Справа № 478/199/24 Провадження № 1-кп/478/47/2024
В и р о к
І м е н е м У к р а ї н и
01 березня 2024 року Казанківський районний суд Миколаївської області
в складі головуючої судді ОСОБА_1
за участю: секретаря ОСОБА_2
обвинуваченого ОСОБА_4
у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України,
Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину за наступних обставин.
Влітку 2023 року, ОСОБА_4 перебуваючи в лісосмугі за селом Володимирівка Баштанського району Миколаївської області, діючи в умовах воєнного стану, який введено на всій території України, відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року та неодноразово продовжено, порушуючи вимоги «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №576 від 12.10.1992 року, а також «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної зброї, а також бойових припасів до зброї та вибухових речовин», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №622 від 21.08.1998 року, знайшов бойові припаси - патрони калібру 5,45 мм у кількості 403 шт., калібру 5,45 мм в кількості 1 шт., калібру 7,62 мм в кількості 1 шт., які переніс до території свого домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , і поклав на зберігання патрони калібру 5,45 в кількості 1 шт. та калібру 7,62 мм в кількості 1 шт. в приміщенні коридору будинку, а патрони калібру 5,45 мм у кількості 403 шт. в господарському приміщенні на території домоволодіння без передбаченого законом дозволу.
Під час проведення санкціонованого обшуку домоволодіння за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_4 , що мало місце 25.12.2023 року, працівниками поліції в присутності понятих було виявлено та вилучено бойові припаси - патрони калібру 5,45 мм у кількості 403 шт., калібру 5,45 мм в кількості 1 шт., калібру 7,62 мм в кількості 1 шт.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 органом досудового слідства кваліфіковано за ч.1 ст.263 КК України як придбання та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.
На підставі ч. 1 ст. 474 КПК України до суду разом із обвинувальним актом надійшла угода про визнання винуватості, укладена 21 лютого 2024 року між прокурором Казанківського відділу Баштанської окружної прокуратури ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_4 , в присутності захисника ОСОБА_5 . Ці ж сторони 01.03.2024 підписали Зміни до Угоди про визнання винуватості від 21.02.2024, змінивши пункт 5 Угоди щодо узгодженого виду покарання (далі в тексті вироку Угода про визнання винуватості від 21.02.2024 разом зі Змінами до неї від 01.03.2024 позначені як Угода).
Виходячи із змісту даної угоди, ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні і зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні.
Згідно угоди, сторони погодилися на призначення ОСОБА_4 покарання за ч.1 ст.263 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки. Згідно положень ст.75 КК України, вважають за можливе звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням.
Відповідно до ч.3 ст.75 КК України тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом.
Вирок Казанківського районного суду від 15.01.2024 року, яким ОСОБА_4 засуджено за ч.1 ст.125 КК України до 100 годин громадських робіт виконувати самостійно.

Згідно до ч.2, ч.4, ч.5 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди. Укладення угоди про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

У підготовчому судовому засіданні з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно визнав свою вину та підтвердив обставини вчинення злочинних дій, викладені в обвинувальному акті. Цілком розуміє свої права, визначені в п.п.1-4 ч.4 ст.474 КПК України, характер обвинувачення, вид узгодженого покарання та усвідомлює наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч.2 ст. 473 КПК України.

На підставі пояснень обвинуваченого суд переконався у добровільності укладення сторонами угоди і що угода не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок, дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Під час перевірки угоди встановлена її відповідність вимогам КПК України та відсутність підстав для відмови в затвердженні укладеної угоди, викладених в ч.7 ст.474 КПК України.

При призначенні покарання, суд згідно до вимог ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Кримінальне правопорушення, вчинене обвинуваченим ОСОБА_4 , в силу ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.

Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Із врахуванням всіх обставин справи та особи обвинуваченого ОСОБА_4 суд вважає, що узгоджене сторонами покарання цілком відповідає ступеню тяжкості та обставинам вчиненого злочину.

Враховуючи особу ОСОБА_4 , який не вперше притягається до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, наявність обставин, які пом`якшують покарання, правову позицію прокурора щодо призначення покарання із звільненням засудженого від його відбування з випробуванням, суд вважає, що виправлення ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства. Отже, в порядку передбаченому ст.75 КК України ОСОБА_4 доцільно звільнити від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням із встановленням іспитового строку та покладенням на нього відповідних обов`язків передбачених ст.76 КК України.

Згідно положень ч. 4 ст.70 КК України, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, покарання призначається за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті.

Відповідно до абз. 2 п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 24 жовтня 2003року «Про практику призначення судами кримінального покарання» у разі, коли особа, яку за попереднім вироком було звільнено від відбування покарання з випробуванням, до постановлення вироку в першій справі вчинила інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожен вирок виконується самостійно.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_4 був засуджений вироком Казанківського районного суду Миколаївської області від 15.01.2024 року за ч.1 ст.125 КК України до 100 годин громадських робіт, тобто до покарання, що належить відбувати реально.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості та визнання обвинуваченого ОСОБА_4 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, з призначенням обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Цивільний позов по справі відсутній.

Доля речового доказу, підлягає вирішенню в порядку, передбаченому статтею 100 КПК України.

Відповідно до вимог ст.124 КПК України з обвинуваченого ОСОБА_4 належить стягнути на користь держави процесуальні витрати в розмірі 4922 грн 32 коп., пов`язані із залученням експерта.

Керуючись ст.ст.314, 370, 374, 474, 475 КПК України, суд

У х в а л и в :

Затвердити угоду про визнання винуватості (зі змінами), укладену 21 лютого 2024 року між прокурором у кримінальному провадженні - прокурором Казанківського відділу Баштанської окружної прокуратури ОСОБА_6 , якій на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000625 та підозрюваним ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі положень ст.75 КК України засудженого ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку тривалістю один рік не вчинить нового злочину і виконає обов`язки, передбачені п.1 і п.2 ч.1 ст.76 КК України, що на нього покладаються, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На підставі ч.4 ст.70 КК України вирок Казанківського районного суду Миколаївської області від 15 січня 2024 року, яким ОСОБА_4 засуджений до покарання у виді 100 годин громадських робіт виконувати самостійно.

Міра запобіжного заходу у даному кримінальному провадженні ОСОБА_4 не обиралася.

Речові докази: бойові припаси - патрони калібру 5,45 мм у кількості 403 шт., калібру 5,45 мм в кількості 1 шт., калібру 7,62 мм в кількості 1 шт , а також 1 предмет, який до категорії боєприпасів не належить, 1 предмет, який до категорії боєприпасів не належить, а є його складовою частиною-бронебійно-запалювально-трасуючою кулею патрону калібру 50, 2 предмета придатні для стрільби, один 30 мм реактивний освітлювальний патрон підвищеної точності, які передані на зберігання до кімнати зберігання речових доказів СПД №1 ВП №1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області, - знищити.

Речові докази, які зберігаються в матеріалах кримінального провадження, а саме флеш накопичувач на якому мається відео фіксація проведення обшуку від 25.12.2023 року зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з засудженого ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати в розмірі 4922 (чотири тисячі дев`ятсот двадцять дві) грн 32 коп., пов`язані із залученням експерта.

Вирок може бути оскаржений обвинуваченим, його захисником, прокурором виключно з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1