Яготинський районний суд Київської області
Справа № 382/1102/23
Провадження № 1-кп/382/37/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2024 року м. Яготин

Яготинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 (законний представник ОСОБА_6 ),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000911, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.04.2023, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Яготин Київської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , одруженого, з середньою освітою, військовослужбовця, маючого на утриманні трьох неповнолітніх дітей, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 286-1 Кримінального кодексу України (далі - КК України),

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 (посада - стрілець 2 взводу 3 відділення), який дислокується в АДРЕСА_2 , 16 квітня 2023 року, близько 20 год. 40 хв., в порушення вимог пункту 2.9 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР України), затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 та введених в дію з 01.01.2002, яким визначено: "водієві забороняється: підпункт а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції", будучи в стані наркотичного сп?яніння, в порушення вимог п. 2.1 ПДР України, згідно якого: "водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії", керуючи без посвідчення водія технічно-справним автомобілем марки "ВАЗ 2108" державний номерний знак НОМЕР_1 , що на праві приватної власності належить ОСОБА_8 (адреса: АДРЕСА_3 ), рухався зі швидкістю 76,2-81,4 км/год, проїжджою частиною вулиці Незалежності в місті Яготин Бориспільського району Київської області, в напрямку залізничного вокзалу, чим порушив вимоги пункту 12.4 ПДР України, яким визначено, що: "у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.". Відразу після цього, поблизу багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 , ОСОБА_4 по ходу свого руху, проявив неуважність під час керування транспортним засобом, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не зреагував на її зміну, діючи з необережності, проявивши злочинну самовпевненість, не обравши безпечної швидкості руху, легковажно розраховуючи на запобігання дорожньо-транспортної пригоди, перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки, здійснюючи маневр обгону попутного транспортного засобу у недозволеному для цього місці, допустив зіткнення із автомобілем марки "Geely МК-2" державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_9 , який здійснював маневр лівого повороту у дозволеному для цього місці, для заїзду до прибудинкової території, чим порушив вимоги пункту 2.3 ПДР України, згідно якого: "для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов?язаний: підпункт "б": бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, правильно реагувати на її зміни, стежити за правильністю розміщення і кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом в дорозі", вимоги пункту 10.1 ПДР України, яким визначено: "перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху", вимоги пункту 14.6 ПДР України, яким визначено, що: "обгін заборонено: а) на перехресті, в) ближче ніж за 50 м перед пішохідним переходом у населеному пункті і 100 м - поза населеним пунктом" та розділу 34 "Дорожня розмітка" ПДР України: 1.1 (вузька суцільна лінія) поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і межі смуг руху (розділювальна розмітка). Після зіткнення автомобіль марки "ВАЗ 2108" державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 , за інерцією продовжив рух прямо, де останній виїхавши на лівий по ходу руху тротуар здійснив наїзд на пішоходів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_10 . В результаті дорожньо-транспортного пригоди пішоходи ОСОБА_7 та ОСОБА_6 отримали тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, пішохід ОСОБА_10 отримала тілесні ушкодження легкого ступеню тяжкості. Грубе порушення, водія автомобіля марки "ВАЗ 2108" державний номерний знак НОМЕР_1 - ОСОБА_4 , вимог пунктів 2.1а, 2.3, 2.9, 10.1, 12.4, 14.6 (а, в) та розділу 34 "Дорожня розмітка" Правил дорожнього руху України перебувають в прямому причинно-наслідковому зв?язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді заподіяння потерпілим тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості.

Таким чином, ОСОБА_4 порушив правила безпеки дорожнього руху керуючи транспортним засобом у стані наркотичного сп?яніння, що спричинило потерпілим середньої тяжкості тілесні ушкодження, тобто вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч. 1 ст. 286-1 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні (злочині) за ч. 1 ст. 286-1 КК України не визнав (зазначив, що визнає частково); вважає, що інший учасник також порушував ПДР України; факт свого керування транспортним засобом у зазначений в обвинувальному акті день та час визнав; визнав порушення ним вимог ПДР України частково; щодо дорожньої розмітки заперечив з причин її вісутності на дорозі; обставини перебування у стані наркотичного сп`яніння під час керування автомобілем у зазначений день та час заперечив; в частині пре`явлених до нього вимог цивільного позову поклався на розсуд суду.

Обвинувачений ОСОБА_4 показав, що 16.04.2023 року після 20 год. він керував автомобілем ВАЗ 2108 білого кольору зі сторони центру м. Яготин в сторону блокпоста по вул. Толбухіна зі швидкістю 70-80 км/год разом із пасажиром ОСОБА_11 Керуючи автомобілем в районі "П`яного" (район "Супій" м. Яготина), обвинувачений перед собою в попутному напрямку побачив автомобіль, а проїжджаючи біля бару " ОСОБА_12 " (біля зупинки "Супій"), побачив, як автомобіль, що рухався попереду, зупиняється ("засвітилися стопи") і зупинився попереду у смузі руху обвинуваченого ("за метрів 30-ть"). Після цього обвинувачений увімкнув поворот на обгін та добавив газу з метою обігнати його, відбувся удар в праву частину його автомобіля (передні пасажирські двері, права стойка), далі обвинувачений нажав на гальма і його понесло на тротуар на людей. Безпосередньо момент ДТП обвинувачений не пам`ятає. Пам`ятає, що удар був один, після його він побачив, як люди лежать та стогнуть, потім він вийшов та почав шукати свій телефон; пасажир його автомобіля ОСОБА_11 побіг з місця пригоди, а обвинувачений залишився на місці ДТП. Потім набігли люди, викликали швидку, приїхала поліція, були лікарня, експертиза і суд. Зазначив, що він у вчиненому розкаюється, але зазначає, що він не свідомо виїхав на тротуар та наїхав на людей, а був інший учасник аварії. Обвинувачений повідомив, що водійських прав він не має, у встановлному законодавством порядку їх не отримував, автошколу не закінчував, екзамен з водіння не складав. Обвинувачений зазначив, що керував автомобілем у день та час події, оскільки він віремонтував автомобіль і хотів спробувати "як він їде" та йому необхідно було відвезти свого товариша ( ОСОБА_11 , який "нібито п`яний був") із району Червоного хутора на блокпост. Зазначив, що в місці обгону були відстуні попереджувальний знак та розмітка, які б забороняли обгін. Обвинувачений раніше вже їздив цієї вулицею і йому відомо, що в цьому місці є "ліворуч поворот", а "праворуч зупинка". Автомобіль ВАЗ 2108 належить обвинуваченому, він "взяв його по техпаспорту" десь в січні 2023 року, він був несправний і обвинувачений його відновлював. Обвинувачений проживає у м. Яготині з моменту свого народження, керував раніше мотоциклом десь з 13 років, а автомобіль у нього з`явився, коли він "з бойової повернувся". Обвинувачений частково відшкодовував збитки потерпілим по мірі надходження йому коштів та не заперечує їх сплачувати в подальшому. Після того, як обвинуваченому обрали цілодобовий домашній арешт, його зняли з усього "забезпечення" та "довольства" (військового), а потім обвинуваченому сказали усно, що "його вивели поза штат" і надходження грошових коштів припинилося; обвинувачений ремонтує автомобілі та має сім`ю, сплачує аліменти на двох дітей. За словами обвинуваченого, амфетамін він раніше "може і пробував", однак в день події не вживав; алкоголь не вживає взагалі; приймав в день події таблетки, які йому в госпіталі виписали й він вживав їх в той період регулярно (конкретну назву таблеток, які вживав в день події, не пам`ятає; пив ще "енергетик"; це "заморожує мозок, ходиш як на автоматі"). Обвинуваченому відомо, що таблетки, які він вживав, "ізначально є наркотичними", вони видавалися "строго по направленню лікаря" (зокрема, сибазон) тим, хто повернувся з передової та у кого проблеми з нервовою системою ("для сну та щоб заспокоюватися"). Дія цих таблеток впливала на швидкість та реакцію обвинуваченого (описав їх дію, як "виключає" на деякий час; "пропадаєш"; "міг ось так їхати бути в одному місці - а потім вже в другому, мінут пару оцих десь просто дівалось" і "не пам`ятаєш що відбувалося").

Потерпіла ОСОБА_7 (законний представник ОСОБА_6 ) повідомила, що 16.04.2023 року біля 20 год. вона після закінчення робочого дня йшла із центру міста Яготин пішки з доньками ( ОСОБА_6 та ОСОБА_10 ) тротуаром вул. Незалежності. Перебувачи в районі зупинки "Супій" на лівій стороні (тротуарі) цієї вулиці, почула звук зіткнення автомобілів, повернулася і побачила, як на неї і доньок їде легковий автомобіль (світлого чи сірого кольору) на тротуар. Вона не встигла зреагувати та закрічати, після чого цей автомобіль наїхав на них, вона відчула удар, вони впали на тротуар. Внаслідок наїзду вона та її донька ОСОБА_6 отримали травми (переломи), а інша донька ОСОБА_10 легкі тілесні ушкодження. Потім їх забрала швидка допомога в лікарню і вона знаходилася на стаціонарному лікуванні. Потерпіла не пам`ятає чи бачила вона обвинуваченого ОСОБА_4 на місці ДТП. Будь-який інший автомобіль на місці події не бачила.

