справа № 208/1575/24
№ провадження 1-кп/208/344/24
ВИРОК

Іменем України

05 березня 2024 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, у складі: головуючого, судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_5 ,

у відкритому підготовчому судовому засіданні, згідно угоди про визнання винуватості розглянувши справу кримінального провадження № 0000004 відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Петриківка, Дніпровського району Дніпропетровської області, громадянина України, освіта професійно-технічна, тимчасово не працює, не одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

27.02.2024 року між прокурором Кам`янської окружної прокуратури ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у зазначеному кримінальному провадженні з одного боку, обвинуваченим у цьому провадженні ОСОБА_4 з іншого боку, в присутності захисника ОСОБА_5 , за письмовою згодою потерпілої сторони, на підставі ст.ст. 468, 469, 472 КПК України в приміщенні Кам`янської окружної прокуратури, за адресою: Дніпропетровська область, м. Кам`янське, вул. І.Ясюковича 2, укладено угоду про визнання винуватості, додержуючись наступних умов.

Приблизно о 20.00 годині 03.01.2024 року, ОСОБА_4 перебував біля першого під`їзду будинку АДРЕСА_3 , де побачив на землі мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi Мі 9 Lite», який на праві власності належить потерпілому ОСОБА_7 .

Реалізовуючи свій раптово виниклий протиправний корисливий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_8 діючи в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року (з подальшими змінами), розуміючи, що своїми діями здійснює незаконне безоплатне вилучення чужого майна поза волею власника, впевнившись, що за його протиправними діями ніхто не спостерігає і вони є таємними для оточуючих, заволодів мобільним телефоном «Xiaomi Redmi Мі 9 Lite», вартість якого становить 2 790 грн.

Заволодівши викраденим майном, та утримуючи його при собі, ОСОБА_8 залишив місце вчинення кримінального правопорушення залишив, мобільним пристроєм в подальшому розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_7 майнової шкоди на зазначену вище суму.

Умисні дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Обвинувачений, під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у зазначених діяннях.

Між обвинуваченим ОСОБА_8 та прокурором укладена угода про визнання винуватості у скоєнні злочину передбаченого ч.4 ст. 185 КК України та сторони дійшли згоди про призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, з застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України, зі звільненням ОСОБА_8 від відбуття призначеного покарання з випробуванням.

Зі змісту угоди вбачається, що при її укладанні обвинуваченому ОСОБА_8 роз`яснені та є зрозумілими наслідки укладання та затвердження угоди для сторін, відповідно до ст. 473 КПК України, а саме:

- обмеження права на оскарження вироку, підстави для оскарження обвинувального вироку, яким затверджена ця угода, в апеляційному порядку, що визначені ст. 394 КПК України, та в касаційному порядку, що визначені в ст. 424 КПК України;

- відмова від здійснення прав, передбачених абзацами 1 та 4 п.1 ч.4 ст. 474 КПК України, а саме права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину інкримінованого їй кримінального правопорушення, а вона має право допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь.

Жадан зобов`язується беззастережно визнати свою винуватість в обсязі обвинувачення під час судового розгляду; не перешкоджати швидкому судовому розгляду.

Ця угода, суть якої обвинуваченому зрозуміла, укладена ним добровільно і усвідомлено, і у нього було достатньо часу, щоб ознайомитись зі змістом угоди про визнання винуватості.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 підтвердив обставини вчинення кримінального правопорушення викладеного в обвинуваченні, та пояснив наступне.

З потерпілим ОСОБА_9 раніше знайомий. Неприязливих стосунків з ним не мав. В вечірній час 03.01.2024 року, він разом з потерпілим знаходився у дворі будинку по АДРЕСА_3 . В ході розмови потерпілий повідомив, що він загубив свій мобільний телефон, та попросив йому зателефонувати, щоб було легше його знайти. Він зателефонував на мобільний телефон ОСОБА_10 , але він був виключений, після чого потерпілий з місця події пішов. Приблизно через 10 хвилин, він неподалік знайшов виключений телефон, який привласнив, а потім продав на ринку за 500 гривень. В подальшому мобільний телефон потерпілому повернули. Артему на його вимогу відшкодував 700 гривень.

Свою вину визнає повністю та щиро розкаюється у скоєному. Просить затвердити угоду про визнання винуватості, яка укладена ним добровільно, без якогось примусу.

З пояснень обвинуваченого наданих суду вбачається, що визнання вини у скоєнні злочину за ч.4 ст. 185 КК України - таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого в умовах воєнного стану, є добровільним, зрозумілим щодо обмежень оскарження в апеляційному та касаційному порядку, що передбачене ст. 394, 424 ч.3 п.1 КПК України, відмови від здійснення прав, передбачених абзацом 1 і 4 п.1 ч.4 ст. 474 КПК України.

