ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/6958/22 Номер провадження 11-кп/814/645/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2024 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілих - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0001387 за апеляційною скарг ою прокурора Кременчуцької окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_10 на вирок Автозаводського районного суду м. Кременчука від 13 лютого 2023 року,

встановила:

Цим вироком

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчук, Полтавської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, не працюючого, маючого на утриманні малолітнього сина ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого, останній раз:

11.06.2019 Автозаводським районним судом м. Кременчука Полтавської області за ч. 2 ст. 190, ст. 71 КК України на 4 роки 4 місяці позбавлення волі; за ухвалою Ленінського районного суду м. Полтава від 26.05.2022 звільненого 03.06.2022 умовно достроково на невідбуту частину покарання 1 рік 3 місяці 6 днів,

засуджено за ч.1 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу 50 розмірів неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

За вироком суду ОСОБА_9 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

01 листопада 2022 року приблизно о 21 год. 00 хв., у приміщенні секції гуртожитку розташованого по АДРЕСА_2 , між сусідами ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , на побутовому ґрунті виникла сварка, в ході якої ОСОБА_9 умисно наніс потерпілому ОСОБА_7 не менше двох ударів правою рукою стиснутою у кулак в область обличчя, тим самим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді: синця навколо правого ока, крововиливу в слизову оболонку верхньої губи, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Крім того обвинувачений ОСОБА_9 09.11.2022 приблизно о 18 год. 30 хв. перебуваючи у приміщенні секції гуртожитку розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , на ґрунті раніше неприязних стосунків з ОСОБА_7 та співмешканкою останнього ОСОБА_8 , умисно наніс потерпілому ОСОБА_7 не менше одного удару правою рукою стиснутою у кулак в область обличчя. В той же час у конфлікт втрутилася потерпіла ОСОБА_8 маючи намір зупинити нанесення з боку обвинуваченого потерпілому тілесних ушкоджень у ході чого ОСОБА_9 , умисно наніс потерпілій ОСОБА_8 один удар кулаком в область обличчя, чим спричинив ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді: крововиливу під слизову оболонку верхньої губи, потерпілій ОСОБА_8 тілесні ушкодження у виді синців обличчя, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.

На вирок суду прокурор подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості та особі обвинуваченого, просить вирок скасувати, ухвалити новий, яким ОСОБА_9 засудити за ч.1 ст. 125 КК України до покарання у виді 200 годин громадських робіт. На підставі ст. 71, ст. 72, ст. 81 КК України призначити ОСОБА_9 остаточне покарання у виді 1 року 3 місяців 20 днів позбавлення волі.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що поза увагою суду залишилося, те, що ОСОБА_9 будучи звільнений умовно-достроково за попереднім вироком на 1 рік 3 місяців 6 днів, вчинив новий злочин в період невідбутої частини покарання, тому йому на підставі ст. 81 КК України повинно бути призначене покарання відповідно до ст. 71, ст. 72 КК України.

Крім цього вказав, що ОСОБА_9 не має постійного джерела доходу, тому суд безпідставно призначив йому покарання у виді штрафу.

Інші учасники провадження вирок не оскаржували.

Заслухавши доповідача, прокурора в підтримку апеляційної скарги, потерпілих, які погодилися з вироком суду першої інстанції, обвинуваченого, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, за якими його засуджено, за обставин, встановлених судом першої інстанції, учасниками не оспорюється та колегією судів не перевіряється.

Разом з цим доводи прокурора про м`якість призначеного судом першої інстанції покарання є обґрунтованими.

Відповідно до статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, воно повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даних про особу винуватого. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

Призначаючи покарання, суд першої інстанції належним чином не врахував тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, обставини вчинення кримінального правопорушення, а саме спричинення тілесних ушкоджень двом потерпілим, думку потерпілих, те, що кримінальне правопорушення ОСОБА_9 вчинив в період умовно-дострокового звільнення від відбування покарання за попереднім вироком, а також призначаючи покарання у виді штрафу не з`ясував можливість обвинуваченого сплатити штраф, так як відповідно до матеріалів справи ОСОБА_9 не працює та не має стабільного заробітку.

Тому колегія суддів погоджується з доводами прокурора, що призначене судом покарання не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Враховуючи викладене, встановлені судом обставини, наявність обставин, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відсутність обставин, що обтяжують покарання, наявність судимостей, зокрема і не знятої чи погашеної, колегія суддів дійшла висновку, що ОСОБА_9 необхідним та достатнім для виправлення буде покарання у виді громадських робіт.

Окрім цього, доводи прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність є обґрунтованими.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_9 судимий 11.06.2019 Автозаводським районним судом м. Кременчука за ч.2 ст. 190, ст. 71 КК України на 4 роки 4 місяці позбавлення волі. 03.06.2022 за ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 26.05.2022 ОСОБА_9 звільнений умовно-достроково на невідбуту частину покарання 1 рік 3 місяці 6 днів.

В даному кримінальному провадженні ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення 01.11.2022 та 09.11.2022, тобто вчиненого у період умовно-дострокового звільнення від відбування покарання за попереднім вироком.

Відповідно до ч.4 ст. 81 КК України у разі вчинення особою, до якої було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, протягом невідбутої частини покарання нового кримінального правопорушення суд призначає їй покарання за правилами, передбаченими статтями 71 і 72 цього Кодексу.

Частина 1 статті 71 КК України передбачає, що якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Вказані норми КПК України судом першої інстанції під час ухвалення вироку не були дотримані.

З огляду на вказане суд безпідставно при призначенні покарання не визначив остаточне покарання за сукупністю вироків відповідно до положень ст. 71 КК України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в апеляційному суді є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі обвинуваченого.

Неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, на підставі ч.1 ст.413 цього Кодексу, є, зокрема, незастосування закону, який підлягає застосуванню.

Пунктом 2 частини 1 статті 420 КПК України, передбачено, що суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а вирок суду першої інстанції скасуванню в частині призначеного покарання скасуванню, з ухваленням в цій частині нового вироку.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 420 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора Кременчуцької окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_10 задовольнити.

Вирок Автозаводського районного суду м. Кременчука від 13 лютого 2023 року щодо ОСОБА_9 скасувати в частині призначення покарання.

Ухвалити в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_9 засудити за ч.1 ст. 125 КК України до покарання у виді 200 годин громадських робіт.

На підставі ст. 71, ст. 72 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання за вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука від 11.06.2019 та визначити ОСОБА_9 остаточне покарання у виді 1 року 3 місяців 20 днів позбавлення волі.

Строк покарання ОСОБА_9 рахувати з моменту фактичного затримання.

В іншій частині вирок Автозаводського районного суду м. Кременчука від 13 лютого 2023 року залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4