Справа № 646/4771/24
№ провадження 1-кп/646/774/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.05.2024 м. Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові в режимі відеоконференції з Державною установою «Харківський слідчий ізолятор» матеріали кримінального провадження №0000619 від 08.06.2023 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, із загальною середньою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого і проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

раніше судимого: 17.04.2019 Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч. ч. 1,2 ст. 190,ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки; на підставі ст. 75,76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки ;

20.10.2022 Дарницьким районним судом м. Києва за ч. 2 ст.185 КК України до покарання у виді арешту на 6 місяців, вирок Комінтернівського районного суду м. Харкова від 17.04.2019 виконувати самостійно, звільнився 28.02.2023 з Житомирської установи ВК ( № 8) за відбуттям строку арешту;

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , під час воєнного стану, поширеного на території України, веденого згідно з Указом Президента України № 64/2022 «Про ведення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року, який в подальшому продовжувався, вчинив умисне кримінальне правопорушення проти власності, за наступних обставин :

Так, обвинувачений ОСОБА_3 21.05.2023 о 16 год 25 хв., перебував всередині приміщення біля торгової мережі « Аврора», що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , де у нього раптово виник злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, з метою особистого збагачення за рахунок інших осіб, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, діючи умисно, таємно, повторно, ОСОБА_5 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки у вигляді спричинення матеріальної шкоди ТОВ «Вигідна покупка» та бажаючи їх настання, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, вчинив крадіжку товарів, а саме :

-навушники вакуумні з гарнітурою ХS-04 у кількості 2 шт.,вартістю 69 грн. 00коп. за 1 шт.,загальною вартістю 13 8грн. 00 коп.;

-пакети стартові «Vodafone» у кількості 17 шт., вартістю 99 грн. 00 коп, загальною вартістю 1683 грн.00 коп., відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи №СЕ-19/121-23/28253-ТВ від 07.12.2023.

Після чого, ОСОБА_3 пройшовши повз касову зону та не розплатився за вказаний товар, з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяв матеріальну шкоду ТОВ «Вигідна покупка» на загальну суму 1821 грн.00 коп.

Своїми діями обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою провину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах вказаних в обвинувальному акті визнав повністю про те, що дійсно 21.05.2023 о 16 год 25 хв., перебував всередині приміщення біля торгової мережі «Аврора» за адресою: АДРЕСА_2 , та викрав 2 навушників вакуумних з гарнітурою і пакети стартові «Vodafone» у кількості 17 шт., чотири з них було ним повернуто працівникам поліції. Просив врахувати його щире каяття, осудив свою поведінку щодо вчиненого ним кримінального правопорушення. При призначенні міри покарання ОСОБА_3 просив його суворо не карати та застосувати до нього положення ст. 75 КК України .

Представник потерпілого ТОВ « Вигідна покупка» - ОСОБА_6 по мірі покарання для обвинуваченого покладався на розсуд суду, не заперечував про розгляд справи в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України і йому відомі наслідки застосування положень цієї статті, просив розглянути справу без його участі, подавши до суду відповідну заяву.

Враховуючи те, що ОСОБА_3 винним себе визнав повністю і не оспорює викладені в обвинувальному акті обставини скоєного кримінального правопорушення, правильно розуміє зміст цих обставин, не наполягає на дослідженні інших доказів по кримінальному провадженню, немає сумніву в добровільності та істинності його позиції, суд, за згодою учасників судового розгляду, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих з обставин по справі, які ніким не оспорюються, обмежившись показаннями обвинуваченого і дослідженням матеріалів кримінального провадження в частині даних, що характеризують його особу. Роз`яснивши учасникам судового розгляду наслідки застосування ч. 3 ст. 349 КПК України.

Крім визнання обвинуваченим своєї провини у вчиненні кримінального правопорушення за ч.4 ст. 185 КК України, його показання відповідають фактичним обставинам та пред`явленому йому обвинуваченню, ці фактичні обставини учасниками кримінального провадження не оспорюються.

Суд вважає доведеною винність обвинуваченогоОСОБА_3 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення за ч.4 ст. 185 КК України таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану, за яке він підлягає покаранню.

Вирішуючи питання про міру покарання, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини, що впливають на його покарання.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України вчинене діяння відноситься до тяжкого кримінального правопорушення.

Обставинами, що пом`якшують покарання в силу ст.66 КК України є визнання провини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання, в силу ст. 67 КК України, не встановлено.