Правові позиції відмінності знахідки від крадіжки викладені в постанові Верховного Суду від 20 березня 2018 року у справі № 464/3742/15-к (провадження № 51-850км18), згідно яких привласнене майно може вважатися знахідкою лише за умов, що: а) воно вибуло з володіння власника; б) місцезнаходження цього майна власнику не відомо; в) між втратою майна та його знахідкою пройшов тривалий час, який давав власнику підстави вважати майно остаточно втраченим; г) особа, яка знайшла майно, не була очевидцем події втрати і сама не чинила будь-яких активних дій, спрямованих на вилучення майна з володіння власника; д) відсутня можливість виявлення (ідентифікації) законного власника майна.

Будь-яке інше розумне пояснення подій, які є предметом цього розгляду, крім того, що інкриміноване кримінальне правопорушення було вчинено, і ОСОБА_8 поза розумним сумнівом є винним у його вчиненні, судом виключається.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_8 , суд вважає повне визнання вини та щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_8 , судом не встановлено.

Юридичним змістом кримінального провадження на підставі угод є сукупність прав і обов`язків, реалізовуючи які, сторони кримінального провадження можуть досягати правового компромісу.

Угода є процесуальним засобом, застосовуючи який, сторони з урахуванням рівноваги публічних та приватних інтересів у кримінальному провадженні, задовольняють їх в кримінальному процесі.

В провадженні на підставі угод, нормами КПК України вимагається від сторін і суду прийняття узгодженого рішення, і саме рішення суду про винуватість особи, ґрунтується на умовах укладеної сторонами угоди.

Перевіривши відповідність угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_8 суд дійшов до наступного висновку:

- ОСОБА_8 дійсно вчинено кримінальне правопорушення передбачене ч.4 ст. 185 КК України, та він у ньому винен;

- угода про визнання винуватості, яка укладена 27.02.2024 року між прокурором Кам`янської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_8 , відповідає встановленим кримінальним процесуальним вимогам, є правомірною, відповідає інтересам суспільства та держави.

Потерпілий ОСОБА_7 надав добровільну письмову згоду на укладення прокурором угоди з обвинуваченим про визнання ним винуватості. Цивільний позов ним не заявляється.

Порушень прав, свобод чи інтересів інших осіб, судом не встановлено.

Частиною 1 ст. 75 КК України встановлено, що якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Згідно із ч.3 ст. 75 КК України у випадках, передбачених частинами першою, другою цієї статті, суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Іспитовий строк - це певний проміжок часу, протягом якого здійснюється контроль за засудженим і останній під загрозою реального відбування призначеного покарання зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки та інші умови випробування. Значення іспитового строку полягає і в тому, що тільки протягом цього строку особа визнається судимою і за нею здійснюється контроль та соціально-виховна робота уповноваженим органом з питань пробації.

Іспитовий строк дисциплінує засудженого, привчає його до дотримання законів, нагадує йому, що він не виправданий, а проходить випробування, від результату якого залежить його подальша доля - звільнення від відбування призначеної основної міри покарання або реальне її відбування.

Перебіг іспитового строку починається з моменту оголошення вироку і не підлягає скороченню в заохочувальному порядку.

У разі звільнення від відбування покарання з випробуванням, суд відповідно до ст. 76 КК України покладає на засудженого відповідні обов`язки.

Суд підтверджує, що узгоджена сторонами угоди міра покарання обвинуваченому, відповідає загальним правилам призначення кримінальних покарань, встановлених КК України.

Доля речових доказів вирішується судом відповідно до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати по проведенню судової експертизи, відповідно до ст. 124 КПК України підлягають стягнення з обвинуваченого.

Цивільний позов по справі не заявлено.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 474, 475 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Угоду про визнання винуватості, укладену 27.02.2024 року на підставі ст.ст. 468,469,472 КПК України в приміщенні Кам`янської окружної прокуратури, за адресою: Дніпропетровська область, м. Кам`янське, вул. І. Ясюковича, 2, між прокурором Кам`янської окружної прокуратури ОСОБА_3 та притягнутим в якості обвинуваченого у цьому провадженні ОСОБА_4 , затвердити.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч.4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбуття призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк на 1 рік.

Згідно ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_4 протягом іспитового строку: не виїжджати за межі України без погодження уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, навчання чи роботи; періодично з`являтись на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати по проведенню товарознавчої експертизи в сумі 200 гривень.

Речові докази по справі: мобільний телефон «Xiaomi Redmi Мі 9 Lite», який знаходиться на зберіганні у потерпілого ОСОБА_7 , знявши арешт з майна залишити у власника.

До набрання вироком законної сили, запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирати.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через суд, який його ухвалив, протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених статтею 394 КПК України. Законної сили вирок суду набирає після закінчення строку його оскарження.

Вирок суду підлягає негайному врученню прокурору, обвинуваченому, захиснику.

Суддя ОСОБА_1