провадження №1-кс/175/3090/24
У Х В А Л А

Іменем України

19 липня 2024 року смт. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши матеріали скарги Військової частини НОМЕР_1 , в особі командира підполковника ОСОБА_3 на Постанову слідчого про закриття кримінального провадження №0000270 від 21 вересня 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

04 липня 2024 року до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області надійшла скарга Військової частини НОМЕР_1 , в особі командира підполковника ОСОБА_4 на Постанову слідчого про закриття кримінального провадження №0000270 від 21 вересня 2024 року.

В скарзі просить суд скасувати постанову про закриття кримінального провадження №0000270 від 21 вересня 2024 року.

Обґрунтували вимоги скарги тим, що 21.09.2023 старшим слідчим Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Краматорську) Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у місті Краматорську винесено постанову про закриття кримінального провадження №0000270 від 24.06.2022, щодо вчинення військовослужбовцями військової частини НОМЕР_1 , а саме: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 ,, ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_46 , ОСОБА_47 , ОСОБА_48 , ОСОБА_49 , ОСОБА_50 , ОСОБА_51 , ОСОБА_52 , ОСОБА_53 , ОСОБА_54 , ОСОБА_55 , ОСОБА_56 , ОСОБА_57 , ОСОБА_58 , ОСОБА_59 , ОСОБА_60 , ОСОБА_61 , ОСОБА_62 , ОСОБА_63 , ОСОБА_64 , ОСОБА_65 , ОСОБА_66 , ОСОБА_67 , ОСОБА_68 , ОСОБА_69 , ОСОБА_70 , ОСОБА_71 , ОСОБА_72 , ОСОБА_73 , ОСОБА_74 , ОСОБА_75 , ОСОБА_76 , ОСОБА_77 , ОСОБА_78 , ОСОБА_79 , ОСОБА_80 , ОСОБА_81 , ОСОБА_82 , ОСОБА_83 , ОСОБА_84 , ОСОБА_85 , ОСОБА_86 , ОСОБА_87 , ОСОБА_88 , ОСОБА_89 , ОСОБА_90 , ОСОБА_91 , ОСОБА_92 , ОСОБА_93 , ОСОБА_94 , ОСОБА_95 , ОСОБА_86 , ОСОБА_87 , ОСОБА_88 , ОСОБА_89 , ОСОБА_90 , ОСОБА_91 , ОСОБА_92 , ОСОБА_93 , ОСОБА_94 , ОСОБА_96 ОСОБА_97 , ОСОБА_98 , ОСОБА_99 , ОСОБА_100 , ОСОБА_101 , ОСОБА_102 , ОСОБА_103 , ОСОБА_104 , ОСОБА_105 , ОСОБА_106 , ОСОБА_107 , ОСОБА_108 , ОСОБА_109 , ОСОБА_110 , ОСОБА_111 , ОСОБА_112 , ОСОБА_113 , ОСОБА_114 , ОСОБА_115 , ОСОБА_116 , ОСОБА_117 , ОСОБА_118 , ОСОБА_119 дій, які мають ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України.

З даною постановою командування військової частини НОМЕР_1 не погоджується та вважає, що вона є передчасною, а тому має бути скасована а досудове розслідування має бути продовжене.

Скаржник вважає, що під час винесення оскаржуваної постанови порушено порядок збирання доказів та дачі їм правової оцінки. Слідчим, всупереч ст. 9 КПК України, не вчинено у повному обсязі слідчі дії спрямовані на всебічне, повне і неупереджене дослідження обставин кримінального провадження.

Слідчий зазначає, що під час звірки особового складу встановлено, що військовослужбовці військової частини НОМЕР_1 ймовірно, самовільно покинули місце несення служби.

Також в межах кримінального провадження адвокатом АО «Апріорі» ОСОБА_120 внесені клопотання в інтересах військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_121 , ОСОБА_122 , ОСОБА_41 та інших з долученням до них копіями документів.

Зі змісту клопотань сторони захисту вбачається, що усі обвинувачення військовослужбовців базуються виключно на заяві помічника начальника відділення персоналу штабу військової частини НОМЕР_2 старшого лейтенанта ОСОБА_123 , який встановив під час звірки відсутність особового складу 27.05.2022.

Також скаржник не погоджується із доводами, що у своїй постанові слідчий зазначає «яким чином військовослужбовець штабу ОСОБА_124 міг встановити 27.05.2022 відсутність окремих військовослужбовців в/ч НОМЕР_1 невідомо, оскільки 23.05.2022 ці військовослужбовців перебували у АДРЕСА_1 (поблизу с. Попасна), виконували наказ свого керівництва, виїхали на нове місце дислокації у лісосмузі в 10 км. від ОСОБА_125 , де виконували бойове завдання до 29.05.2022, а 19.05.2022 за наказом керівництва здійснили передислокацію до м. Костянтинівка, де перебували до 02.06.2022».

На підставі вищевикладеного слідчий дійшов до висновку, що в ході досудового розслідування не встановлено події кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України дезертирство, із чим скарни не може погодитись та вважає за доцільне оскаржити цю постанову.

В судовому засіданні представник скаржника не з`явився. Про час та місце був належним чином повідомлений. Клопотань не надавали.

Всебічно та повно дослідивши матеріали скарги за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України суд встановив, що скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Слідчим відділом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні провадження №0000270 від 21 вересня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 Кримінального кодексу України, за фактом самовільного залишення військової частини НОМЕР_1 військовслужбовцями, вчиненого в умовах воєнного стану.

21.09.2023 старшим слідчим Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Краматорську) Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у місті Краматорську винесено постанову про закриття кримінального провадження №0000270 від 24.06.2022, щодо вчинення військовослужбовцями військової частини НОМЕР_1 , а саме: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 ,, ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_46 , ОСОБА_47 , ОСОБА_48 , ОСОБА_49 , ОСОБА_50 , ОСОБА_51 , ОСОБА_52 , ОСОБА_53 , ОСОБА_54 , ОСОБА_55 , ОСОБА_56 , ОСОБА_57 , ОСОБА_58 , ОСОБА_59 , ОСОБА_60 , ОСОБА_61 , ОСОБА_62 , ОСОБА_63 , ОСОБА_64 , ОСОБА_65 , ОСОБА_66 , ОСОБА_67 , ОСОБА_68 , ОСОБА_69 , ОСОБА_70 , ОСОБА_71 , ОСОБА_72 , ОСОБА_73 , ОСОБА_74 , ОСОБА_75 , ОСОБА_76 , ОСОБА_77 , ОСОБА_78 , ОСОБА_79 , ОСОБА_80 , ОСОБА_81 , ОСОБА_82 , ОСОБА_83 , ОСОБА_84 , ОСОБА_85 , ОСОБА_86 , ОСОБА_87 , ОСОБА_88 , ОСОБА_89 , ОСОБА_90 , ОСОБА_91 , ОСОБА_92 , ОСОБА_93 , ОСОБА_94 , ОСОБА_95 , ОСОБА_86 , ОСОБА_87 , ОСОБА_88 , ОСОБА_89 , ОСОБА_90 , ОСОБА_91 , ОСОБА_92 , ОСОБА_93 , ОСОБА_94 , ОСОБА_96 ОСОБА_97 , ОСОБА_98 , ОСОБА_99 , ОСОБА_100 , ОСОБА_101 , ОСОБА_102 , ОСОБА_103 , ОСОБА_104 , ОСОБА_105 , ОСОБА_106 , ОСОБА_107 , ОСОБА_108 , ОСОБА_109 , ОСОБА_110 , ОСОБА_111 , ОСОБА_112 , ОСОБА_113 , ОСОБА_114 , ОСОБА_115 , ОСОБА_116 , ОСОБА_117 , ОСОБА_118 , ОСОБА_119 дій, які мають ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 Кримінального процесуального кодексу України, у зв?язку з встановленням відсутності складу кримінального правопорушення, через те, що інформація викладена в повідомлені про злочин не знайшла свого об`єктивного підтвердження.

Командування військової частини НОМЕР_1 не згодне з вказаним рішенням слідчого і вважає винесену постанову про закриття кримінального провадження передчасною, необґрунтованою і такою, що не відповідає вимогам законодавства України.

Відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий судця і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно зі ст. 215 КПК України досудове розслідування здійснюється у формі досудового слідства. Зазначена норма, як і в цілому положення глави 19 КПК України, визначають форму та регламентують порядок проведення досудового слідства, однак не встановлюють переліку процесуальних та слідчих дій, які обов`язково належить здійснити в ході досудового розслідування для його закінчення.

Так, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого (ч. 5 ст. 40 КПК України).

Тобто, орган досудового розслідування в залежності від описаних заявником обставин, в яких останній вбачає ознаки кримінально-караних діянь, та залежно від того, як ці ознаки будуть співвідноситися з ознаками складу злочину, в даному випадку, передбаченого ч.4 ст. 408 КК України, на власний розсуд визначає об`єм перевірочних дій достатніх, за переконанням слідчого чи прокурора, для прийняття мотивованого рішення у відповідності до положень ст. 283 КПК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що слідчий зазначає, що під час звірки особового складу встановлено, що військовослужбовці військової частини НОМЕР_1 ймовірно, самовільно покинули місце несення служби.

