ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2024 року м. Черкаси

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі:

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

захисниці ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_10 , представника ОСОБА_11 в інтересах потерпілих: ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 на ухвалу Черкаського районного суду Черкаської області від 29 квітня 2024 року

ВСТАНОВИЛА

Ухвалою, що оскаржується, було задоволено клопотання захисника ОСОБА_8 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , та звільнено останнього від кримінальної відповідальності за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28, ч.3 ст.371, ч.2 ст.28, ч.1 ст.366, ч.2 ст.28, ст.340 Кримінального кодексу України (далі - КК), кримінальне провадження №0000639 від 23.07.2021 щодо нього закрито на підставі п.1 ч.2 ст.284 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), ст. 49 КК.

В апеляційній скарзі з доповненнями прокурор просить скасувати вищевказану ухвалу, кримінальне провадження повернути до суду першої інстанції для судового розгляду.

Вважає, що рішення суду ухвалено з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону щодо закриття кримінального провадження із застосуванням положень ст.49 КК.

Вказує, що викладене в ухвалі суду формулювання, про звільнення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.28, ч.3 ст.371, ч.2 ст.28, ч.1 ст.366, ч.2 ст.28, ст.340 КК, на підставі ст. 49 КК у зв`язку із закінченням строків давності, суперечить точному змісту ст. 49 КК, згідно з якої особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули відповідні строки. Водночас в ухвалі відсутнє обґрунтування того, що обвинувачений ОСОБА_9 вчинив кримінальні правопорушення за вчинення яких його звільнено від кримінальної відповідальності.

Посилається на порушення судом положень ч.2 ст.288 КПК щодо з`ясування думки потерпілих про можливість звільнення обвинуваченого ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Звертає увагу, що підготовче судове засідання у вказаному кримінальному провадженні 29.04.2024 проведено без належного повідомлення потерпілих, які у відповідності з вимогами ст.ст. 134-136 КПК не були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи.

Приводить доводи щодо порушення судом ч.1 ст.126 КПК в частині вирішення питання про цивільні позови та процесуальні витрати. Вказує, що закриття кримінального провадження стосовно ОСОБА_9 з нереабілітуючих підставах і застосування до нього більш м`якої форми закінчення кримінального провадження, ніж обвинувальний вирок, не звільняє його від сплати процесуальних витрат, пов`язаних із проведенням судових експертиз.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_11 в інтересах потерпілих: ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 просить скасувати ухвалу суду та прийняти рішення про залишення без задоволення клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_9 про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Вказує на незаконність ухвали суду через суттєві порушення вимог процесуального закону.

Посилається на порушення судом положень ч.2 ст.288 КПК, зокрема вказує про прийняття рішення без з`ясування думки потерпілих щодо можливості звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Звертає увагу щодо не повідомлення судом потерпілих і їх представника у передбаченому законом порядку про судове засідання призначене на 29.04.2024.

Стверджує про порушення судом ст.ст.118, 126 КПК щодо вирішення питання про долю речових доказів у справі, а також розмір та розподіл судових витрат згідно з ст. 368 КПК, та відповідно не стягнув з обвинуваченого ОСОБА_9 процесуальні витрати, на залучення експертів.

Окрім того зазначає, що судом допущено неправильне застосування закону, а саме неправильно застосовано положення ст. 49 КК у порядку, що суперечить точному змісту вказаної норми. При ухваленні оскаржуваного рішення на підставі ст. 49 КК судом не встановлювалося наявність або відсутність такої умови як факт вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення.

Після докладу суддею-доповідачем змісту ухвали, доводів апеляційних скарг, були заслухані:

- прокурор, який підтримав вимоги апеляційних скарг, пославшись на їх доводи;

- потерпілий, який вирішення апеляційних скарг залишив на розсуд суду;

- обвинувачений та його захисниця, які заперечували проти задоволення апеляційних скарг, пославшись на законність ухвали суду.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора і потерпілого, обвинуваченого та його захисника, перевіривши та обговоривши викладені у апеляційних скаргах доводи, колегія суддів вважає таке.

Відповідно до ст.404 КПК, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з ст.370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що приймаючи рішення про звільнення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК із закриттям кримінального провадження щодо нього, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку навівши при цьому достатні підстави, а саме сплив відповідного строку давності, який закінчився до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду.

Згідно з положеннями ч.1 ст.285 КПК особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність. У зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності, кримінальне провадження закривається судом (п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК).

Відповідно до вимог ч.4 ст.286 КПК обвинувачений або його захисник також із власної ініціативи можуть звернутися до суду з клопотанням про закриття кримінального провадження через звільнення від кримінальної відповідальності внаслідок спливу строків давності. Таке клопотання розглядається судом невідкладно.

Водночас суд з`ясовує, чи не переривалися або не зупинялися строки давності (чи не обвинувачується ця ж особа наразі у вчиненні іншого злочину пізніше від дати злочину, зазначено в обвинувальному акті, чи не ухилялася особа від розслідування та суду за наявності таких фактів, прокурор повинен повідомити про це суд, надати відповідні документи).

Обвинуваченому роз`яснюється суть обвинувачення і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави. Судом роз`яснюється, що обвинувачений має право відмовитись від звільнення від кримінальної відповідальності, і судовий розгляд буде проводитися в загальному порядку, і прокурор буде зобов`язаний довести винуватість поза розумним сумнівом. Якщо прокурор не відмовляється від обвинувачення, то за результатами судового розгляду суд ухвалює вирок. У разі якщо суд дійде висновку про невинуватість обвинуваченого, він ухвалює виправдувальний вирок.