Сторона обвинувачення зняла питання щодо допиту неповнолітньої потерпілої ОСОБА_6 , прокурор просив її не допитувати; інші учасники на її допиті не наполягали.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_4 своєї вини у інкримінованому кримінальному правопорушенні (злочині) за ч. 1 ст. 286-1 КК України, а також часткове визнання фактичних обставин, його вина доводиться показами допитаних у судовому засіданні свідків:

- показами допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_9 , який повідомив, що 16.05.2023 року в м. Яготин близько 20-21 год. рухався на своєму автомобілі чорного кольору марки "Geely" з вул. Дарницької, включив лівий показник поворотів та повернув на вул. Незалежності. Потім, продовжив рух цією вулицею в напрямку будинка свого брата ( АДРЕСА_4 ) зі швидкістю біля 50 км/год; була темна пора доби, ліхтарі світили, світло бачив, розмітку також. Коли проїхав пішохідний перехід біля зупинки" Супій", він на початку здійснення повороту ліворуч увімкну показник лівого повороту, подивився спереду та в заднє ліве дзеркало, переконавшись, що на зустрічній смузі руху та ззаду перешкод не було, певної зупинки не здійснював, але зазначив, що зменшив швидкісь десь до 5 км/год та практично зупинив автомобіль, оскільки знав, що там знаходиться пішохідний перехід. Переконавшись, що перешкод для виконання повороту немає, свідок почав здійснювати маневр і в цей момент автомобіль ВАЗ 2108 білого кольору здійснив удар в ліву частину автомобіля "Geely" (сторону водія). Пам`ятає, що покажчики поворотів автомобіля ВАЗ 2108 не були увімкнені і цей автомобіль беж жодних ввімкнених покажчиків поворотів, сигналів стопів виїхав на тротуар в напрямку людей. Також зазначив, що в салоні автомобіля ВАЗ 2108 перебувало два чоловіка, один з яких відразу покинув місце ДТП, а інший (вказав на обвинуваченого ОСОБА_4 ) залишився;

- показами допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_13 , який повідомив, що точної дати події не пам`ятає, але пам`ятає, що був день Пасхи 2023 року, темна пора доби, і подія відбулася в АДРЕСА_4 . Зазначив, що він з батьком стояли на перехресті на стороні розташуванння в`їзду до бувдинку № 20. Зазначив, що водій автомобіля "Geely" під`їхав з увімкнутим показчиком лівого повороту, щоб здійснити маневр на в`їзд між будинками АДРЕСА_5 зі своєї полоси. В цей час невідомо звідки з`явився автомобіль ВАЗ 2108 та здійснив зіткнення з автомобілем "Geely". Також свідок зазначив, що безпосередньо на місці зіткнення автомобілів була розмітка на дорозі, також були встановлені знаки про наявність пішохідного переходу. Після цього автомобіль ВАЗ 2108 виїхав на тротуар і здійснив наїзд на пішоходів; при цьому жодних звуків гальмування та будь-яких інших сигналів свідок не чув та не бачив, як і увімкнутих стопів чи поворотів. Свідок повідомив, що він почув крик людей і побіг туди. Зазначив, що із автомобіля вибіг чоловік, а потім бачив, що на пасажирському сидінні сидить обвинувачений, який тримався за голову, а його ноги знаходилися на землі. Коли свідок підбіг до автомобіля ВАЗ 2108, то запитав хто водій автомобіля і ОСОБА_4 повідомив, що він керував автомобілем, але свідок вважає, що водієм була інша особа, яка залишила місце пригоди. Коли підбіг на місце ДТП бачив, що водій автомобіля ВАЗ 2108 здійснив наїзд на двох дівчат та жінку; на місці було багато людей, які викликали швидку;

- показами допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_14 , який повідомив, що дати події, яка відбулася в 2023 році, він точно не пам`ятає, але було близько 20 години, коли він рухався на своєму автомобілі за автомобілем ВАЗ 2108 від центру м. Яготин до району " ОСОБА_15 ". На відрізку дороги від зупинки " ОСОБА_16 " свідок рухався зі швидкістю приблизно 100 км/год, а автомобіль ВАЗ 2108 з більшою швидкістю, оскільки свідок рухався позаду нього. Кількість осіб, які перебували в автомобілч ВАЗ 2108, свідку невідома. Також свідок повідомив, що на деяких ділянках дороги (де були повороти) обидва автомобілі зменшували свою швидкість. Коли під`їхали до зупинки " ОСОБА_17 ", свідок зменшив швидкість свого автомобіля до 50-60 км/год, оскільки знав, що попереду розташовані пішохідні переходи та перехрестя, а автомобіль ВАЗ 2108 продовжив рухатися зі своєю попередньою швидкістю, можливо, лише трохи її зменшив. Потім, під`їхавши до перехрестя вулиць Дарницька та Незалежності, свідок бачив автомобіль "Geely", який мав намір здійснити поворот ліворуч до будинків АДРЕСА_6 та АДРЕСА_4 і автомобіль ВАЗ 2108 без жодних включених показчиків поворотів, замість того, щоб здійснити обгін правою стороною, повернув ліворуч напереріз автомобілю "Geely" та здійснив з ним зіткнення, ударивши в передню ліву частину. Свідок зазначив, що припаркував свій автомобіль в кармані зупинки та бачив лише зіткнення двох зазначених автомобілів, також бачив людей, які лежали, але безпосередньо наїзду на людей не бачив. Свідок повідомив, що на цій ділянці дороги є знаки наземного пішохідного переходу; чи видно було дорожню розмітку свідок точно не знає, оскільки було темно; слідів гальмування автомобіля ВАЗ 2108 свідок не бачив;

- показами допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_11 , який повідомив, що весною 2023 року він зателефонував своєму товаришу ОСОБА_4 та попросив відвезти його додому, щоб дружина зробила укол. Потім вони разом їхали на пост, що розташований по АДРЕСА_7 , на автомобілі обвинуваченого ОСОБА_4 та під його керуванням (автомобіль ВАЗ 2108, білого кольору). Свідок в цей час постійно дивився в телефон, за швидкістю руху не слідкував, але вона не перевищувала 80-90 км/год. Зазначив, що безпосередньо момент зіткнення та удару з автомобілем "Geely" він не бачив, а відчув зміну напрямку руху автомобіля та удар. Оскільки обвинувачений гальмував, свідок вдарився головою та обличчям в переднє скло автомобіля. Потім свідок вийшов із автомобіля та пішов додому, щоб привести себе в порядок після пошкоджень, повідомивши про це обвинуваченому ОСОБА_4 . Потім свідок доповів на пост та повернувся на чергування, а обвинувачений ОСОБА_4 залишився на місці ДТП.

Вина ОСОБА_4 у інкримінованому кримінальному правопорушенні за ч. 1 ст. 286-1 КК України також доводиться дослідженими в судовому засіданні у своїй сукупності доказами:

- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 16.04.2023 року, з якого вбачається, що огляд розпочато о 21 год. 30 хв. Огляд проводився за наступних погодних умов: темно, без опадів, +9 °С. Напрямок проведення огляду: від вул. Дарницька, м. Яготин до вул. Чкалова, м. Яготин. Вид події: зіткнення т/з (двох) та в подальшому наїзд пішоходів. Оглядом установлено: обстановка на місці ДТП до початку огляду не змінювалася. Місце дорожньо-транспортної пригоди розташовано: АДРЕСА_6 . Проїзна частина: горизонтальна ділянка, пряма у плані. Вид та стан покриття (на момент ДТП та під час огляду): асфальтнобетонне, сухе. Наявність нерівностей та пошкоджень дорожнього покриття або їх відсутність: нерівностей та пошкоджень дорожнього покриття на місці (місці) ДПТ не виявлено. Дорожнє покриття загальною шириною 9,1 м. Призначено для руху в двох напрямках. Дорожня розмітка 1,1 (суцільна лінія); 1.5 ПДР України. До проїзної частини тримикають: праворуч висота 20 см; ліворуч- висота 20 см. Спосіб регулювання руху на цій ділянці: не регулюється. Дорожні знаки: пішохідний перехід. Умови освітленості на даній ділянці шляху: темна, опори ЛЕП (електроосвітлення). Наявність приладів відеоспостереження на місці ДТП не встановлено. Загальна видимість та конкретна видимість з робочого місця водія: > 50 м, > 75 м. Об`єкти, що обмежують оглядовість з робочого місця водія у напрямку руху, праворуч та ліворуч не встановлено. Слідів, що свідчать про переміщення об`єктів на місці пригоди після ДТП до початку огляду не встановлено. Локалізація пошкоджень на транспортних засобах: ТЗ №1: пошкодження лівої бокової та передньої частини ТЗ: деформація лівого переднього крила, руйнація лівої блок-фари, руйнація переднього бамперу, пошкодження лівого переднього колеса. ТЗ №2: пошкодження правої бокової та передньої частини ТЗ: деформація правої бокової частини (обох крил та пасажирських дверцят), руйнація скла фар, руйнація накладки капоту, (дефлектора), деформація капоту, пошкодження решітки радіатору та переднього бамперу, руйнація лобового скла. Сліди юзу шин без повітря автомобіля марки "ВАЗ 2108" н.з. НОМЕР_1 на асфальтобетонному покритті та тротуарі. Сліди технічних рідин, у кінцевому місці розташування автомобіля марки "Geely". Ознаки напрямку руху транспортного засобу: за напрямком руху поніс ТЗ та його кінцевим розташуванням. Відомості про труп: труп відсутній. Вилучені речі і документи: документи, моб. Телефон, портативна зарядка, недопалки, змиви. Зазначене відображено у схемі пригоди, яка додана до протоколу. На ілюстративних фототаблицях, доданих до протоколу, зображено загальний вигляд місця пригоди, слідову інформацію, тощо;

