Справа № 638/7251/20
Провадження № 1-кп/638/369/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2024 року Дзержинський районний суд міста Харкова

у складі головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

з участю прокурора: ОСОБА_3 ,

з участю захисника: ОСОБА_4 ,

з участю обвинуваченого: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду обвинувальний акт, внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000005 від 01.01.2020 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лозова, Лозівського району Харківської області, громадянина України, з середньою освітою, який є фізичною особою-підприємцем, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого частиною 2,3 статті 307 Кримінального кодексу України, -

ВСТАНОВИВ:

29.05.2020 року до Дзержинського районного суду м. Харкова з Харківської місцевої прокуратури №1 надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000005 від 01.01.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого частиною 2,3 статті 307 Кримінального кодексу України.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 01.06.2020 року вказане кримінальне провадження призначено до підготовчого судового засідання.

Захисником обвинуваченого ОСОБА_5 адвокатом ОСОБА_4 до суду подано клопотання про повернення обвинувального акту прокурору. Клопотання обґрунтовано тим, що обвинувальний акт не відповідає вимогам статті 291 КПК України, зокрема в ньому відсутнє формулювання обвинувачення, а саме не конкретизовано на вчинення якого саме злочину був спрямований умисел обвинуваченого. Також захисником зазначено, що є невідповідність Реєстру матеріалів досудового розслідування фактичним матеріалам кримінального провадження.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав думку захисника в повному обсязі.

В судовому засіданні прокурор Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_3 заперечував проти задоволення клопотання захисника про повернення обвинувального акту. В обґрунтування заперечень зазначив, що обвинувальний акт щодо ОСОБА_5 містить фактичні дані та у своїй сукупності дають достатнє уявлення стосовно складу кримінального правопорушення, зазначена правова кваліфікація; прокурор не позбавлений процесуальної можливості, якщо під час судового розгляду будуть встановлені нові фактичні обставини, змінити обвинувачення або відмовитись від його підтримання; недоліки реєстру матеріалів досудового розслідування не є перешкодою для призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту. Прокурор вважає, що обвинувальний акт відповідає вимогам чинного законодавства, є підсудним Дзержинському районному суду м. Харкова та просив призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту, підстав для закриття, повернення або зупинення кримінального провадження не має.

Суд, заслухавши думку учасників судового засідання, вивчивши обвинувальний акт та долучені до нього документи у відповідності до положень статті 314 КПК України, яка регламентує порядок та межі підготовчого судового засідання, приходить до наступного висновку.

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення зокрема про повернення обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам КПК України.

Згідно статті 291 КПК України - обвинувальний акт має містити такі відомості:1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер;2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);3-1) анкетні відомості викривача (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора;5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення;6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання;7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими;8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування);8-1) розмір пропонованої винагороди викривачу; 9) дату та місце його складення та затвердження.

Обвинувальний акт підписується слідчим, дізнавачем та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.

Згідно пункту 13 частини 1 статті 3 КПК України, обвинувачення це твердження про вчинення певною особою, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку встановленому цим Кодексом. Згідно вимог частини 4 статті 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Імперативними приписами чинного законодавства закріплено, що:

- у кримінальному провадженні підлягають доказуванню зокрема подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення). Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження(стаття 91 КПК України);

- обов`язок доказування обставин, передбачених статті 91 КПК, у суді, за загальним правилом покладено на прокурора(стаття 92 КПК України);

- державне обвинувачення - процесуальна діяльність прокурора, що полягає у доведенні перед судом обвинувачення з метою забезпечення кримінальної відповідальності особи, яка вчинила кримінальне правопорушення (пункт 3 частини 1 статті 3 КПК України);

- обвинувачення - твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом (пункт 13 частини 1 статті 3 КПК України);

- обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення (частина 4 статті 110 КПК України);

- обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин злочину, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію злочину з посиланням на положення Закону і статті (частини статті) КК України та формулювання обвинувачення (пункт 5 частини 2 статті 291 КПК).

Таким чином у тексті обвинувального акту має бути закріплене висунуте прокурором сформульоване твердження про вчинення особою злочину, тобто прокурор цим процесуальним рішенням має висувати особі обвинувачення, формулюючи його зміст (суть) на підставі викладених фактичних обставин (які прокурор вважає встановленими) і з відповідною правовою кваліфікацією діяння обвинуваченого.

Відсутність в обвинувальному акті формулювання обвинувачення унеможливлює якісний і повний її захист.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини від 26 червня 2008 року, ухваленому у справі «Ващенко проти України», зазначено: «Обвинувачення для цілей п.1 ст.6 конвенції може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру (п.51)».

У рішенні Європейського суду з прав людини від 25 липня 2000 року, ухваленому у справі «Маттоціа проти Італії», детальніше прописано: «Обвинувачений у скоєнні злочину має бути негайно і детально поінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь детальності інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. У цьому відношенні обсяг та доречність наданої обвинуваченому інформації слід оцінювати крізь призму положення, закріпленого у п.«b» ч.3 ст.6 конвенції».

Таким чином, обвинувачення повинно бути конкретним і зрозумілим, фактичні обставини повинні чітко узгоджуватись із правовою кваліфікацією та сформульованому обвинуваченню, оскільки в іншому випадку обвинувачений позбавляється права знати у чому він обвинувачується.

Відповідно до вимог статті 314 КПК України, підставою для повернення справи прокурору з підготовчого судового засідання є встановлення невідповідності обвинувального акта вимогам КПК.

