КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.ПОЛТАВИ
Справа №552/953/23
Провадження № 1-кп/552/177/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.05.2024 Київський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження № 0000751 за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, -

встановив:

У провадженні Київського районного суду м. Полтави перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Прокурор у судовому засіданні просив призначити кримінальне провадження до судового розгляду.

Захисник обвинуваченого заявила клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, посилаючись на невідповідність його вимогам КПК України, оскільки вважає, що всі докази добуті у ході досудового розслідування є явно недопустимими доказами. Просила повернути прокурору обвинувальний акт стосовно ОСОБА_6 , як такий, що не відповідає вимогам діючого законодавства.

Обвинувачений ОСОБА_6 покладався на розсуд суду.

Суд, вислухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши обвинувальний акт, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акта прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

При цьому, на думку суду, оскільки таке повернення є правом, а не обов`язком суду, то підставою для повернення обвинувального акта не може слугувати будь-яка його невідповідність вимогам КПК України, а лише та, яка перешкоджає призначенню судового розгляду і в кожному конкретному випадку суд має перевірити, чи створює перешкоди для судового розгляду певна невідповідність обвинувального акта вимогам КПК України.

Згідно ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 цього Кодексу.

У цьому контексті суд враховує правову позицію Об`єднаної палати ККС ВС, викладену у постанові від 01 листопада 2021 року у справі № 161/7092/20. У вказаному рішенні Верховний Суд зазначив, що кримінальний процесуальний закон не містить вичерпного переліку порушень у складанні обвинувального акта, які б обумовлювали його повернення, однак положення п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України відсилає до ст. 291 КПК України, що надає можливість визначити перелік порушень, які є похідними від закріплених у цій статті вимог до підсумкового документа досудового розслідування.

До таких порушень належать: порушення, які стосуються змісту та форми самого обвинувального акту (неправильність або відсутність в обвинувальному акті такої інформації, як дата і місце його складання та затвердження; формулювання обвинувачення; правова кваліфікація кримінального правопорушення тощо); порушення, які стосуються змісту та наявності додатків до обвинувального акта (недоліки реєстру матеріалів досудового розслідування; недолучення розписки підозрюваного про отримання копії обвинувального акта тощо).

Враховуючи викладене, при вирішенні заявленого захисником клопотання, суд має з`ясувати, чи містить обвинувальний акт у цьому кримінальному провадженні таку невідповідність вимогам ст. 291 КПК України, яка б перешкоджала призначенню судового розгляду на його підставі.

Так, в обвинувальному акті щодо ОСОБА_6 викладено фактичні обставини кримінального правопорушення, які сторона обвинувачення вважає встановленими, зазначено правову кваліфікацію дій обвинуваченого та сформульовано його обвинувачення за ч. 2 ст. 121 КК України. Вказано обставини, які, відповідно до положень Кримінального процесуального кодексу України, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. До обвинувального акта долучено реєстр матеріалів досудового розслідування та розписку обвинуваченого і його захисника про отримання обвинувального акта.

Як вбачається із клопотання захисника, у своїй більшості аргументи сторони захисту стосуються оцінки окремих елементів складу кримінального правопорушення та правильного, на думку сторони захисту, сформульованого обвинувачення ОСОБА_6 . Водночас ці питання, відповідно до ст. 368 КПК України, вирішуються судом при ухваленні вироку та не можуть бути предметом розгляду у підготовчому судовому засіданні, оскільки на цій стадії судового провадження суд не вправі вдаватися до оцінки вказаних обставин чи досліджувати обставини кримінального провадження або докази на їх підтвердження чи спростування. Така ж позиція викладена у постанові Касаційного кримінального Суду в складі Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі 273/1053/17 (провадження № 51-8914км18).

Суд вважає, що формулювання обвинувачення є зрозумілим, чітким та достатньо визначеним для здійснення належного правового захисту обвинуваченого ОСОБА_6 .

Отже, суд приходить до висновку, що у клопотанні захисника не наведено такої невідповідності обвинувального акта вимогам КПК України, яка б перешкоджала призначенню його до судового розгляду. Також, такої невідповідності судом не встановлено під час підготовчого судового засідання, у зв`язку з чим, у задоволенні клопотання сторони захисту про повернення обвинувального акту, у цьому кримінальному провадженні, прокурору слід відмовити.