- схемою місця дорожньо-транспортної пригоди від 16.04.2023 року та ілюстративною таблицею;

- протоколом огляду транспортного засобу "ВАЗ 2108" н.з. НОМЕР_1 від 16.04.2023 року та ілюстративною таблицею до нього;

- висновком експерта № СЕ-19/111-23/20177-ІТ від 27.04.2023 року в якому зазначено, що "Система робочого гальма автомобіля "ВАЗ 2108" номерний знак НОМЕР_1 на момент огляду знаходиться в працездатному стані. Несправностей, що могли б викликати погіршення або відмовлення в роботі системи робочого гальма перед подією, не виявлено. Рульове керування автомобіля "ВАЗ 2108" номерний знак НОМЕР_1 на момент огляду знаходиться в працездатному стані. Несправностей, що могли б викликати погіршення або відмову в роботі рульового керування перед подією, не виявлено. Елементи підвіски автомобіля "ВАЗ 2108" номерний знак НОМЕР_1 на момент огляду знаходяться в працездатному стані. Несправностей, що могли б викликати зміну курсової стійкості транспортного засобу перед подією, не виявлено.";

- висновком експерта № СЕ-19/111-23/20178-ІТ від 27.04.2023 року в якому зазначено, що "В момент первинного контакту автомобіль "Geely МК-2" номерний знак НОМЕР_2 контактував передньою лівою частиною із правою боковою частиною "ВАЗ НОМЕР_3 " номерний знак НОМЕР_1 . В момент первинного контакту направляючі подовжніх осей автомобіля "Geely MK-2" номерний знак НОМЕР_2 та автомобіля "ВАЗ 2108" номерний знак НОМЕР_1 були розташовані під кутом близько 45°?5. Зіткнення автомобіля "Geely МК-2" номерний знак НОМЕР_2 та автомобіля "ВАЗ 2108" номерний знак НОМЕР_1 сталося на смузі для в напрямку від залізничного вокзалу, в районі ділянки осипу та тех.рідини, перед початком слідів юзу (позначка 3 схеми до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди). Встановити більш точно розташування місця зіткнення вищевказаних транспортних засобів не надається можливим, по причині відсутності необхідного для цього комплексу слідової інформації в наданих на дослідження матеріалах кримінального провадження.";

- довідкою № 8 від 16.04.2023 року, відповідно до якої на приймальне відділення Яготинської ЦРЛ доставлена (звернулася) ОСОБА_7 з попереднім діагнозом: закритий уламковий перелом обох кісток лівої частини в в/з-с/з зі зміщенням. Закритий перелом правої лопатки,акроміального кінця правої ключиці;

- довідкою № 9 від 16.04.2023 року відповідно до якої на приймальне відділення Яготинської ЦРЛ доставлена (звернулася) ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з попереднім діагнозом: забійна рана задньої поверхні лівого колінного суглобу. Забій тазу, лівої поперекової ділянки;

- компакт-диском з відеозаписом ДТП, переглянутим в судовому засіданні, та протоколом огляду до нього від 03.05.2023 року;

- висновком експерта № СЕ-19/111-23/23085-ІТ від 27.04.2023 року в тій частині, що "1. В заданій дорожній ситуації, слід бокового юзу, залишений автомобілем "ВАЗ 2108" номерний знак НОМЕР_1 , відповідає швидкості руху даного автомобіля 76,2...81,4 км/год. 2. В заданій дорожній ситуації, з технічної точки зору, водій автомобіля "ВАЗ 2108" номерний знак НОМЕР_1 повинен був діяти відповідно до вимог п. 10.1., п. 12.2., п.п. б) п. 12.9., п.п. в) п. 14.6. та горизонтальної розмітки 1.1. розділу 34 Правил дорожнього руху України. 3. За даних дорожніх обставин, технічна можливість попередження зіткнення з автомобілем "Geely МК-2" номерний знак НОМЕР_2 водієм автомобіля "ВАЗ 2108" номерний знак НОМЕР_1 полягала у виконанні ним вимог п. 10.1., п.п. в) п. 14.6. та горизонтальної розмітки 1.1. розділу 34 Правил дорожнього руху України. Тобто, при виконанні вимог п. 10.1., п.п. в) п. 14.6. та горизонтальної розмітки 1.1. розділу 34 Правил дорожнього руху України, водій автомобіля "ВАЗ 2108" номерний знак НОМЕР_1 мав технічну можливість попередити зіткнення з автомобілем "Geely МК-2" номерний знак НОМЕР_2 , нащо у нього не було перешкод технічного характеру. 4. В заданій дорожній ситуації, в діях водія автомобіля "ВАЗ 2108" номерний знак НОМЕР_1 невідповідностей у виконанні вимог п. 12.2 Правил дорожнього руху України, з технічної точки зору, не вбачається. За даних дорожніх обставин, в діях водія автомобіля "ВАЗ 2108" номерний знак НОМЕР_4 вбачаються невідповідності у виконанні вимог п. 10.1., п.п. б) п. 12.9., п.п. в) п. 14.6. та горизонтальної розмітки 1.1. розділу 34 Правил дорожнього руху України. Невідповідності в діях водія автомобіля "ВАЗ 2108" номерний знак НОМЕР_1 у виконанні вимог п. 10.1., п.п. в) п. 14.6. та горизонтальної розмітки 1.1. розділу 34 Правил дорожнього руху України, з технічної точки зору, перебувають в причинному зв?язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди";

- висновком експерта № 14/д від 09.06.2023 року, з якого вбачається, що "(1.2.3.) Згідно наданої медичної документації, ім?я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з урахуванням консультацій рентгенолога К3 КОР "КОБСМЕ" виявлено: уламкові переломи обох кісток лівої гомілки на межі середньої та дистальної 1/3 зі зміщенням уламків. Уламковий перелом правої в/гомілкової кістки в середній 1/3 зі зміщенням уламків, перелом правої м/гомілкової кістки в проксимальній 1/3 зі зміщенням уламків. Рвані рани: лівої мочки вуха, обличчя, обох кистей, передпліччя, лівої гомілки. Садна волосистої частини голови, обличчя, верхніх та нижніх кінцівок. Виявлені тілесні пошкодження утворились від дії тупого (их) предмету(ів), можливо, при дорожньо-транспортній пригоді, по строку можуть відповідати 16.04.23 року (даних вказаних в медичній документації), як наслідок одного травматичного процесу оцінюються в комплексі, та відносяться до категорії тілесних пошкоджень середнього ступеню тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров?я, так як для зрощення переломів необхідний термін більше 21 доби";

- висновком експерта № 15/д від 10.06.2023 року, з якого вбачається, що "(1.2.3.) Згідно наданої медичної документації, на ім?я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з урахуванням консультацій рентгенолога КЗ КОР "КОБСМЕ" виявлено: перелом правої лопатки зі зміщенням уламків. Уламковий перелом лівої в/гомілкової кістки в середній 1/3 зі зміщенням уламків. Багатоуламковий перелом лівої м/гомілкової кістки в проксимальній 1/3 зі зміщенням уламків. Забійна рана лівої кисті. Виявлені тілесні пошкодження утворились від дії тупого(их) предмету(ів), можливо, при дорожньо-транспортній пригоді, по строку можуть відповідати 16.04.23 року (згідно даних вказаних в медичній документації), як наслідок одного травматичного процесу оцінюються в комплексі, та відносяться до категорії тілесних пошкоджень середнього ступеню тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я, так як для зрощення переломів необхідний термін більше 21 доби.";

- протоколом проведення слідчого експерименту за участю потерпілої ОСОБА_7 від 03.07.2023 року та компакт-диском з відеозаписом до нього, переглянутим в судовому засіданні;

- протоколом проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_18 від 09.07.2023 року та компакт-диском з відеозаписом до нього, переглянутим в судовому засіданні;

- протоколом проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_4 в присутності захисника ОСОБА_5 від 09.07.2023 року та компакт-диском з відеозаписом до нього, переглянутим в судовому засіданні. Протокол підписаний ОСОБА_4 та захисником ОСОБА_5 без заперечень;

