ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1258/24 Справа № 205/486/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі матеріали кримінального провадження № 0000007 щодо ОСОБА_7 , за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 , поданою на вирок Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 17 січня 2024 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та неповнолітню доньку ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , раніше не засуджений, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначити йому покарання за цим законом у виді обмеження волі строком на один рік.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням, із встановленням йому іспитового строку терміном на 3 роки.

На підставі ч. 1 ст. 76 КК України суд поклав на ОСОБА_7 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На підставі п.п. 3 та 4 ч. 3 ст. 76 КК України суд поклав на ОСОБА_7 додаткові обов`язки : працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби

зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу); виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою «Подолання агресивної поведінки» для повнолітніх суб`єктів пробації».

На підставі п. 6 ч. 3 ст. 76 КК України судом покладений на ОСОБА_7 додатковий обов`язок не пізніше десяти днів після набрання вироком законної сили прибути до ІНФОРМАЦІЯ_4 за місцем реєстрації для постановки на військовий облік (уточнення даних військового обліку), про що повідомити орган з питань пробації, з наданням підтверджуючих документів.

Вироком суду встановлено, що 31.12.2023 приблизно о 14:00 годині ОСОБА_7 проїжджаючи повз магазина «Лісна поляна», що розташований за адресою: м. Дніпро, вул. Доблесна, 196А , побачив поряд з вказаним магазином свого тестя - ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та, діючи на підґрунті раніше існуючих неприязних стосунків, умисно спричинив ОСОБА_11 легкі тілесні ушкодження, як такі, що спричиняють короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6 днів, але не більше, як три тижні (21 день), на підставі п.2.3.3. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України від 17.01.1995р. №6.

У поданій апеляційній скарзі захисник, не оскаржуючи правильність встановлених судом обставин вчинення ОСОБА_7 кримінального проступку та правильності процедури спрощеного розгляду провадження, правильності правової кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч.2 ст.125 КК України, просить змінити вирок суду у частині обсягу покладених судом на обвинуваченого, із посиланням на приписи ст.76 КК України, процесуальних обов`язків та тривалості терміну іспитового строку.

Зокрема, захисник вважає, що визначений судом термін іспитового строку - 3 роки - утричі перевищує розмір основного покарання (обмеження волі строком на 1 рік) і не відповідає характериці особи ОСОБА_7 , який уперше притягується до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, має утриманців та працює. Сторона захисту вважає достатнім для призначення ОСОБА_7 іспитового строку терміном на 1 рік.

Крім того, захисник звертає увагу на те, що, зобов`язавши ОСОБА_7 звернутись до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітної особи та працевлаштуватись, суд фактично порушив умови існуючого трудового договору по наданню послуг, укладеного між ОСОБА_7 та ГО "Дорога життя Дніпро", і фактично втрутився у процедуру виконання умов такого договору.

Аналогічно, зобов`язавши, із посиланням на приписи п.6 ч.3 ст.76 КК України, ОСОБА_7 звернутись до ІНФОРМАЦІЯ_4 для постановки на військовий облік, суд вийшов за межі наданих йому законом повноважень, оскільки, питання прибуття до ТЦК для постановки на облік регулюється іншим законом - ст.22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" і визначає проведення цієї процедури за викликом ТЦК та інших, прямо передбачених посадових осіб.

Під час апеляційного розгляду матеріалів кримінального провадження:

- обвинувачений ОСОБА_7 та захисник ОСОБА_8 підтримали апеляційну скаргу у повному обсязі та просили змінити вирок суду на підставі зазначених у скарзі доводів;

-прокурор відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_6 заперечувала проти доводів апеляційної скарги захисника та просила залишити вирок суду без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, проаналізувавши доводи апеляційних скарг, дослідивши додані сторонами додаткові документи під час апеляційного розгляду, колегія суддів дійшла таких висновків.

Відповідно до ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним (ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом), обґрунтованим (ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених дослідженими доказами) і умотивованим (із наведенням належних і достатніх мотивів прийнятого рішення та підстав його ухвалення).

Висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального проступку, за який того було засуджено, за обставин, встановлених судом та викладених у вироку, а також кваліфікація дій за ч.2 ст.125 КК України, як і відповідність вимогам діючого КПК України процедури спрощеного порядку розгляду кримінального провадження, у апеляційній скарзі не оскаржуються, тому апеляційним судом не перевіряються.

Перевіряючи доводи поданої апеляційної скарги захисника у частині невідповідності розміру терміну встановленого для ОСОБА_7 іспитового строку характеристиці його особи, колегія суддів зауважує таке.

Відповідно до ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; з урахуванням ступеню тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особи винного та обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушення.

Згідно із приписами ст.75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Колегія суддів вважає, що судом обгрунтовано у даному випадку застосована ст.75 КК України і ОСОБА_7 , з огляду на тяжкість уперше скоєного кримінального проступку, наявність у нього на утриманні дітей, щирого каяття у скоєному звільнений від відбуття призначеного йому покарання у вигляді 1 року обмеження волі.

Суд також належно, із умотивуванням свого рішення, прийшов до висновку про встановлення ОСОБА_7 терміну іспитового строку на 3 року, тобто, у межах , передбачених ч.4 ст.75 КК України.

Доводи апеляційної скарги захисника у цій частині колегія вважає неспроможними, але, разом з тим, погоджується із наведеними у скарзі доводами щодо необґрунтованості рішення суду щодо обсягу додатково покладених на ОСОБА_7 процесуальних обов`язків, із посиланням при цьому на ст.76 КК України.

Так, згідно із ч.1 ст.76 КК України, у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням суд покладає на засудженого такі обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Крім того, згідно із приписами ч.3 ст.76 КК України, на осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням, суд може додатково покласти такі обов`язки:

1) попросити публічно або в іншій формі пробачення у потерпілого;

2) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

3) працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу);

4) виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою;

5) пройти курс лікування від розладів психіки та поведінки внаслідок вживання психоактивних речовин або захворювання, що становить небезпеку для здоров`я інших осіб;

6) дотримуватися встановлених судом вимог щодо вчинення певних дій, обмеження спілкування, пересування та проведення дозвілля.

На особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, суд покладає обов`язки, передбачені частиною третьою цієї статті, необхідні і достатні для її виправлення з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання.

Зобов`язуючи ОСОБА_7 працевлаштуватись та стати на облік у якості безробітнеої особи, суд залишив поза увагою обставину, що ОСОБА_7 виконує передбачені трудовою угодою між ним та ГО "Дорога життя Дніпро" обов`язки і фактично обмежує обвинуваченого як сторону договору, його виконувати, що не відповідає зазначеним у ст.76 КК України положенням щодо збереження принципу необхідності та достатності покладених додатково обов`язків.

Крім того, покладаючи на ОСОБА_7 обов`язок явки до ТЦК у стислі терміни та стати на військовий облік, суд, незважаючи на наявне посилання на п.6 ч.3 ст.76 КК, взагалі вийшов за межі своїх повноважень та порушив зазначену у ст.22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" процедуру та перелік осіб, за чиїми викликами особа повинна з`явитись до ТЦК.

З урахуванням викладеного, колегія суддів, на підставі п.4 ч.1 ст. 408 КПК України,

вважає за необхідне вирок у цій частині змінити та виключити із мотивувальної та резолютивної частини вироку посилання суду на покладення на ОСОБА_7 додаткових, передбачених пп.3,4,6 ч.3 ст.76 КК України, обов`язків.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 405, 407,408,418 та 419 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 17 січня 2024 року щодо ОСОБА_7 за ч.2 ст.125 КК України змінити у частині покладених на ОСОБА_7 , відповідно до ч.3 ст.76 КК України, додаткових обов`язків.

Виключити із мотивувальної та резолютивної частини вироку посилання суду на покладення на ОСОБА_7 додаткових, передбачених пп.3,4,6 ч.3 ст.76 КК України, обов`язків

У іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена учасниками кримінального провадження у касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4