справа № 164/811/24
п/с 1-кп/164/138/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2024 року. Селище Маневичі.

Маневицький районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в селище Маневичі кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000024 від 27 лютого 2024 року про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, неодруженого, раніше не судимого, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшло вказане кримінальне провадження.

Відповідно до обвинувального акту, ОСОБА_4 , керуючись корисливим мотивом, шляхом обману, діючи з прямим умислом, всупереч вимогам ст. 5 Закону України «Про психіатричну допомогу» та п.1, 3, 4, 8, 131 постанови КМУ № 1192 від 02 серпня 2000 року «Про надання щомісячної грошової допомоги особі, яка проживає разом з особою з інвалідністю І чи II групи внаслідок психічного розладу, яка за висновком лікарської комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного стороннього догляду, на догляд за нею», достовірно знаючи, що у разі припинення здійснення догляду за особою з інвалідністю або за наявності інших причин, що впливають на призначення та виплату компенсаційної виплати, зобов`язаний у десятиденний строк інформувати Управління соціальної та ветеранської політики населення Камінь-Каширської районної державної адміністрації Волинської області про виникнення таких обставин, не повідомив вищевказане управління про свій виїзд за межі території України до Республіки Польща у період часу з 26 січня 2018 року по 30 березня 2018 року, з 10 жовтня 2018 року по 31 грудня 2018 року, з 24 січня 2020 року по 03 лютого 2020 року, з 04 листопада 2020 року по 22 грудня 2020 року, що, в свою чергу, відповідно до Закону України «Про психіатричну допомогу», Постанову Кабінету Міністрів України від 02 серпня 2000 року № 1192 «Про надання щомісячної грошової допомоги особі, яка проживає разом з особою з інвалідністю І чи II групи внаслідок психічного розладу, яка за висновком лікарської комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного стороннього догляду, на догляд за нею» позбавило б його права на отримання грошової допомоги, оскільки у вказаний період він не здійснював догляд за своїм братом ОСОБА_5 , особою з інвалідністю І групи психіатричного розладу, яка за висновком лікарської комісії потребує постійного стороннього догляду.

Внаслідок вищевказаних умисних протиправних дій ОСОБА_4 незаконно заволодів призначеною та фактично отриманою грошовою допомогою на загальну суму 18 868,00 гривень, чим спричинив Управлінню соціальної та ветеранської політики Камінь-Каширської районної державної адміністрації Волинської області матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Такі дії органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 190 КК України (в редакції Закону України № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року).

Від обвинуваченого ОСОБА_4 надійшло клопотання про закриття кримінального провадження у зв`язку із дійовим каяттям, оскільки він щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, а також повністю відшкодував завдані збитки.

Від потерпілого - Управління соціальної та ветеранської політики Камінь Каширської РДА Волинської області надійшла заява про розгляд справи у відсутності їх представника, щодо задоволення клопотання обвинуваченого та закриття кримінального провадження на підставі ст. 45 КК України не заперечують.

Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого, який просив закрити кримінальне провадження, вивчивши обвинувальний акт, суд дійшов висновку, що кримінальне провадження слід закрити у зв`язку з дійовим каяттям.

Так, п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України передбачає, що у підготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 5-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 КПК України.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 285 КПК України передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 286 КПК України звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом.

Частиною 4 ст. 286 КПК України визначено, що якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до ч. 3 ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно з вимогами ст. 45 КПК України особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень або кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона після вчинення кримінального правопорушення щиро покаялася, активно сприяла розкриттю кримінального правопорушення і повністю відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» дійове каяття полягає в тому, що після вчинення злочину особа щиро покаялась, активно сприяла його розкриттю та повністю відшкодувала завдані збитки або усунула заподіяну шкоду. Відсутність хоча б однієї із зазначених складових дійового каяття виключає звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст. 45 КК України. Виняток можуть становити лише випадки вчинення злочину чи замаху на нього, внаслідок яких не заподіяно шкоду або не завдано збитки.

Щире каяття характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.

Активним сприянням розкриттю злочину слід вважати надання особою органам дізнання або досудового слідства будь-якої допомоги в установленні невідомих їм обставин справи.

Повне відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди полягає в добровільному задоволенні винним або іншими особами, зокрема батьками чи близькими родичами, обґрунтованих претензій потерпілого щодо відшкодування заподіяної злочином матеріальної та моральної шкоди, загладжуванні її в інший спосіб, наприклад, шляхом прилюдного вибачення за завдану образу.

Передбачене ст. 45 КК України звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим.

Аналізуючи передбачені ст. 45 КК України умови та підстави звільнення від кримінальної відповідальності, судом встановлено, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 190 КК України, що не оспорюється учасниками судового провадження, яке згідно зі ст. 12 КК України віднесене до категорії кримінальних проступків.

Відповідно до вимоги про судимість, обвинувачений ОСОБА_4 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

Обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому, повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, добровільно відшкодував завдані ним збитки в розмірі 18868,00 гривень, що підтверджується відповідними квитанціями, наявними у матеріалах справи.

Таким чином, оскільки звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям є обов`язком, а не правом суду, судом перевірено підстави, передбачені ст. 45 КК України, перешкод щодо звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям суд не вбачає, з урахуванням того, що потерпіла юридична особа жодних претензій до обвинуваченого не має, щодо звільнення останнього від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження не заперечує, суд вважає можливим, у відповідності до ст. 45 КК України та ч. 3 ст. 288 КПК України, звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження № 0000024 - закрити.

Речові докази, витрати на залучення експертів відсутні.

Цивільний позов не заявлявся. Запобіжний захід не обирався.

На підставі ст. 45 КК України, керуючись ч. 2 п. 1 ст. 284, ст. 286, 288, 314, 350, 372 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 - задовольнити.

Кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000024 від 27 лютого 2024 року про обвинувачення ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України закрити на підставі ст. 45 КК України.

Ухвалу може бути оскаржено до Волинського апеляційного суду через Маневицький районний суд протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя Маневицького районного суду ОСОБА_1