- актом медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 37 від 16.04.2023 року, в якому в графі "9. Зовнішній вигляд обстежуваної особи: стан одягу, шкіри, наявність пошкоджень (поранення, забиті місця, точна локалізація, характер пошкодження тощо)" зазначено: "у військовій формі, подряпини свіжі на пальцях обох рук". В графі "10. Поведінка обстежуваної особи: адекватна (підкреслено), напружена (підкреслено), замкнута, роздратована, збуджена, агресивна; ейфорична, балакуча, метушлива; настрій нестійкий (підкреслено), млявий, загальмований (підкреслити), скарги на свій стан (на що саме)" зазначено "скарги на сильний головний біль". ". В графі "11. Стан свідомості, орієнтування на місці, у часі та власній особистості" зазначено "в свідомості, орієнтований в особистості, часі, просторі". В графі "12. Мовна здатність: непорушена (підкреслено). В графі "13. Вегетативно-судинні реакції (стан шкірних покривів, слизових оболонок очей, язика, спітніння, слинотеча) зазначено "гіперемія обличчя, ін`єкція судин. Дихання прискорене". В графі "14. Рухова сфера не порушена;міміка звичайна; хода з похитуванням;тремтіння пальців рук". В графі "15. Чи є ознаки нервово-психічних захворювань, органічного ураження центральної нервової системи, фізичного виснаження. Перенесені травми (зі слів обстежуваного)" зазначено "ЗЧМТ (контузія 2022 р.), ЗЧМТ (струс г/м 2022 р.), силюцефалюпатія та полінейропатія н/к". В графі "16. Відомості про останнє вживання алкоголю або наркотичних речовин чи лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції: суб`єктивні та об`єктивні (згідно з документами, іншими джерелами)" зазначено "алкоголь вживав приблизно 3 років тому, приймав лікування т. Діазепам 0,005х2р/д, вживав "nonstop" 38 по 0,5 16.04.2023. В графі "17. Запах алкоголю з рота" зазначено "відсутній". В графі "18. Використання технічних засобів для визначення наявності або вимірювання вмісту етилового спирту у видихуваному повітрі (відповідно до встановленого рівні). Час обстеження, назва спеціального технічного засобу, за наявності його номер, дата останньої повірки, результат обстеження" зазначено "22:25 год. 16.04.2023 0,0 ‰. "Обстеження через 20 хвилин. Час обстеження, назва спеціального технічного засобу, за наявності його номер, дата останньої повірки, результат обстеження" зазначено "22:45 год. 16.04.2023 0,0 ‰". В графі "20. Висновок та діагноз за результатами огляду" зазначено "Перебуває під дією психотропних препаратів". В графі "21. Лабораторна діагностика з метою уточнення наявних речовин впливу: час проведення лабораторних тестів" зазначено "16.04.2023, 22:30; досліджуване середовище (сеча (підкреслено), слина, кров, змиви поверхні губ, шкіри обличчя, рук). Дата і час відбору 16.04.2023 р. 22:30". В графі "23. Метод лабораторного тестування" зазначено "тест "SNIPER (10)". В графі "24. Результат лабораторних тестів" зазначено "16.04.2023 р. 22:36 позитивний на амфетамін. В графі "25. Заключний діагноз (за результатами огляду тестів)" зазначено "наркотичне сп`яніння";

- висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 37 від 16.04.2023 року, в якому в графі "10. Висновок огляду" зазначено " ОСОБА_4 перебуває в стані наркотичного сп`яніння". Висновок ОСОБА_4 підписаний без зауважень та заперечень;

- протоколом отримання зразків для експертизи від 17.04.2023 року;

- висновком експерта № 30/23-т від 22.05.2023 року, відповідно до якого "за результатами проведеної судово-медичної експертизи крові та сечі гр. ОСОБА_4 , 1991 р.н., в межах використаних методів, виявлено: в сечі - амфетамін. Не виявлено: в крові - метиловий, етиловий, пропіловий, бутиловий, аміловий спирти та їх ізомери, а також наркотичні, психотропні та лікарські речовини; в сечі - канабіноїди . Вживання деяких лікарських препаратів може бути причиною хибно-позитивних результатів під час проведення імуноферментних тестів на виявлення наркотичних речовин";

- висновком судово-психіатричного експерта № 267 від 08.06.2023 року, відповідно до якого " ОСОБА_4 під час скоєння інкримінованих йому дій страждав на емоційно-лабільний (астенічний) розлад органічного походження (F 06.6 за МКХ -10). ОСОБА_4 під час скоєння інкримінованих йому дій в тимчасовому хворобливому розладі психічної діяльності не перебував. ОСОБА_4 під час скоєння інкримінованих йому дій міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. У ОСОБА_4 під час проведеного обстеження виявлені ознаки емоційно-лабільного (астенічного) розладу органічного походження (F06.6 за МКХ -10). ОСОБА_4 в даний час може усвідомлювати свої дії та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_4 не потребує. ОСОБА_4 страждає на психічні та поведінкові розлади внаслідок комбінованого вживання ПАР - алкоголь, седативні, стимулятори. (за МКХ-10 F 19.24). Підекспертний потребує лікування від цього захворювання на загальних підставах, протипоказань до такого лікування у нього не виявлено.";

- висновком експерта № СЕ19/11123/21427-БД від 04.10.2023 року, відповідно до якого "Встановлено генетичні ознаки (ДНК-профіль) зразка букального епітелію підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (об?єкт № 1.1) (таблиця т.1, додаток 1)";

- висновком експерта № СЕ19/11123/21430-БД від 06.10.2023 року, відповідно до якого "1. У наданому на дослідження змиві з керма (об`єкт №1.1) виявлено поодинокі клітини з ядрами, крові людини не виявлено. Генетичні ознаки (ДНК-профіль) поодиноких клітин з ядрами виявлених у змиві з керма (об?єкт № 1.1) є змішаними, містять генетичні ознаки більше ніж двох осіб та не придатні для ідентифікації. 2. Питання "Чи збігаються генетичні ознаки клітин з ядрами, крові людини, встановлених на змиві з керма автомобіля марки "ВАЗ 2108" державний номерний знак НОМЕР_1 , відповідно до протоколу огляду місця ДТП від 16.04.2023, з генетичними ознаками зразка букального епітелію підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , чи належать іншій особі?" не вирішувалося у зв?язку з викладеним вище. 3. У наданому на дослідження змиві з важеля КПП (об?єкт № 1.2) виявлено поодинокі клітини, крові людини не виявлено. Встановити генетичні ознаки поодиноких клітин у змиві з важеля КПП (об?єкт № 1.2) не вбачається за можливе у зв?язку з надзвичайно низьким вмістом ДНК в даному об?єкті, якого недостатньо для проведення ідентифікаційного аналізу. 4. Питання "Чи збігаються генетичні ознаки клітин з ядрами, крові людини, встановлених на змиві з важеля КПП автомобіля марки "ВАЗ 2108" державний номерний знак НОМЕР_1 , відповідно до протоколу огляду місця ДТП від 16.04.2023, з генетичними ознаками зразка букального епітелію підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , чи належать іншій особі?" не вирішувалося у зв?язку з викладеним вище. 5. У наданому на дослідження змиві з важеля перемикання світла (об`єкт № 1.3) виявлено поодинокі клітини, крові людини не виявлено. Встановити генетичні ознаки поодиноких клітин у змиві з важеля перемикання світла (об?єкт №1.3) не вбачається за можливо у зв?язку з надзвичайно низьким вмістом ДНК в даному об?єкті, якого недостатньо для проведення ідентифікаційного аналізу. 6. Питання "Чи збігаються генетичні ознаки клітин з ядрами, крові людини, встановлених на змиві з важеля перемикання світла автомобіля марки "ВАЗ 2108" державний номерний знак НОМЕР_1 , відповідно до протоколу огляду місця ДТП від 16.04.2023, з генетичними ознаками зразка букального епітелію підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , чи належать іншій особі?" не вирішувалося у зв?язку з викладеним вище. 7. У наданому на дослідження змиві з внутрішньої ручки водійських дверей (об?єкт № 1.4) виявлено поодинокі клітини, крові людини не виявлено. Встановити генетичні ознаки поодиноких клітин у змиві з внутрішньої ручки водійських дверей (об?єкт № 1.4) не вбачається за можливе у зв?язку з надзвичайно низьким вмістом ДНК в даному об?єкті, якого недостатньо для проведення ідентифікаційного аналізу. 8. Питання "Чи збігаються генетичні ознаки клітин з ядрами, крові людини, встановлених на змиві з внутрішньої ручки водійських дверей автомобіля марки "ВАЗ 2108" державний номерний знак НОМЕР_1 , відповідно до протоколу огляду місця ДТП від 16.04.2023, з генетичними ознаками зразка букального епітелію підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , чи належать іншій особі?" не вирішувалося у зв?язку з викладеним вище. 9. У наданому на дослідження змиві з зовнішньої ручки водійських дверей (об`єкт № 1.5) виявлено поодинокі клітини, крові людини не виявлено. Встановити генетичні ознаки поодиноких клітин у змиві з зовнішньої ручки водійських дверей (об?єкт № 1.5) не вбачається за можливе у зв?язку з надзвичайно низьким вмістом ДНК в даному об?єкті, якого недостатньо для проведення ідентифікаційного аналізу. 10. Питання "Чи збігаються генетичні ознаки клітин з ядрами, крові людини, встановлених на змиві з зовнішньої ручки водійських дверей автомобіля марки "ВАЗ 2108" державний номерний знак НОМЕР_1 , відповідно до протоколу огляду місця ДТП від 16.04.2023, з генетичними ОСОБА_19 ознаками зразка букального епітелію підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , чи належать іншій особі?" вирішувалося у зв`язку з викладеним вище.";

- листом ІНФОРМАЦІЯ_7 № 31/10/3248-282 від 12.05.2023 року, з якого вбачається, що згідно з ЄДР МВС, інформація про видачу посвідчення водія ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відсутня;

- висновком експерта (експертиза за матеріалами кримінального провадження) № 352/24 від 28.03.2024 року, відповідно до якого "Після вивчення та аналізу наданої документації на ім?я ОСОБА_4 , 1991 р.н., експертна комісія приходить до наступних підсумків: 1-3. При проведенні судово-медичної експертизи крові та сечі ОСОБА_4 ("Висновок експерта" № 30/23-т від 21.04.-22.05.2023 року): - в сечі було виявлено амфетамін; - в крові та сечі не було виявлено сибазон; - методики, які були застосовані, не дозволяють надати відповідь щодо наявності/відсутності в крові амфетаміну та гідазепаму, в сечі - гідазепаму. Що стосується імуноферментних тестів, в тому числі і тих, які були використані в даному випадку ("Sniper"), то з експертної точки зору, в тому числі враховуючи вище викладене: - вони можуть бути лише попередньою ланкою експертного дослідження - для можливого звуження спектру пошуку наявності можливих речовин; - немає ніякого значення, який результат, хибно-позитивний або хибно-негативний, ними (тестами) було/буде отримано".

Також судом був досліджений висновок експерта № СЕ-19/111-23/20176-ІТ від 27.04.2023 року в якому зазначено, що "Система робочого гальма автомобіля "Geely МК-2" номерний знак НОМЕР_2 на момент огляду знаходиться в працездатному стані. Несправностей, що могли б викликати погіршення або відмовлення в роботі системи робочого гальма перед подією, не виявлено. 2. Рульове керування автомобіля "Geely МК-2" номерний знак НОМЕР_2 на момент огляду знаходиться в працездатному стані. Несправностей, що могли б викликати погіршення або відмову в роботі рульового керування перед подією, не виявлено. 3. Підвіска автомобіля "Geely МК-2" номерний знак НОМЕР_2 на момент огляду знаходиться в технічно-несправному, непрацездатному стані, через руйнування та зміщення лівої передньої амортизаційної стійки. Дана несправність сталась в процесі ДТП. Несправностей, що могли б викликати зміну курсової стійкості транспортного засобу перед подією, не виявлено".

Крім цього, судом був досліджений висновок експерта № СЕ-19/111-23/23085-ІТ від 27.04.2023 року в тій частині, в якій зазначено, що "5. В заданій дорожній ситуації, з технічної точки зору, водій автомобіля "Geely MK-2" номерний знак НОМЕР_5 повинен був діяти відповідно до вимог п. 10.1. Правил дорожнього руху України. 6. За даних дорожніх обставин, технічна можливість попередження зіткнення з автомобілем "ВАЗ 2108" номерний знак НОМЕР_1 водієм автомобіля "Geely МК-2" номерний знак НОМЕР_2 полягала у виконанні ним вимог п. 10.1. Правил дорожнього руху України. Тобто, при виконанні вимог п. 10.1. Правил дорожнього руху України, водій автомобіля "Geely МК-2" номерний знак НОМЕР_2 мав технічну можливість попередити зіткнення з автомобілем "ВАЗ 2108" номерний знак НОМЕР_1 , нащо у нього не було перешкод технічного характеру. В заданій дорожньо-транспортній ситуації, в діях водія автомобіля "Geely MK-2" номерний знак НОМЕР_2 вбачаються невідповідності вимогам п. 10.1. Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору, перебувають у причинному зв?язку із виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди. 8. Для відповіді на поставлене питання в даній редакції необхідна юридична оцінка усіх матеріалів кримінального провадження, що виходить за межі компетенції експерта, тому дане питання експертом не вирішувалося.".

За клопотанням сторони захисту в судовому засіданні 02.02.2024 року була допитана судовий експерт-токсиколог ОСОБА_20 , яка складала висновок експерта № 30/23-т від 22.05.2023 року, яка повідомила, що імуноферментні тести проводяться не на конкретну речовину, а на групу речовин і тому існують біля 200 лікарських препаратів, які можуть давати хибно-позитивні результати під час проведення імуноферментних тестів на виявлення наркотичних речовин. Експерт зазначила, що для відповіді на питання чи входять "гідазепам" та "сібазон" до переліку цих лікарських препаратів необхідно отримати письмовий висновок, разом з тим зазначила, що ці препарати похибку на амфетамін не дають.

Також, за клопотанням сторони захисту було допитано в якості свідка ОСОБА_21 , який повідомив, що він був присутній в якості понятого під час проведення слідчих дій, які фіксувалися; він був присутній постійно, поліцейські робили заміри, розставляли автомобілі в положенні, в якому вони були під час аварії, допитували потерпілих, які повідомили, що вони рухалися тротуаром. Коли проводили деякі слідчі дії, на вулиці ще було видно, а одна слідча дія проводилася, коли було темно. Зазначив, що дорожню розмітку було "дуже слабенько видно", як вдень, так і ввечері; вважає, що зі сторони водія розмітку "практично взагалі видно не було".

Приписами ст. 91 КПК України установлено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню (серед іншого), подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані, що характеризують особу обвинуваченого, обставини, що обтяжують чи пом`якшують покарання.

Статтею 92 КПК України визначено, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, покладається на слідчого, прокурора, а в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Згідно з ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Відповідно до вимог ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне відстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості та підтримання публічного обвинувачення в суді прокурором є основними засадами судочинства та закріплені в статті 129 Конституції України.

Національне законодавство України узгоджується з усталеною судовою практикою ЄСПЛ, що сформульована зокрема у п. 43 рішення від 14.02.2008 в справі "Кобець проти України" (з відсиланням на п. 282 рішення у справі "Авшар проти Туреччини"), згідно яких "доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом".

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом кримінального провадження, крім того, що інкримінований злочин вчинений і обвинувачений є винним у його вчиненні.

Верховний Суд неодноразово наголошував, що кваліфікація злочину - це кримінально-правова оцінка поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу злочину, передбаченому КК, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння (постанови Верховного Суду від 04 лютого 2020 року у справі № 705/623/18, від 17 квітня 2019 року у справі №472/342/16-к, від 11 лютого 2021 року у справі № 462/3062/16-к).

За своєю суттю і змістом кваліфікація злочинів завжди пов`язана з необхідністю обов`язкового встановлення і доказування кримінально-процесуальними і криміналістичними засобами двох надзвичайно важливих обставин: 1) факту вчинення особою (суб`єктом злочину) суспільно небезпечного діяння, тобто конкретного акту її поведінки (вчинку) у формі дії чи бездіяльності; 2) точної відповідності ознак цього діяння ознакам складу злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини КК України.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 2 Кримінального кодексу України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом. Особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Відповідно до ч. 1 ст.11 КК України, злочином є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину.

Суд зазначає, що для вирішення питання про притягнення особи до кримінальної відповідальності за вчинений злочин в обов`язковому порядку мають бути встановлені усі елементи складу злочину, зокрема, об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторона, а обов`язок доведення наявності вказаних елементів покладається на сторону обвинувачення.

Диспозиція ст. 286-1 КК України сформульована законодавцем як бланкетна, тому для встановлення ознак об`єктивної сторони складу злочину, передбаченого цією статтею, потрібно проаналізувати ті нормативно-правові акти, які унормовують правила безпеки руху й експлуатації транспорту, насамперед ПДР, для з`ясування, які саме порушення цих правил були допущені особою, котра керувала транспортним засобом у момент ДТП.

При цьому належить враховувати, що злочин, передбачений ст. 286-1 КК України, є злочином із так званим матеріальним складом, і обов`язковою ознакою його об`єктивної сторони, що характеризує вчинене діяння (дію чи бездіяльність), є не будь-які з допущених особою порушень ПДР, а лише ті з них, які спричиняють (викликають, породжують) суспільно небезпечні наслідки, передбачені в частинах 1, 2, 3 або ст. 286-1 КК, тобто тільки такі порушення ПДР, які є причиною настання цих наслідків і, отже, перебувають із ними у причиновому зв`язку. Таким чином, об`єктивна сторона даного складу злочину включає такі обов`язкові елементи: діяння (дія або бездіяльність); обстановка; суспільно-небезпечні наслідки (середньої тяжкості тілесне ушкодження - ч. 1; тяжке тілесне ушкодження - ч. 2, спричинили смерть потерпілого - ч. 3; загибель кількох осіб - ч. 4; причиновий зв`язок між суспільно небезпечним діянням та передбаченими законом суспільно небезпечними наслідками.

Діяння полягає в порушенні Правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керують транспортними засобами в стані сп`яніння. Воно може вчинятися шляхом дії або бездіяльності й полягати: 1) у вчиненні дій, заборонених правилами (наприклад, без посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії тощо); 2) у невиконанні дій, які особа може і зобов`язана вчинити відповідно до вимог правил безпеки руху й експлуатації транспорту (незниження швидкості руху відповідно до дорожньої обстановки, недотримання безпечного інтервалу тощо).

Обстановка вчинення злочину характеризується тим, що діяння вчиняється та наслідки настають в обстановці дорожнього руху.

Причиновий зв`язок між діянням і наслідками має місце тоді, коли порушення правил безпеки руху або експлуатації транспорту, допущене винуватою особою, неминуче зумовлює шкідливі наслідки, передбачені ст. 286-1 КК України.

Під час розгляду кримінального провадження суд зобов`язаний виявити, встановити і вказати в мотивувальній частині вироку порушення ПДР, які мали місце під час конкретної ДТП, але водночас він повинен чітко зазначати у вироку, які саме з цих порушень були причиною настання наслідків, передбачених ст. 286-1 КК України, тобто знаходилися у причиновому зв`язку з ними, а які з цих порушень виконали лише функцію умов, що їм сприяли. Вказана правова позиція відображена в Постанові Верховного суду від 21.08.2019 у справі № 682/956/17.

За змістом закону порушення Правил безпеки руху та експлуатації транспорту полягає в дії або бездіяльності, пов`язаній з невиконанням однієї чи кількох вимог Правил дорожнього руху або інших нормативних актів, що регламентують безпеку руху та експлуатацію транспорту, з боку особи, яка керує транспортним засобом. Об`єктивна сторона злочину, передбаченого ст. 286-1 КК України, полягає в: а) порушенні Правил безпеки руху чи експлуатації транспорту, тобто в порушенні конкретного правила, передбаченого конкретним пунктом правил; б) керування особою у стані сп`яніння; в) настанні суспільне небезпечних наслідків заподіяння смерті чи тілесних ушкоджень учасникам дорожнього руху і г) причинному зв`язку між порушенням правил безпеки руху чи експлуатації транспорту та спричиненими наслідками.

Суб`єктивна сторона злочину характеризується необережною формою вини, що визначається характером ставлення до наслідків. Сама ж дія або бездіяльність при порушенні правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту можуть бути як умисними, так і вчиненими з необережності.

Дослідженими в судовому засіданні доказами встановлено, що ОСОБА_4 порушив вимоги 2.1а, 2.3, 2.9, 10.1, 12.4, 14.6 (а, в) та розділу 34 "Дорожня розмітка" Правил дорожнього руху України, що перебувають в прямому причинно-наслідковому зв?язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді заподіяння потерпілим тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, і зазначені дії суд кваліфікує за ч. 1 ст. 286-1 КК України.

Щодо доводів сторони захисту про те, що стороною обвинувачення не надано належних та допустимих доказів перебування ОСОБА_4 під час керування транспортним засобом в момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої спричинено потерпілим середньої тяжкості тілесні ушкодження, у стані наркотичного сп`яніння, суд ці доводи відхиляє та зазначає наступне.

Верховний Суд неодноразово зазначав про дотримання належного порядку встановлення факту перебування особи в момент вчинення злочину у стані сп`яніння шляхом дослідження і оцінки всієї сукупності доказів, про що йдеться у постановах Касаційного кримінального суду від 15.03.2018 у справі №372/2291/16-к, від 21.11.2019 у справі №564/590/17, від 03.12.2019 у справі №571/1436/15-к, від 11.02.2020 у справі №643/20474/15-к.

Відповідно до п. 6 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України від 09.11.2015, Огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). Згідно з п. 8 Розділу І Інструкції, у разі скоєння дорожньо-транспортної пригоди, унаслідок якої є особи, що загинули або травмовані, проведення огляду на стан сп`яніння учасників цієї пригоди є обов`язковим у закладі охорони здоров`я.

У даному випадку суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 15.03.2018 у справі № 372/2291/16-к, відповідно до якої: "Постанова Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 "Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду" та наказ МВС України від 09 листопада 2015 року "Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції" прийняті відповідно до ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Законів України "Про Національну поліцію", "Про дорожній рух" та "Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними". Отже, ці нормативно-правові акти не регулюють питання доказування в кримінальному провадженні та не виключають можливість встановлення судом факту перебування особи в момент вчинення злочину, передбаченого ст. 286-1 КК України, у стані сп`яніння шляхом дослідження всієї сукупності доказів, а не виключно результатами відповідного огляду.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження. Суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили (ст. 94 КПК України). Висновок експерта не має переваг перед іншими доказами, а кримінальний процесуальний закон, з огляду на положення ст. 242 КПК України, не пов`язує встановлення стану сп`яніння виключно із проведенням експертного дослідження. Норми кримінального процесуального законодавства не передбачають необхідності доведення факту перебування особи у стані сп`яніння якимось певним видом доказів. Зазначені обставини підлягають доказуванню й оцінці, виходячи із положень ст. ст. 84, 92, 94 КПК України, шляхом дослідження і оцінки всієї сукупності доказів, в тому числі й показань свідків.

Аналогічного висновку надійшла колегія суддів Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 01.12.2021 по справі № 672/1402/17.

Суд зазначає, що перебування ОСОБА_4 у стані наркотичного сп`яніння на момент вчинення кримінального правопорушення підтверджується дослідженими доказами по справі в їх сукупності, в тому числі, актом медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 37 від 16.04.2023 року, в якому в графі - актом медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 37 від 16.04.2023 року, в якому в графі "20. Висновок та діагноз за результатами огляду" зазначено "Перебуває під дією психотропних препаратів". В графі "21. Лабораторна діагностика з метою уточнення наявних речовин впливу: час проведення лабораторних тестів" зазначено "16.04.2023, 22:30; досліджуване середовище (сеча (підкреслено), слина, кров, змиви поверхні губ, шкіри обличчя, рук). Дата і час відбору 16.04.2023 р. 22:30". В графі "23. Метод лабораторного тестування" зазначено "тест "SNIPER (10)". В графі "24. Результат лабораторних тестів" зазначено "16.04.2023 р. 22:36 позитивний на амфетамін. В графі "25. Заключний діагноз (за результатами огляду тестів)" зазначено "наркотичне сп`яніння". Висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 37 від 16.04.2023 року, в якому в графі "10. Висновок огляду" чітко зазначено " ОСОБА_4 перебуває в стані наркотичного сп`яніння". Висновок ОСОБА_4 підписаний без зауважень та заперечень. В зазначених акті та висновку чітко вказані дані особи, рік народження, найменування документу, що посвідчує особу, наявна інформована добровільна згода ОСОБА_4 на проведення огляду. Суд зауважує, що оскільки огляд проводився лікарем-наркологом в медичному закладі на виконання своїх службових обов`язків, суд не вбачає підстав для визнання його результатів недопустимим доказом у справі. Також відповідна обставин підтверджується висновком експерта № 30/23-т від 22.05.2023 року, відповідно до якого за результатами проведеної судово-медичної експертизи крові та сечі гр. ОСОБА_4 , 1991 р.н., в межах використаних методів, виявлено: в сечі - амфетамін. Не виявлено: в крові - метиловий, етиловий, пропіловий, бутиловий, аміловий спирти та їх ізомери, а також наркотичні, психотропні та лікарські речовини; в сечі - канабіноїди . Вживання деяких лікарських препаратів може бути причиною хибно-позитивних результатів під час проведення імуноферментних тестів на виявлення наркотичних речовин"; висновком експерта (експертиза за матеріалами кримінального провадження) № 352/24 від 28.03.2024 року, відповідно до якого при проведенні судово-медичної експертизи крові та сечі ОСОБА_4 ("Висновок експерта" № 30/23-т від 21.04.-22.05.2023 року): - в сечі було виявлено амфетамін; - в крові та сечі не було виявлено сибазон; - методики, які були застосовані, не дозволяють надати відповідь щодо наявності/відсутності в крові амфетаміну та гідазепаму, в сечі - гідазепаму. Що стосується імуноферментних тестів, в тому числі і тих, які були використані в даному випадку, то з експертної точки зору, в тому числі враховуючи вище викладене: - вони можуть бути лише попередньою ланкою експертного дослідження - для можливого звуження спектру пошуку наявності можливих речовин; - немає ніякого значення, який результат, хибно-позитивний або хибно-негативний, ними (тестами) було/буде отримано".

Суд також критично оцінює доводи сторони захисту щодо відсуності причинно-наслідкового зв?язку між порушенням обвинуваченим ПДР України з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді заподіяння потерпілим тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості.

Так, в рішенні Європейського суду з прав людини по справі О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства від 29.06.2007 року, яке з урахуванням положень ст. ст. 8, 9 Конституції України, а також ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Суд враховує підвищену суспільну небезпечність дій осіб, які керують транспортними засобами, не маючи достатніх теоретичних і практичних знань та не отримавши у передбаченому законом порядку посвідчення водія, оскільки вірогідність настання дорожньо-транспортної пригоди у такому випаду є значно вищою.

Суд враховує, що ОСОБА_4 взагалі не отримав посвідчення водія на право керування транспортним засобом, та, незважаючи на це, керував автомобілем у своїй життєдіяльності без жодних законних на те підстав.

Таким чином, обвинувачений, не набувши у передбаченому законом порядку відповідних знань та навиків з водіння, не отримувавши посвідчення водія на право керування транспортним засобом, взагалі не повинен був керувати транспортним засобом. Тобто саме обвинувачений є особою, яка незаконно взяла безпосередню участь у процесі руху на дорозі у відповідний день та час, керуючи транспортним заособом у стані наркотичного сп`яніння, що, за встановленими судом обставинами кримінального правопорушення, само по собі стало першопричиною наступних подій та наслідків. На переконання суду порушення обвинуваченим правил безпеки дорожнього руху, який керував транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння, знаходяться у безпосередньому причинному зв`язку із спричиненням ним ДТП та наслідками, що настали.

Посилання сторони захисту на повну відсутність на відповідній ділянці дороги дорожньої розмітки не приймається судом до уваги. Відповідно до ілюстративних таблиць до протоколу огляду місця події наявність дорожньої розмітки візуально спостерігається. Свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_13 також підтвердили її наявність. Свідок ОСОБА_21 її наявність не спростував. При цьому, відповідно до схеми ДТП на місці події наявний дорожній знак 5.38.1 "Пішохідний перехід" (зазначення на схемі "5.35.1" суд розцінює як описку), що підтверджується також показами свідків, відеозаписами, ілюстративними таблицями протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди. Суд також враховує, що дорожній знак "Пішохідний перехід" повідомляє водія про те, що він проїжджає дуже невелику, але небезпечну ділянку дороги. Внаслідок установки цього дорожнього знаку пішохідний перехід приймає видимі контури, і водії поінформовані про розташування переходу та напрямок руху по ньому пішоходів, а також, з огляду на положення п. 14.6в ПДР України, й про пряму заборону обгону ближче ніж за 50 м перед пішохідним переходом. Водії зобов`язані точно виконувати вимоги, які накладаються на них дорожніми знаками, та при наближенні до переходу зобов`язані зробити все необхідне для безпеки пішоходів. Судом встановлено, що зазначений знак встановлено на правій стороні проїжджої частини перед переходом, в місці, де обвинувачений здійснював обгін, що прямо заборонено ПДР України. Крім цього, суд також враховує, що ПДР України не містять застережень стосовно того, що пішохідний перехід в обов`язковому порядку позначається дорожніми знаками та дорожньою розміткою одночасно. Крім цього, згідно показів самого обвинуваченого, він з моменту народження проживає в м. Яготин, керує транспортними засобами з 13-ти років і йому відома ця ділянка дороги.

Посилання сторони захисту на винуватість іншої особи не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки статтею 62 Конституції України та статтею 17 КПК України закріплений принцип презумпції невинуватості, згідно якої особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

При цьому, стаття 337 КПК України визначає межі судового розгляду й передбачає, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. Під час судового розгляду прокурор може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення, розпочати провадження щодо юридичної особи (вказані дії прокурором не вчинялися). З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження (підстави для вчинення вказаних дій відсутні). Крім цього, вирішення питання щодо винуватості інших осіб не відноситься до повноважень суду при ухваленні вироку (ст. 368 КПК України).

Таким чином, в межах цього кримінального провадження суд розглядав його лише стосовно ОСОБА_4 (особи, якій висунуте обвинувачення), і лише в межах висунутого тільки йому обвинувачення відповідно до обвинувального акта, а тому встановлення винуватості іншої особи є недопустимим, оскільки відносно неї судовий розгляд не проводився і вироку відносно даної особи на момент завершення судового розгляду не було.

Посилання сторони захисту на недоліки проведеного слідчого експерименту за участю обвинуваченого суд відхиляє, оскільки відповідний протокол підписаний усіма учасниками без жодних зауважень та заперечень. Доводи сторони захисту щодо непідтвердження свідками обставин, викладених в обвинувальному акті, спростовуються їх показами, які отримані в порядку визначеному законом й у сукупності з іншими доказами в частині встановлених судом обставин співпадають між собою та узгоджуються з іншими зібраними доказами. Покази свідка ОСОБА_13 в частині того, що водієм була інша ніж обвинувачений особа, яка залишила місце пригоди, судом не приймаються, оскільки вони спростовуються показами інших свідків, письмовими доказами, а також самими показами обвинуваченого, який жодного разу не заперечив факт керування ним автомобілем під час події.

Згідно рішення "Коробов проти України" від 21.10.2011 року, "Ірландія проти Сполученого Королівства" від 18.01.1978 року Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення "поза розумним сумнівом". Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Враховуючи викладене, доводи сторони захисту не спростовують встановлених судом обставин. Наведені у вироку показання, висновки експертів, документи, які надавалися сторонами провадження та були досліджені за участю усіх учасників кримінального провадження не є окремими, незалежними доказами, проте у сукупності з іншими доказами підтверджують встановлені судом фактичні обставини вчиненого ОСОБА_4 злочину. Сукупність наведених і вивчених в судовому засіданні доказів, підтверджує вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочинному діянні, і, аналізуючи наведені докази у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, вони узгоджуються між собою і є достатніми для постановлення обвинувального вироку. Таким чином, аналізуючи вищевикладені докази у їх сукупності, виходячи з принципів законності, об`єктивності, справедливості та розумності, оцінюючи надані сторонами кримінального провадження докази, кожен з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку про обґрунтованість обвинувачення, яке є предметом даного кримінального провадження, та приходить до висновку про доведеність поза розумним сумнівом вини ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.

Суд також враховує вимоги статті 50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів. У відповідності до ст. 65 КК України суд призначає покарання в межах, встановлених в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, яка передбачає відповідність за скоєний злочин, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, повинно бути призначено покарання, необхідне та достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Суд при призначенні покарання на основі всебічного, повного та неупередженого врахування обставин кримінального провадження в їх сукупності визначає тяжкість конкретного кримінального правопорушення, враховуючи його характер, цінність суспільних відносин, на які вчинено посягання, тяжкість наслідків, спосіб посягання, форму і ступінь вини, мотивацію кримінального правопорушення, наявність або відсутність кваліфікуючих ознак тощо.

Під час судового розгляду, детально проаналізувавши роль обвинуваченого у вчиненні інкримінованого злочину, його поведінку після його вчинення, наслідки суспільно-небезпечних діянь, зваживши на всі обставини кримінального провадження у їх сукупності, суд приходить до переконання, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 буде призначення йому покарання в межах санкцій ч. 1 ст. 286-1 КК України КК України у виді позбавлення волі на певний строк, чим буде досягнута передбачена ч. 2 ст. 50 КК України мета покарання у вигляді виправлення особи та попередження скоєння нових злочинів як обвинуваченим так і іншими особами.

При призначенні обвинуваченому покарання суд враховує, що ОСОБА_4 вчинив нетяжкий необережний злочин, раніше не судимий, є військовослужбовцем, не навчається, суспільно-корисною працею не займається, офіційно непрацевлаштований, інвалідом певної групи не являється, на диспансерному обліку у лікарів нарколога, психіатра не перебуває, за місцем служби та місцем проживання характеризується позитивно; одружений, має на утриманні трьох дітей ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_9 та ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , непрацездатні особи на утриманні ОСОБА_4 не перебувають.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Підстав для визнання такою обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, як щире каяття, суд не вбачає, оскільки розкаяння передбачає, як визнання особою факту вчинення злочину, так ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання. Щире каяття це не формальна вказівка на часткове визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження та тісно пов`язаний з повним визнанням обвинуваченим своєї вини у вчиненому. З огляду на наведене, факт щирого каяття ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення свого відображення у матеріалах кримінального провадження не знайшов.

Таким чином, враховуючи викладене та призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , у відповідності до положень ст. ст. 65-67 КК України, суд враховує відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, сукупність усіх характеризуючих обставин, обстановку та спосіб вчинення злочинних діянь та наслідки, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який усвідомлює суспільну небезпеку вчиненого та його наслідки, його молодий вік, матеріальний та сімейний стан, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, а також враховуючи конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, а також дані про особу обвинуваченого, його відношення до вчиненого злочину, вибачення перед потерпілими та часткову сплату їм коштів.

У висновку об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду в постанові від 04 вересня 2023 року (справа № 702/301/20, провадження № 51-944 кмо 23), вказано, що особі, яку визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого відповідною частиною статей 286, 286-1 КК України, суд може призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами незалежно від того, чи мала така особа на момент вчинення кримінального правопорушення отримане у передбаченому законом порядку посвідчення на право керування транспортними засобами.

У зв`язку з цим суд вважає необхідним призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за ч. 1 ст. 286-1 КК України, передбаченого санкцією, у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 4 (чотири) роки.

Саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, а також буде відповідати таким принципам Європейської конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання. Так, у розумінні ЄСПЛ, покарання повинне встановити новий додатковий обов`язок для особи, який випливає з факту вчинення кримінального правопорушення. Автономна концепція поняття "покарання" у практиці ЄСПЛ передбачає, що покарання переслідує подвійну мету покарання і стримування від вчинення нових злочинів, а застосування принципу пропорційності дає можливість встановити орієнтири для держави у виборі адекватних засобів реагування на конкретні кримінально-карані діяння.

Частиною 5 ст. 72 КК України передбачено, що попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. При призначенні покарань, не зазначених у частині першій цієї статті, суд, враховуючи попереднє ув`язнення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування. Тож вирішуючи питання щодо зарахування строків покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд враховує, що обвинувачений був затриманий 17.04.2023 року (02 год. 10 хв.), відповідно до даних протоколу затримання особи від 17.04.2023 року. Ухвалою суду від 18.04.2023 року обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Крім цього, Законом України № 3342-ІХ від 23.08.2023 внесено зміни до ст. 72 КК України та, з-поміж іншого, положення зазначеної норми закону про кримінальну відповідальність доповнено частиною сьомою, якою установлено, що домашній арешт зараховується судом у строк покарання у співвідношенні, за яким три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі.

За змістом ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності.