Відповідно ч.2 ст. 113 КПК будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

Висновки суду про звільнення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності за обвинуваченням у вчиненні ним кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.28, ч.3 ст.371, ч.2 ст.28, ч.1 ст.366, ч.2 ст.28, ст.340 КК, та закриття щодо нього кримінального провадження є належним чином умотивованими.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції ретельно перевірив всі обставини, які мають значення для прийняття правильного судового рішення.

Доводи апеляційної скарги прокурора, що судом першої інстанції при закритті кримінального провадження щодо ОСОБА_9 на підставі ст.49 КК порушено вимоги КПК України є безпідставними.

Відповідно до приписів п.1 ч.2 ст. 284, ч.3 ст. 285, ч.4 ст. 286, ч.3 ст. 288 КПК, якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом сторона кримінального провадження звертається до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання та, у випадку встановлення передбачених у ст. 49 КК підстав і відсутності заперечень з боку обвинуваченого, закрити кримінальне провадження, звільнивши особу від кримінальної відповідальності. Таке рішення приймається у формі ухвали.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.28, ч.3 ст.371, ч.2 ст.28, ч.1 ст.366, ч.2 ст.28, ст.340 КК.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_9 , були вчинені у січні 2014 року.

Відповідно до п. 3, 4 ч. 1 ст. 49 КК в редакції, яка діяла на 24.01.2014, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину до дня набрання вироком законної сили минуло: п`ять років - у разі вчинення злочину середньої тяжкості; десять років - у разі вчинення тяжкого злочину.

На момент постановлення судом першої інстанції ухвали про закриття кримінального провадження у зв`язку із звільненням ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК минуло більше десяти років, будь-яких доказів того що строк давності притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності переривався чи зупинявся у матеріалах справи не міститься.

Отже, у суду були всі підстави для закриття кримінального провадження та звільнення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК, що є обов`язком суду оскільки захисник подав відповідне клопотання, що було підтримано обвинуваченим.

Водночас, апеляційний суд бере до уваги позицію прокурора в судовому засіданні районного суду, який не заперечував щодо закриття кримінального провадження під час розгляду клопотання захисника. Будь-яких даних щодо вчинення інших кримінальних правопорушень, окрім інкримінованих обвинуваченому ОСОБА_9 у цьому кримінальному провадженні прокурор не навів. Не містять таких даних і матеріали кримінального провадження, в тому числі і апеляційна скарга прокурора.

Перевіряючи доводи прокурора та представника потерпілих про порушення місцевим судом положень КПК щодо розгляду клопотання за відсутності потерпілих, без з`ясування їх думки, колегія суддів встановила таке.

Як вбачається з матеріалів судового провадження у судовому засіданні 29.04.2024, під час постановлення оскаржуваної ухвали, потерпілі ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та їх представник ОСОБА_11 не були присутніми. Водночас, матеріали кримінального провадження містять клопотання адвоката ОСОБА_11 в інтересах вказаних потерпілих, а також клопотань потерпілих: ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 . поданих ними особисто про проведення підготовчого судового засідання без їх участі. При цьому в клопотаннях зазначено, що при розгляді будь-яких питань, які стосуються кримінального провадження потерпілі покладаються на розсуд суду.

Доводи апеляційних скарг прокурора та представника потерпілих про порушення судом вимог ч.1 ст. 126 КПК в частині вирішення питання щодо цивільних позовів та судових витрат апеляційний суд вбачає необґрунтованими, враховуючи, що кримінальне провадження відносно інших обвинувачених залишається на розгляді у суді першої інстанції, тому вирішення питання щодо цивільних позовів та процесуальних витрат по справі є передчасним.

Відповідно до ст. 129 КПК суд наділений правом вирішення цивільного позову у кримінальному провадженні лише при ухваленні вироку або постановленні ухвали про застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру. У випадку звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК та закриття кримінального провадження, цивільний позов у кримінальному провадженні не підлягає вирішенню по суті, а вимоги потерпілого можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства, оскільки закриття справи на підставах, зазначених у п.1 ч.2 ст.284 КПК, не звільняє особу від обов`язку відшкодувати заподіяну її діями шкоду.

З урахуванням того, що провадження щодо ОСОБА_9 закрито на нереабілітуючих підставах, потерпілі мають право звернутися до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди в порядку цивільного судочинства.

Аналогічні висновки щодо подібного правозастосування викладені в постановах Верховного Суду від 15 січня 2019року у справі № 185/442/16-к, 15 травня 2019 року у справі № 617/609/15-к та 19 листопада 2019 року у справі № 345/2618/16-к.

Зважаючи на викладене, суд апеляційної інстанції не вбачає законних підстав для скасування ухвали суду першої інстанції про закриття кримінального провадження, котра винесена з дотриманням норм кримінального процесуального закону.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК, колегія суддів

УХВАЛИЛА

Апеляційні скарги прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_10 , представника ОСОБА_11 в інтересах потерпілих: ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 залишити без задоволення, ухвалу Черкаського районного суду Черкаської області від 29 квітня 2024 року без змін.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена учасниками судового процесу безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення ухвали судом апеляційної інстанції.

Головуючий ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4