Справа №760/8568/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2023 року Солом`янський районний суду м. Києва у складі: слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора- ОСОБА_3 , представника власника майна- адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження № 0000269 , внесеного до ЄРДР 27.07.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.258-5 КК України, слідчий суддя, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2023 року адвокат ОСОБА_4 , в інтересах ОСОБА_5 , звернувся до слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва із клопотанням про скасування арешту з майна у рамках кримінального провадження № 0000269, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.07.2022.

Подане клопотання обґрунтовує тим, що 31 січня 2023 року ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_6 було задоволено клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному 27.07.2022 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000269 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 258-5 КК України та накладено арешт на майно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у кримінальному провадженні №0000269, шляхом тимчасового позбавлення права на розпорядження та користування криптовалютними коштами (віртуальними активами), які знаходяться на особистому рахунку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (User ID - НОМЕР_1), криптовалютної біржі «Binance».

Вказує, що національним законодавством України поняття крипто валюти не визначено, тому у неї відсутній правовий статус та щодо неї відсутнє правову регулювання.

На думку адвоката, киптовалюта не є матеріальним об`єктом/майном, тому відносно неї не можуть бути засновані заходи кримінального провадження, зокрема арешт.

Тому адвокат просив суд клопотання задовольнити.

Адвокат у судовому засіданні клопотання підтримав та просив слідчого суддю його задовольнити.

Прокурор у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував та просив відмовити у його задоволенні.

Вислухавши пояснення адвоката та прокурора, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до ч. 2 ст. 132 КПК України клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Частиною другою цієї статті визначені випадки, у яких допускається арешт майна:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Судовим розглядом встановлено, що слідчим управлінням ГУ СБ України у м. Києві та Київської області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000269, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.07.2022.

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 31.01.2023 у справі №760/1219/23 за результатами розгляду клопотання прокурора було прийнято рішення про арешт майна ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у кримінальному провадженні №0000269, шляхом тимчасового позбавлення права на розпорядження та користування криптовалютними коштами (віртуальними активами), які знаходяться на особистому рахунку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (User ID - НОМЕР_1), криптовалютної біржі «Binance».

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є арешт майна.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення та достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону.

При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Частина 1 ст. 98 КПК України регламентує, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Приймаючи рішення про накладення арешту на майно слідчий суддя дійшла висновку, що воно відповідає критеріям, які визначені у ст. 98 КПК України.

Під час розгляду даного клопотання про скасування арешту майна, слідчим суддею встановлено, що підстави для скасування арешту майна наразі не відпали.

Так, адвокат у клопотанні вказує, що чинним законодавством України не врегульований правовий статус крипто валюти.

Водночас, приймаючи рішення про накладення арешту слідчий суддя дійшов висновку, що криптовалюта є коштами або віртуальними активами, а тому обґрунтовано дійшов висновку про задоволення клопотання про арешт майна.

Водночас, адвокат у поданому клопотанні такі твердження слідчого судді не спростував.

Будь-яких інших доказів щодо необґрунтованості накладеного арешту майна адвокат у клопотанні не наводить.

На даній стадії слідчий суддя вважає, що наразі зібрані стороною обвинувачення та наявні в матеріалах кримінального провадження докази, свідчать обґрунтованість підозр вчинення кримінального правопорушення яке розслідується, а тому посилання адвоката у цій частині слідчий суддя вважає обґрунтованими.

Наведене свідчить, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси володільця майна ОСОБА_5 , оскільки невжиття даних заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна призведе до його втрати, перетворення або іншої передачі майна, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити можливість застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Враховуючи вказані обставини та проаналізувавши зазначені в ухвалі слідчого судді від 31.01.2023 правові підстави для арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що арешт на вказане вище майно був накладений обґрунтовано та в жодному разі не призвів до надмірного обмеження прав власника, а також в повній мірі відповідав принципам пропорційності, «справедливої рівноваги» між інтересами суспільства і основними правами людини, відповідно до практики ЄСПЛ.

За таких обставин, слідчий суддя вважає, що клопотання адвоката ОСОБА_4 не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 131-132, 170, 171, 173, 174, 309, 369, 371-372, 395 КПК України, слідчий суддя -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту майна, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1