Також в межах кримінального провадження адвокатом АО «Апріорі» ОСОБА_120 внесені клопотання в інтересах військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_121 , ОСОБА_122 , ОСОБА_41 та інших з долученням до них копіями документів.

Зі змісту клопотань сторони захисту вбачається, що усі обвинувачення військовослужбовців базуються виключно на заяві помічника начальника відділення персоналу штабу військової частини НОМЕР_2 старшого лейтенанта ОСОБА_123 , який встановив під час звірки відсутність особового складу 27.05.2022.

Водночас, з урахуванням викладеного, проведеними слідчими (розшуковими) та іншими процесуальними діями, органом досудового розслідування, як уже зазначено, належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів (фактів) вчинення військовослужбовцями дій, які б були спрямовані на умисне самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем, а також нез?явлення його вчасно на службу без поважних причин, вчинені в бойовій обстановці, а так само ті самі дії тривалістю понад три доби, вчинені в умовах воєнного стану, тобто діяння, яке б містило усі необхідні елементи, що повністю характеризують об?єктивну сторону та в загальному склад досліджуваного кримінального правопорушення, передбаченого ст. 408 КК України, не встановлено.

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов?язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Статтею 62 Конституції України передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. В тому числі, положеннями ч. 4 ст. 17 КПК України передбачено, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на корить такої особи.

Вимогами ст. 2 КК України регламентовано, що підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом. Особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Згідно із ч. 1 ст. 11 КК України, кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб?єктом кримінального правопорушення.

Не є кримінальним правопорушенням дія або бездіяльність, яка хоча формально і містить ознаки будь-якого діяння, передбаченого цим Кодексом, але через малозначність не становить суспільної небезпеки, тобто не заподіяла і не могла заподіяти істотної шкоди фізичній чи юридичній особі, суспільству або державі.

Наведене у своїй сукупності, на думку органу досудового розслідування, свідчить про відсутність в діях військовослужбовців складу досліджуваного кримінального правопорушення, а відтак кримінальне провадження підлягає закриттю.

Відповідно до вимог ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається поміж іншого в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення. У тому числі, цією статтею передбачено, що слідчий, дізнавач приймає постанову про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 9, 9-1 частини першої цієї статті, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру.

Таким чином, приймаючи до уваги вищевказане, кримінальне провадження №0000270 від 21 вересня 2024 року підлягає закриттю в частині дій військовослужбовців, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв?язку із відсутністю складу кримінального правопорушення.

В ході проведення досудового розслідування по даному кримінальному провадженню не встановлено суб`єктивну та об`єктивну сторони злочину, а також не завдано жодної шкоди, як того передбачає КК України, у зв`язку із з чим кримінальне провадження підлягає закриттю.

Посилання скаржника на те, що під час досудового розслідування не було здійснено достатньої кількості слідчих дій, слідчий суддя вважає такими, що не вплинули на повноту досудового розслідування та законність і обґрунтованість прийнятого рішення.

Процесуальне рішення слідчого відповідає положенням ст.ст. 94, 110 КПК України, оскільки в оскаржуваній постанові міститься аналіз норм та підстав, на підставі яких слідчий зробив обґрунтований висновок про відсутність достатніх та об`єктивних даних, які б свідчили про умисне скоєння кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.408 КК України.

За вказаних обставин слідчий суддя вважає, що під час досудового розслідування було проведено всі необхідні слідчі та процесуальні дії, дізнавачем було прийнято обґрунтоване та вмотивоване рішення про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.284 КПК України.

Згідно ч.3 ст.306 КПК України розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого, дізнавача чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Стаття 294 КПК України зазначає, що Кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність події кримінального правопорушення або встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що вищевказане, щодо умов прийнятності скарги, законності мети обмеження та пропорційності між використаними засобами та досягнутими цілями не обмежує таким чином та у такій мірі право доступу до суду.

Вказане свідчить про те, що скаргу необхідно залишити без задоволення з підстав її необґрунтованості.

Керуючись ст.ст. 294, 303, 304, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя,-

Ухвалив:

Скаргу Військової частини НОМЕР_1 , в особі командира підполковника ОСОБА_3 на Постанову слідчого про закриття кримінального провадження №0000270 від 21 вересня 2024 року залишити без задоволення.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її отримання до Дніпровського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1