Дослідженням даних про особу встановлено наступне, ОСОБА_3 із загальною середньою освітою, має місце реєстрації та проживання, офіційно не працевлаштований, не одружений, за останні п`ять років за медичною допомогою до КНП «Міського психоневрологічного диспансеру №3» ХМР не звертався, на диспансерному ( профілактичному) обліку в КНП ХОР «Обласний наркологічний диспансер» не перебуває, з 24.05.2007 перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних у ІНФОРМАЦІЯ_2 по теперішній час станом на момент видачі довідки 03.07.2023, по мобілізації не призивався, відповідно до характеристики Житомирської установи ВК (№ 8) на засудженого, ОСОБА_3 за час відбування покарання в установі зарекомендував себе посередньо, порушень встановлених вимог режиму утримання не допускав, стягнень та заохочень не мав, на заходи виховного та профілактичного характеру реагував повільно, раніше судимий та на розгляді Ленінського районного суду м. Полтава перебувають кримінальні справи за обвинувальними актами у кримінальному провадженні №0000539 від 16.03.2017 за ч. 2 ст. 190 КК України, № 0000833 від 21.04.2017 за ч. 2 ст. 190 КК України, № 0002798 від 25.07.2017 за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання суд в кожному випадку і щодо кожного засудженого, який визнається винним у вчиненні злочину, повинен дотримуватися вимог ст. 65 КК України, а саме: враховувати характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу засудженого та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, оскільки саме через останні реалізується принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначене судом покарання повинно бути достатнім, для виправлення засуджених і попередження здійснення ними нових злочинів.

При призначенні покарання ОСОБА_3 , необхідного і достатнього для його виправлення і запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, суд, з`ясувавши думку прокурора, враховуючи позицію представника потерпілого, який не наполягав на суворій мірі покарання, керуючись вимогами ст. 65 КК України, поряд з наведеними вище даними, з урахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення,характеру і ступеню суспільної небезпеки вчиненого, який є особливо тяжким злочином, відношення особи до скоєного кримінального правопорушення, наявність декілька обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, ненастання тяжких наслідків, часткове повернення викраденого майна, також враховує відомості щодо особи обвинуваченого, а саме те, що він офіційно не працевлаштований, на обліках не перебуває, характеризується посередньо, раніше судимий. За наявності цих обставин, призначення йому покарання із застосуванням ст. 75 КК України - не відповідає загальним засадам призначення покарання та суд дійшов висновку про необхідність застосування до ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі в межах, наближених до мінімальної межі, передбаченої санкцією ч. 4 ст. 185 КК України. На думку суду, таке покарання буде достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень. Підстав для застосування норм ст. ст. 69, 75 КК України суд не вбачає.

В ході досудового розслідування у кримінальному провадженні ОСОБА_3 обирався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який продовжувався в ході розгляду в суді при розгляді даного кримінального провадження, а тому з метою досягнення дієвості цього кримінального провадження, суд вважає за доцільне запобіжний захід застосований до обвинуваченого тримання під вартою залишити до набрання вироком законної сили.

Термін відбуття покарання обчислювати з моменту фактичного затримання - 26.04.2024.

Відповідно ч. 4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Арешт, накладений згідно з ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 24.11.2023, підлягає скасуванню.

У ході досудового розслідування у кримінальному провадженні проводилася судова товарознавча експертиза. Витрати, пов`язані з проведенням експертного дослідження, на підставі ст. 118 КПК України, включаються судом у процесуальні витрати і підлягають стягненню з обвинуваченого згідно вимог ч. 2 ст. 124 КПК України.

Долю речових доказів вирішити відповідно ст. 100 КПК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Керуючись ст. ст. 349, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з 26.04.2024 року з моменту затримання.

Запобіжний захід застосований до обвинуваченого ОСОБА_3 тримання під вартою залишити до набрання вироком законної сили.

Арешт тимчасово вилученого майна, накладений згідно з ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 24.11.2023- скасувати .

Речові докази: - CD-R TM «Axent» червоно-сірого кольору - залишити в матеріалах кримінального провадження № 0000619;

-стартові пакети «Vodafone» червоного кольору з написом «Vodafone» у кількості 4 штук -повернути представнику потерпілого ТОВ «Вигідна покупка».

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Держави витрати, пов`язані з проведенням судово-товарознавчої експертизи № СЕ-19/121-23/28253-ТВ від 07.12.2023 в сумі 1514,56 грн.

Прокурору та обвинуваченому копію вироку вручити негайно після його проголошення, учасникам судового провадження, які не були присутні під час проголошення вироку суду - направити його копію.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Червонозаводський районний м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення, ОСОБА_3 у той же строк з моменту вручення йому копії. Вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано не доцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий ОСОБА_1