Справа № 488/2459/21
Провадження № 1-кп/488/77/24 р.
УХВАЛА

11.04.2024 року

Корабельний районний суд міста Миколаєва

у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

представника потерпілого - ОСОБА_6 ,

розглянувши у судовому засіданні в режимі відеоконференеції кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч.1 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Корабельним районним судом м. Миколаєва здійснюється кримінальне провадження № 0000085 від 25.02.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні просив провадження закрити у зв`язку з закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав клопотання захисника.

Прокурор не заперечувала проти закриття кримінального провадження.

Представник потерпілого заперечував проти клопотання.

Вислухавши думки учасників, дослідивши матеріали, суд дійшов такого висновку.

Санкція ч. 1 ст. 286 КК України передбачає покарання у виді штрафу від трьох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправні роботи на строк до двох років, або арешт на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Положення статті 49 КК України є імперативними та передбачають не право суду, а його обов`язок розглянути відповідне питання. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 04 червня 2020 року в справі № 127/26665/16-к).

Верховний Суд у постановах неодноразово звертає увагу на те, що дотримання умов, передбачених частинами 1-3 ст. 49 КК України є безумовною й обов`язковою підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності. Вимоги цієї статті не передбачають обов`язкове визнання вини особою, яка подала клопотання про звільнення її від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.

Початком перебігу строку давності у даному провадженні є день, коли відбулась дорожньо-транспортна пригода тобто, згідно обвинувального акту 25.02.2021 року і ця обставина сторонами не заперечується. З цього часу минуло більше трьох років, тобто у даному кримінальному провадженні, закінчився строк давності притягнення до кримінальної відповідальності, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України.

Матеріали справи не містять відомостей про те, що строк давності, встановлений ст. 49 КК України будь-яким чином зупинявся або переривався.

Судом з`ясовано, що обвинуваченому зрозуміла суть обвинувачення та підстави звільнення від кримінальної відповідальності.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

За змістом статтей 284-288 КПК України підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах.

Відтак, клопотання сторони захисту підлягає задоволенню.

Крім цього, у даному кримінальному провадженні потерпілим ОСОБА_7 подано цивільний позов до обвинуваченого про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок злочину.

Відповідно до ст. 129 КПК України суд вирішує цивільний позов в кримінальному провадженні по суті лише у випадку ухвалення обвинувального вироку, постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи постановлення виправдувального вироку у зв`язку з встановленням відсутності події кримінального правопорушення.

Згідно з п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» № 3 від 31 березня 1989 року у разі закриття справи з передбачених законом підстав, цивільний позов не розглядається. Вимоги позивача про відшкодування шкоди у цьому разі можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, звільняючи обвинуваченого від кримінальної відповідальності та закриваючи кримінальне провадження з нереабілітуючих обставин, суд вважає, що цивільний позов потерпілого про стягнення матеріальної та моральної шкоди, слід залишити без розгляду, що не позбавляє його права звернутися з позовом в порядку цивільного судочинства.

Згідно правового висновку викладеного в постанові Верховного Суду від 12.09.2022 року справа № 203/241/17, якщо особа звільняється від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, в тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави. Відтак процесуальні витрати за проведення експертиз в цій справі слід віднести на рахунок держави.

Долю речових доказів вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 49 КК України, ст.ст. 100, 284-288, 369-372 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 за ст. 286 ч.1 КК України закрити, звільнивши його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.

Речовий доказ автомобіль Volkswagen Transport, р/н НОМЕР_1 , який перебуває на зберіганні у ОСОБА_8 - залишити власнику.

Речовий доказ автомобіль Cherry Kimo, р/н НОМЕР_2 , який зберігається на спеціальному майданчику за адресою: АДРЕСА_3 , - повернути власнику.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином - залишити без розгляду.

Процесуальні витрати за проведення експертиз в цій справі віднести на рахунок держави.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Корабельний районний суд м. Миколаєва.

Суддя ОСОБА_1