Суттєвими порушеннями при складанні обвинувального акта є зокрема такі порушення вимог КПК, які виключають можливість здійснення обвинуваченим свого захисту і можливість прийняття судом законного рішення у справі з урахуванням такого обвинувального акта. Зокрема, такі порушення мають місце у випадках, коли в обвинувальному акті містяться положення, що суперечать одне одному; обвинувачення, викладене в обвинувальному акті, є неконкретним, тощо.

До обвинувального акта додається:1) реєстр матеріалів досудового розслідування;2) цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування;3) розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу);4) розписка або інший документ, що підтверджує отримання цивільним відповідачем копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування не до підозрюваного;5) довідка про юридичну особу, щодо якої здійснюється провадження, у якій зазначаються: найменування юридичної особи, її юридична адреса, розрахунковий рахунок, ідентифікаційний код, дата і місце державної реєстрації.

Частиною 2 статті 109 КПК України передбачено, що реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення; реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування; вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.

Вище зазначені процесуальні дії є обов`язковими, у зв`язку з чим мають міститись в реєстрі матеріалів досудового розслідування.

Так, в клопотанні про повернення обвинувального акту захисник посилається зокрема на те, що ОСОБА_5 повідомлення про підозру датовано 28.02.2020 року, що не відповідає матеріалам кримінального провадження, а саме Реєстру матеріалів досудового розслідування.

Судом під час підготовчого судового засідання досліджено вказане повідомлення про підозру, яке міститься в матеріалах справи, також досліджено Реєстр матеріалів досудового розслідування.

Із вказаного Реєстру вбачається, що 01.01.2020 року відомості про кримінальне правопорушення зареєстровані в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000005, проте не зазначено попередньої кваліфікації кримінального правопорушення.

З пункту 12 розділу ІІ Реєстру матеріалів досудового розслідування №0000005 від 01.01.2020 року вбачається, що датою прийняття повідомлення про підозру є 07.03.2020 року, проте вказане містить суттєві розбіжності із наданим захисником повідомленням про підозру ОСОБА_5 , яке датовано 28.02.2020 роком.

Повідомлення про підозру за частиною 2,3 статті 307 Кримінального кодексу України датовано раніше, ніж постанова про об`єднання кримінальних проваджень в одне.

Крім цього, в Реєстрі не зазначені заходи забезпечення кримінального провадження (ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова було накладено арешт на майно).

Також суд звертає увагу, що прокурором в судовому засіданні не зазначено про можливу наявну технічну помилку щодо дати складання повідомлення про підозру.

Реєстр матеріалів досудового розслідування є складовою частиною обвинувального акту.

Суд позбавлений можливості встановити дійсну дату складення повідомлення про підозру, роз`яснити в чому саме обвинувачується ОСОБА_5 .

Тобто доданий до обвинувального акту Реєстр матеріалів досудового розслідування не відповідає вимогам закону. Реєстр не містить чітких, конкретних та послідовних даних про всі процесуальні дії і не відображає всі процесуальні рішення дійсності, прийняті в ході досудового розслідування.

Також суд зазначає, що в формулюванні обвинувачення зазначено, що ОСОБА_5 мав умисел на вчинення особливо тяжкого злочину у сфері обігу психотропних речовин, проте не конкретизовано, на вчинення якого саме злочину був спрямований умисел обвинуваченого.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 , всупереч вимогам статті 291 КПК України, не містить належним чином сформульованого обвинувачення, що порушує вимоги норм як чинного законодавства України, так і міжнародної практики, яка є частиною законодавства України, оскільки для повноцінного захисту своїх прав особа має право знати, у чому вона обвинувачується.

Неконкретність викладу формулювання обвинувачення унеможливлює якісно, повною мірою здійснювати захист від пред`явленого обвинувачення, що безперечно, порушує право особи на захист та є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Також суд вважає, що зазначене порушення вимог кримінального процесуального закону, позбавляє суд у подальшому виконати вимоги статті 348 КПК України, зокрема роз`яснити обвинуваченому суть обвинувачення, що у свою чергу унеможливлює забезпечення справедливого судового розгляду.

Право підозрюваного (обвинуваченого) на захист - це сукупність наданих йому законом повноважень для спростування підозри або обвинувачення, пом`якшення покарання, а також захисту своїх особистих інтересів.

Забезпечення підозрюваному, обвинуваченому права на захист є однією з основних засад судочинства в Україні (ст. 59, ч.2 ст. 63, п. 6 ч. 3 ст. 129 Конституції України, ст. 20 КПК України).

Порушення права на захист завжди означає істотне порушення вимог кримінального процесуального закону і є однією з беззаперечних підстав для скасування вироку та інших рішень у провадженні.

Враховуючи встановлені обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку про неможливість призначення обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000005 від 01.01.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого частиною 2,3 статті 307 Кримінального кодексу України, до судового розгляду та необхідність повернення обвинувального акта в даному кримінальному провадженні прокурору, у зв`язку з невідповідністю обвинувального акту вимогам КПК України.

Таким чином, повернення обвинувального акта разом з додатками прокурору буде відповідати нормам статті 2 КПК України, а саме завданням кримінального провадження.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 3, 9, 291, 314, 315, 376 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_4 задовольнити.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000005 від 01.01.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого частиною 2,3 статті 307 Кримінального кодексу України, разом з долученими до матеріалів кримінального провадження документами - повернути до Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом семи днів з дня оголошення.

Головуючий суддя: