
У свою чергу, слід констатувати, що в силу приписів ст. 220 КПК України у слідчого виникає обов`язок щодо винесення вмотивованої постанови про повну або часткову відмову у задоволенні клопотання лише у разі, якщо таке клопотання подане стороною захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.
Разом з тим як зазначено у відповіді старшого слідчого СВ Управління СБ України в Харківській області ОСОБА_5 від 08 квітня 2024 року, КП «ХАРКІВВОДОКОНАЛ» не є стороною кримінального провадження, або особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, а тому слідчий належним чином розглянув вказане клопотання та направив відповідь на адресу КП «ХАРКІВВОДОКОНАЛ».
Слідчий суддя звертає увагу на те, що у цій справі представником КП «ХАРКІВВОДОКОНАЛ» ОСОБА_4 оскаржується фактично одна й та сама бездіяльність слідчого, що вже була предметом розгляду у справі № 953/838/24 (провадження 1-кс/953/2642/24), наслідком чого стало постановлення слідчим суддею Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 ухвали від 15 квітня 2024 року.
В цьому контексті слідчий суддя апелює до пунктів 42, 43 Рішення від 9 червня 2011 року у справі «Желтяков проти України», в якому ЄСПЛ наголошував на тому, що право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинно тлумачитися в контексті преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав.
Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia (серед іншого), вимагає, щоб під час остаточного вирішення судом питання їхнє рішення не ставилося під сумнів. Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі.
Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого і неспростовного характеру.
Так, ухвала слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 15 квітня 2024 року набрала законної сили 15 квітня 2024 року, а тому є остаточною та обов`язковою для виконання, що узгоджується з положеннями ст. 129 Конституції України.
При цьому слідчий суддя акцентує увагу сторони заявника на тому, що нормами чинного кримінального процесуального законодавства не передбачено право особи на повторне звернення з одним і тим же клопотанням (скаргою), яка вже була розглянута по суті та за результатами розгляду якої прийнято відповідне процесуальне рішення.
Окрім того, слідчий суддя зауважує на тому, що відповідно до ч. 5 ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.
Колегія суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду у постанові від 01 грудня 2022 року по справі №522/7836/21 вказала, що: «слідчий суддя, розглянувши скаргу та керуючись п. 3 ч. 2 ст. 307 КПК України, мав право зобов`язати слідчого вчинити певну дію відповідно до вимог кримінального процесуального закону, однак при цьому не втручаючись у межі його повноважень у кримінальному провадженні.
Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.
З аналізу викладеного слідує, що слідчий суддя наділений повноваженнями лише щодо зобов`язання слідчого вчинити певну дію відповідно до вимог кримінального процесуального закону, у даному випадку розглянути клопотання, при цьому слідчий суддя не уповноважений зобов`язувати слідчого винести відповідне процесуальне рішення за результатами розгляду клопотання особи, яка звернулася до слідчого, оскільки це є втручанням у його дискреційні повноваження.
Враховуючи викладене слідчий суддя приходить до висновку про те, що скарга задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303-307, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя
У задоволенні скарги представника КП «ХАРКІВВОДОКОНАЛ» ОСОБА_4 на бездіяльність старшого слідчого СВ Управління СБ України в Харківській області ОСОБА_5 , яка полягає у нездійсненні процесуальних дій щодо розгляду клопотання - відмовити.
Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Повний текст ухвали складений 15 травня 2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1