Таким чином, суд, вислухавши думки учасників кримінального провадження, дослідивши обвинувальний акт, вважає, що кримінальне провадження підсудне Київському районному суду м. Полтави.

Підстав для закриття кримінального провадження, передбачених п.п. 4-8, 10 ч. 1 або ч. 2 ст. 284 КПК України немає, підстав для повернення обвинувального акту, відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, немає.

З урахуванням думки учасників підготовчого судового засідання, суд вважає можливим призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, який здійснювати у відкритому судовому засіданні.

У судовому засіданні прокурором надано клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів. У клопотаннях прокурор зазначає, що ризики, які були підставою для застосування такого запобіжного заходу обвинуваченому, не змінилися, продовжують мати місце, застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти існуючим ризикам. Просила його задовольнити.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 просила відмовити у задоволені клопотання прокурора, зазначила, що обвинувачений має постійне місце проживання, його мати є інвалідом 3 групи та потребує постійного стороннього догляду, зазначені у клопотанні ризики є надуманими та нічим не підтверджені, зібрані органами досудового розслідування докази є недопустимими доказами у справі. Просила відмовити у задоволенні клопотання прокурора.

Обвинувачений просив змінити запобіжний захід на більш м`який не пов`язаний з триманням під вартою.

Потерпілі ОСОБА_4 та ОСОБА_8 клопотання прокурора підтримали, просила його задовольнити.

Суд, ознайомившись з поданими клопотаннями, заслухавши доводи та заперечення учасників судового процесу щодо заявленого клопотання, приходить до наступного.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Згідно ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При цьому, відповідно до ст.178 КПК України, при вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого; наявність постійного місця роботи; наявність судимостей у обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше, а також інші обставини зазначені в законі.

Під час досудового розслідування обвинуваченому обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який продовжувався неодноразово. Строки тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 закінчується 04.05.2024. До зазначеного часу розгляд кримінального провадження завершено не буде.

Обґрунтованість підозри про вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення була врахована слідчим суддею та судом при обранні та продовженні йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Звертаючись з клопотаннями про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою прокурор посилається на наявність ризиків передбачених ст. 177 КПК України.

Вирішуючи питання доцільності продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує те, що він обвинувачуються у вчиненні тяжкого злочину за які передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі строком до 10 років. Суд вважає, що з врахуванням тяжкості інкримінованого обвинуваченому злочину і суворості покарання, яке може бути йому призначене судом в разі доведення його винуватості, зважаючи на принцип безпосередності дослідження доказів, існують обґрунтовані ризики можливості переховування обвинуваченого від суду з метою уникнення покарання, незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні та можливості продовження злочинної діяльності.

Такі ризики існували на час обрання та продовження запобіжного заходу обвинуваченому, не зменшилися та продовжують мати місце на даний час.

Зважаючи на введення воєнного стану в України, фактор настання існуючих ризиків в даних умовах як то ухилення від суду, вчинення інших кримінальних правопорушень обвинуваченим значно збільшується.

Тому, для запобігання існуючих ризиків, враховуючи інтереси суспільства у відношенні суспільної безпеки, суд вважає необхідним продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк, що не перевищує шістдесят днів та вважає недостатнім застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу.

Оскільки обвинуваченому інкримінується вчинення злочину, який спричинив загибель людини, суд не вважає за можливе визначення йому застави.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. ст. 176, 181, 183, 314-316 КПК України, суд

ухвалив:

У задоволенні клопотання захисника про повернення обвинувального акту прокурору відмовити.

Призначити судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України у відкритому судовому засiданнi в примiщеннi Київського районного суду м. Полтави о 15 год. 00 хв. 29 травня 2024 року.

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченим строку тримання під вартою задовольнити.

Продовжити ОСОБА_6 дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 30 червня 2024 року включно.

В судове засідання викликати учасників судового процесу.

Ухвала може бути оскаржена обвинуваченими та їх захисниками до Полтавського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Головуючий ОСОБА_1