У цьому кримінальному провадженні ухвалою Яготинського районного суду Київської області від 03.11.2023 року відносно обвинуваченого ОСОБА_4 було застосовано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, який в подальшому продовжувався. Тож відповідно до ч. 7 ст. 72 КК України (в редакції Закону № 3342-ІХ від 23.08.2023) строк цілодобового домашнього арешту також підлягає зарахуванню у строк покарання з розрахунку три дні цілодобового домашнього арешту за один день позбавлення волі.

Щодо вимог цивільного позову про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, суд, з урахуванням положень ст. ст. 61, 128 КПК України, зазначає наступне.

Потерпіла ОСОБА_7 яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , в судових дебатах наголосила, що вона в межах цього кримінального провадження наполягає на своїх вимогах саме до обвинуваченого ОСОБА_4 , тобто саме в частині вілшкодування ним заявленої моральної шкоди, яку просила стягнути з обвинуваченого в загальному розмірі 280 790,28 грн; також повідомила про часткову сплату обвинуваченим грошових коштів в сумі 24 850 грн, про що надала відповідні докази (обвинувачений також це факт підтвердив); на розгляді вимог до Моторно (транспортного) страхового бюро України в цьому провадженні не наполягає і бажає звернутися до нього в іншому провадженні.

В частині вимог про відшкодування моральної шкоди до обвинуваченого, ОСОБА_7 зазначила, що моральна шкода - це перенесений не тільки фізичний біль, а й душевні страждання, моральні переживаннях, які потерпілі понесли у зв?язку з нанесеними їм тілесними ушкодженнями, що стали порушенням звичних умов життя. Так, внаслідок протиправних дій обвинуваченого потерпілі перенесли значний фізичний біль, а також психологічні страждання з приводу отриманих тілесних ушкоджень, оскільки не мали можливості певний час вести звичний спосіб життя, продовжувати навчання, гуляти із друзями, святкувати останній шкільний дзвінок, виконувати домашню роботу, а також отримувати заробіток. При цьому, моральні переживання позивачів виразились у порушенні нормальних життєвих відносин та зв?язків, оскільки через переломи нижніх кінцівок потерпілі були обмежені у вільному пересуванні та потребували сторонньої допомоги. На даний час лікування позивачів продовжується, ОСОБА_25 при пересуванні користується ціпком для інвалідів. Слід звернути увагу також на те, що ОСОБА_7 з огляду на отриманні тілесні ушкодження в повній мірі не мала змогу опікуватися за своїми дітьми та здійснювати за ними самостійний догляд, що в свою чергу завдавало їй суттєвого пригнічення та значних моральних страждань. Додатково слід зауважити, що ОСОБА_7 крім хвилювання за своє життя, перенесла неабиякий стрес за життя своїх двох неповнолітніх дочок. В свою чергу, діти також значно хвилювалися за життя та здоров?я своєї матері, з якою у них були завжди теплі та довірчі стосунки. Тобто, події, які трапилися 16 квітня 2023 року, фактично позначилася негативними змінами у житті потерпілих, викликали негативні переживання та спогади, потребу в униканні аналогічних обставин, насторогу, тривогу, емоційні реакції при згадуванні, переживання психологічного дискомфорту, тимчасову відірваність від активного соціального життя, знижений настрій, порушення сну, неприємні сновидіння, емоційну напругу, почуття образи, обурення, приниженої гідності. Протиправні дії обвинуваченого призвели до нових факторів в житті потерпілих, які стали джерелом негативних емоцій і переживань, вплинули на реалізацію життєвих намірів, порушились нормальні життєві зв?язки, відновлення яких потребує значного часу й зусиль. Таким чином, внаслідок протиправних дій ОСОБА_4 позивачам були заподіяні психологічні (моральні) страждання.

Обвинувачений ОСОБА_4 пред`явлені до нього вимоги про відшкодування моральної шкоди визнав частково, зазначив, що не відмовляється від відшкодування моральної шкоди потерпілим, але із заявленим розміром не погоджується, оскільки наразі офіційно не працює та має на утриманні трьох дітей.

Суд в цій частині виходить з вимог ч. 3 ст. 23 ЦК України, згідно з якими розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Під моральною шкодою необхідно розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнали позивачі, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

З урахуванням викладеного, виходячи з приписів статей 23, 1167, 1168 Цивільного кодексу України, враховуючи всі обставини справи, характер завданої моральної шкоди, ступінь та обсяг моральних переживань потерпілих у зв`язку із частковою втратою життєдіяльності, їх тривалість, наявність причинного зв`язку між вчиненим і моральною шкодою, яка настала, роль і ступінь участі обвинуваченого, його мотиви, а також частково сплачені кошти, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення вимог у цій частині та стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь потерпілих (цивільних позивачів) моральної шкоди в розмірі 255 000 гривень та витрати на правову допомогу.

Цивільний позов ОСОБА_7 , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , в частині вимог до Моторно (транспортного) страхового бюро України залишити без розгляду за заявою потерпілої, оголошеної в судовому засіданні.

Накладений арешт ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 26.04.2023 року необхідно скасувати. Долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України. На підставі ст. ст. 122, 124 КПК України необхідно стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати, пов`язані із залученням експерта, в сумі 10 516 грн.

Крім того, виходячи з положень п. 14 ч. 1 ст. 368 КПК України, запобіжний захід стосовно обвинуваченого, з урахуванням положень ст. ст. 177, 178 КПК України, у вигляді цілодобового домашнього арешту слід залишити без змін до набрання вироком законної сили.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 100, 120,122-125, 128, 174, 177-178, 368-371, 373-374, 376, 392-393, 395, 615 КПК України,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 4 (чотири) роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з дня його фактичного затримання після набрання вироком законної сили та приведення його до виконання.

Запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, застосований до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Зарахувати в строк відбування покарання період його попереднього ув`язнення (затримання) у цьому кримінальному провадженні з 17.04.2023 року по 18.04.2023 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.

Відповідно до ч. 7 ст. 72 КК України (в редакції Закону № 3342-IX від 23 серпня 2023 року) зарахувати у строк покарання ОСОБА_4 строк застосування до нього по даному кримінальному провадженню запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту з 03.11.2023 року до закінчення строку його дії, з розрахунку, що три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі.

Цивільний позов ОСОБА_7 , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , в частині вимог до обвинуваченого (цивільного відповідача) ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_7 , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , 255 000 грн моральної шкоди та 2000 грн витрат на правову допомогу.

В іншій частині у задоволенні позовних вимог ОСОБА_7 , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , в частині вимог до обвинуваченого (цивільного відповідача) ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Цивільний позов ОСОБА_7 , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , в частині вимог до Моторно (транспортного) страхового бюро України залишити без розгляду.

Скасувати накладений ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26.04.2023 року арешт на змиви з автомобіля марки "ВАЗ 2108" д.н.з. НОМЕР_1 - на змиви з зовнішньої ручки водійських дверцят; внутрішньої ручки водійських дверцят; важеля КПП; керма; важеля перемикання світла фар, зовнішньої ручки пасажирських дверей; внутрішньої ручки пасажирських дверей; на попільничку із 14 (чотирнадцятьма) недопалками, а також на автомобілі марки "ВАЗ 2108", д.н.з. НОМЕР_1 , та марки "Geely МК-2", д.н.з. НОМЕР_2 .

Речові докази:

- вилучені з автомобіля марки "ВАЗ 2108" державний номерний знак НОМЕР_1 : змив з зовнішньої руки водійських дверцят; змив з внутрішньої ручки водійських дверцят; змив з важеля КПП; змив з керма; змив з важеля перемикання світла фар; змив з зовнішньої ручки пасажирських дверей; змив з внутрішньої ручки пасажирських дверей; попільничку із 14 (чотирнадцятьма) недопалками, після набрання вироком законної сили знищити;

- мобільний телефон марки "Samsung GT-19505" IMEI: НОМЕР_6 ; портативну зарядну станцію марки "Battery Pack"; банківську картку "monobank" № НОМЕР_7 на ім?я "YURII RUDYI"; картку платника податків № НОМЕР_8 на ім?я ОСОБА_4 ; довідку про перебування на військовій службі на ім?я ОСОБА_4 №2/887 від 30.03.2023; повідомлення про відрядження на ім?я ОСОБА_4 №123 від 04.05.2022, вважати повернутими ОСОБА_4 ;

- автомобіль марки "ВА3 2108" державний номерний знак НОМЕР_9 , після набрання вироком законної сили повернути володільцю ОСОБА_4 ;

- автомобіль марки "Geely МК-2" державний номерний знак НОМЕР_2 , повернути ОСОБА_9 ;

- компакт-диски для лазерних систем зчитування марки "ALERUS": CD-R об?ємом 700Mb/80min, на якому зафіксовано обставини та механізм виникнення дорожньо-транспортної пригоди; DVD-R об?ємом 4.7Gb/120min на якому зафіксовано обставини вчинення кримінального правопорушення; DVD-R об?ємом 4.7Gb/120min на якому зафіксовано обставини вчинення кримінального правопорушення; DVD-R об?ємом 4.7Gb/120min на якому зафіксовано обставини вчинення кримінального правопорушення, залишити при матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави витрати на залучення експертів у кримінальному провадженні в розмірі у сумі 10516 грн.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його оголошення через Яготинський районний суд Київської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вручити учасникам судового провадження повний текст вироку в день його проголошення.

Суддя ОСОБА_1