Справа № 357/4978/24
У Х В А Л А

04 квітня 2024 року слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області, яка полягає у невнесенні відомостей про додаткову кваліфікацію злочину у кримінальному провадженні № 0000288,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

скаржник ОСОБА_3

У С Т А Н О В И В :

До Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшла скарга ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області, яка полягає у невнесенні відомостей про додаткову кваліфікацію злочину у кримінальному провадженні № 0000288.

На підставі заяви від 02.07.2023 року про скоєння злочину ОСОБА_4 . Білоцерківський міськрайонний суд Київської області зобов`язав Білоцерківську окружну прокуратуру Київської області внести відомості до ЄРДР згідно наданої заяви.

14.07.2023 року відомості до ЄРДР були внесені не в повному об`ємі та скаржник неодноразово зверталася з письмовими заявами про додаткову кваліфікацію злочину, вчинену ОСОБА_5 .

Скаржник зазначає, що посадовими особами Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області додаткові відомості до ЄРДР за його заявою про кваліфікацію злочину не внесені.

Просить зобов`язати посадових осіб Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області внести додаткові відомості до ЄРДР про кримінальне правопорушення до кримінального провадження № 0000288 та дослідити всі факти, що відображені в заяві скаржника.

В ч. 1 ст. 303 КПК України міститься вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні, крім іншого, може бути оскаржене невнесення відомостей до ЄРДР після отримання заяви.

В судове засідання представник Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області не з`явився, про день та час розгляду скарги повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі..

Враховуючи положення ч. 3 ст. 306 КПК України, відсутність у судовому засіданні особи, бездіяльність якої оскаржується, не перешкоджає розгляду скарги, а тому слідчий суддя дійшов висновку про можливість розгляду даної скарги у його відсутність.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_3 вимоги скарги підтримала в повному обсязі, просила зобов`язати відповідальну особу внести додаткові відомості про вчинення злочину до кримінального провадження № 0000288.

Заслухавши доводи скаржника, дослідивши скаргу, додані до неї матеріали, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_6 звернулася із заявою до Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області про вчинення відносно неї та ОСОБА_6 кримінального правопорушення.

14.07.2023 року були внесені відомості до ЄРДР за № 0000288 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 КК України.

20.03.2024 року заявник ОСОБА_3 звернулася із заявою до Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області про внесення додаткових відомостей до кримінального провадження № 0000288 від 14.07.2023 року та кваліфікувати вчинений злочин за ст. 126, 186 КК України. Однак, додаткові відомості в ЄРДР внесені не були.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яку ратифіковано Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР і яка для України набрала чинності 11 вересня 1997 року (далі - Конвенція), закріплено принцип доступу до правосуддя.

Під доступом до правосуддя згідно зі стандартами ЄСПЛ розуміється здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.

При цьому, щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітку фактичну можливість оскаржити діяння, що становить втручання у її права (рішення від 04 грудня 1995 року у справі «Беллет проти Франції» (Bellet v. France).

Реалізація такого права має здійснюватися заявником з урахуванням того, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (ст. 1 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Також, слідчий суддя ураховує те, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.04.2019 в справі № 818/15/18 зауважила, що у межах процедури за правилами п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

На державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (рішення у справах "Лелас проти Хорватії" (Lelas v. Croatia) від 20 травня 2010 року, і "Тошкуце та інші проти Румунії" (Toscuta and Others v. Romania) від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах, які зачіпають інтереси (рішення у справах "Онер`їлдіз проти Туреччини" (Oneryildiz v. Turkey), та "Беєлер проти Італії" (Beyeler v. Italy) сторін цих відносин, відповідно.

У цьому випадку, запроваджені внутрішні процедури щодо порядку та строків унесення даних до ЄРДР кореспондуються з норми наведеної ст. 214 КПК України.

Як наслідок, з вище зазначеної правової норми та запроваджених внутрішніх процедур випливає, що нормами кримінального процесуального законодавства України встановлюється імперативний обов`язок після отримання заяви, повідомлення про вчинення кримінального правопорушення унесення за нею відомостей до ЄРДР так, як згідно ч. 1 ст. 25 КПК України, прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

В судовому засіданні достименно встанолвено, що за заявою ОСОБА_3 , на підставі ухвали слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області було внесено відомості до ЄРДР згідно наданої заяви. Тобто, вказані вимоги кримінального процесуального закону виконано.

Скаржник в скарзі ставить питання про зобов`язання уповноваженої особи внесення додаткових відомостей до кримінального провадження № 0000288 та визначення кваліфікації вчиненого злочину.

Однак, згідно з ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя вирішує лише ті питання, які винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його компетенції. Визначення попередньої кваліфікації вчиненого кримінального правопорушення не відноситься до компетенції слідчого судді.

Отже, слідчий суддя, за результатами розгляду скарги, не наділений повноваженнями визначати правову кваліфікацію кримінального правопорушення, зазначеного в заяві про його вчинення, в зв`язку з чим і не наділений повноваженнями зобов`язувати уповноважену особу вносити відомості до ЄРДР про кримінальне правопорушення за конкретною статтею КК України.

Згідно з ч. 2 ст. 307 КПК України слідчий суддя за результатами розгляду скарги на рішення, дії та бездіяльність під час досудового розслідування може скасувати рішення слідчого чи прокурора, зобов`язати припинити дію, зобов`язати вчинити певну дію, відмовити у задоволенні скарги.

За таких умов, з урахуванням наведеного, слідчий суддя розглянувши скаргу, у межах наявних та поданих до суду доказів, на час її розгляду, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, вважає її такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ч. 2 ст. 376, ст. ст. 214, 303-307, 309, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області, яка полягає у невнесенні відомостей про додаткову кваліфікацію злочину у кримінальному провадженні № 0000288,-відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддяОСОБА_7