Справа № 155/696/19 Провадження №11-кп/802/338/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами першого заступника керівника Волинської обласної прокуратури ОСОБА_9 та обвинуваченої ОСОБА_10 на вирок Горохівського районного суду у Волинської області від 22 лютого 2024 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українка, громадянка України, уродженка с. Наталин, Горохівського району, Волинської області, жителька АДРЕСА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , з повною загальною середньою освітою, непрацююча, одружена, маюча на утриманні троє неповнолітніх дітей, раніше не судима,

визнана винною у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України, та їй призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік, з позбавленням права обіймати посади пов`язанні з виконанням організаційно-розпорядчих функцій строком на 3 (три) роки.

Початок строку відбування покарання обвинуваченій ОСОБА_8 визначено рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

В С Т А Н О В И В

Згідно вироку суду обвинувачена ОСОБА_8 визнана винною в тому, що вона працюючи на посаді начальника відділення поштового зв`язку 5 групи, Українського державного підприємства поштового зв`язку (УДІ-П13) «Укрпошта» ІНФОРМАЦІЯ_2 , юридична адреса АДРЕСА_3 , будучи службовою особою, здійснювала функції, які пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих обов`язків, та на яку, згідно з договором про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 26.04.2016, покладено обов`язок повної матеріальної відповідальності, маючи безпосередній доступ до коштів, які перебували у її відданні, 24.11.2018, знаходячись на своєму робочому місці в приміщенні поштового відділення с. Новосілки Горохівського району, будучи службовою особою, всупереч визначеним умовам правці, зловживаючи своїми службовими обов`язками, в період робочого часу, переконавшись, що за її злочинними діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, розуміючи протиправність свого діяння переслідуючи корисливий мотив, який був охоплений одним спільним прямим умислом направленим на незаконне заволодіння готівковими коштами що передбачались для виплати залишкової монетизованої субсидії, та які були ввірені їй для подальшої передачі ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 695 гривень та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 695 гривень, здійснила їх привласнення та розпорядилась ними на власний розсуд, внаслідок чого спричинила потерпілим матеріальної шкоди на вказану суму.

У поданій апеляційній скарзі заступник керівника Волинської обласної прокуратури ОСОБА_9 , не оспорюючи фактичних обставин справи та кваліфікацію дій, вважає вирок суду незаконним у зв`язку з неправильним застосуванням кримінального процесуального та закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості злочину і особі обвинуваченій, безпідставного та невмотивованого призначення надто м`якого покарання. Зазначає, що судом при постановлені вироку та обрані міри покарання порушено вимоги ст.65 КК України. Вказує, що вироком суду, при призначені обов`язкового додаткового покарання неповно визначено посади, які обвинуваченій заборонено обіймати, що є істотним порушенням вимог ст.ст. 370, 374 КПК України. Посилається на постанови Верховного Суду. Просить вирок суду першої інстанції скасувати, ухвалити новий, яким визнати винною ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України та призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік, з позбавленням права займати посади, пов`язанні з виконанням організаційно - розпорядчих функцій, що пов`язані з повною матеріальною відповідальністю, безпосереднім доступом до грошових коштів і матеріальних цінностей, їх прийом, збереженням, розпорядженням, на строк 3 роки.

В змінах до апеляційної скарги перший заступник керівника Волинської обласної прокуратури ОСОБА_9 , з огляду на положення ст. 49 КК України, клопотання обвинуваченої ОСОБА_8 про звільнення від кримінальної відповідальності, просить вирок суду першої інстанції скасувати, постановити ухвалу, якою останню звільнити від кримінальної відповідальності на підставі ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, кримінальне провадження закрити.

У поданій апеляційній скарзі обвинувачена, не оспорюючи фактичних обставин справи та кваліфікацію дій, вважає вирок суду незаконним у зв`язку з призначенням надто суворого покарання. Вказує про повне визнання вини, щире каяття, повернення коштів, та те, що на її утриманні трьоє неповнолітніх дітей. Просить вирок суду першої інстанції змінити, призначити покарання із застосуванням положень ст. 75 КК України.

До початку апеляційного розгляду обвинувачена ОСОБА_8 заявила клопотання, в якому просить звільнити її від кримінальної відповідальності та відбуття покарання за ч.2 ст.191 КК України на підставі ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Заслухавши думку обвинуваченої ОСОБА_8 , яка просила звільнити її від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та не заперечувала проти закриття кримінального провадження з таких підстав, думку захисника та прокурора, які підтримали завлене клопотання, дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до висновку, що клопотання підлягає до задоволення з таких підстав.

Положеннями ч.4 ст.286 КПК України визначено, що в разі, якщо під час судового розгляду сторона у кримінальному провадженні звернеться до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Приписами п.1 ч.2 ст.284 КПК України регламентовано, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. За правилами ч.8 зазаначеної статті, закриття кримінального провадження на підставі, передбаченій п.1 ч.2 цієї ж статті, не допускається лише у випадку, коли підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. В цьому разі розгляд кримінального провадження продовжується в загальному порядку.

Відповідно до вимог ч.1 ст.417 КПК України, суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

Правилами ч.3 ст.288 КПК України визначено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно з положеннями п.3 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули, відповідно, п`ять років у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 49 КК України, перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років.

З огляду на правовий висновок Великої Палати Верховного Суду від 01.01.2023 (справа №735/1121/20), у разі ухилення від досудового розслідування або суду особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності або покарання за давністю після спливу диференційованого строку, передбаченого ч. 1 ст. 49 України, продовженого на період ухилення.

Закінчення загальних строків, установлених ч. 2 ст. 49 КК України, є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, коли цей строк спливає раніше за диференційований, продовжений на час ухилення.

ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.191 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів.

Як убачається із оскаржуваного вироку суду, ОСОБА_8 вчинила інкриміноване їй кримінальне правопорушення 24.11.2018.

ОСОБА_8 ухвалою Горохівського районного суду від 24.10.2022 (а.с.124) була оголошена в розшук, а ухвалою Горохівського районного суду від 08.03.2023 судове провадження відновлено (а.с.126).

Таким чином, на час розгляду справи апеляційним судом і з моменту вчинення ОСОБА_8 вказаного кримінального правопорушення минуло понад п`ять років.

З огляду на викладені обставини, на підставі п.3 ч.1 ст.49 КК України ОСОБА_8 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.191 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Згідно з приписами п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Як було зазначено вище, у даному кримінальному провадженні ОСОБА_8 на підставі п.3 ч.1 ст.49 КК України підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.191 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Отже, у даному кримінальному провадженні апеляційним судом встановлені обставини, передбачені ст.284 КПК України.

Згідно з вимогами ст.417 КПК України, суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

Отже, з урахуванням наведених обставин та положень кримінального процесуального законодавства та вимог ст.49 КК України, слід скасувати вирок Горохівського районного суду Волинської області від 22.02.2024 щодо ОСОБА_8 , звільнити ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.2 ст.191 КК України, на підставі ст.49 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності, та на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України закрити кримінальне провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.376, 405, 407 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В

Апеляційну скаргу першого заступника керівника Волинської обласної прокуратури ОСОБА_9 та клопотання обвинуваченої ОСОБА_8 про звільнення її від кримінальної відповідальності на підставі вимог ст.49 КК України задовольнити.

Вирок Горохівського районного суду Волинської області від 22 лютого 2024 року щодо ОСОБА_8 , скасувати.

Звільнити ОСОБА_8 , від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.191 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст.49 КК України та на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закрити.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді