Справа № 487/6278/24
Провадження № 1-кс/487/4100/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.07.2024 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Миколаєва клопотання прокурора Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001154 від 19.07.2024, року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 201-2 КК України, про арешт майна -

УСТАНОВИВ:

19.07.2024 прокурор Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_3 в рамках здійснення досудового розслідування кримінального правопорушення, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001154 від 19.07.2024, року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 201-2 КК України, звернувся до Заводського районного суду міста Миколаєва з клопотанням (зареєстроване 22.07.2024 ), в якому просив накласти арешт на майно, вилучене в ході огляду місця події 18.07.2024 року, а саме: транспортний засіб «Toyota Land Cruiser» сірого кольору, державний номерний знак « НОМЕР_1 ».

Прокурор у судове засідання не прибув, до початку розгляду справи подав заяву, в якій клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Дослідивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

У провадженні СВ Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за № 0001154 від 19.07.2024, року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 201-2 КК України.

Процесуальне курівництво у вказаному провадженні здійснюється прокурорами Окружної прокуратури міста Миколаєва.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 18.07.2024 до Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області надійшла заява від ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , котрий просить вжити заходів до невстановленої особи, котра 09.04.2024 незаконно заволоділа транспортним засобом марки «Toyota Land Cruiser» державний номерний знак НОМЕР_1 .

В ході досудового розслідування допитано в якості свідка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , котрий пояснив, що восени 2023 року йому повідомили знайомі котрі проживають в Німеччині, що вони знайшли громадянина Німеччини, який бажає подарувати транспортний засіб, а саме автомобіль марки «Toyota Land Cruiser HZJ100L» сірого кольору 2005 року випуску, VIN НОМЕР_2 , для подальшої передачі ОСОБА_5 військовослужбовцям для виконання бойових дій. В подальшому через знайомих ОСОБА_6 знайшов благодійний фонд «БФ Благодійні ІТ», які повідомили номер телефону керівника вказаного фонду - ОСОБА_7 НОМЕР_3 . Зв`язавшись з вказаною особою ОСОБА_6 повідомив, що йому потрібна допомога для підготовки документів для передачі військовим вказаного транспортного, який до України привезе вищевказаний громадянин Німеччини ОСОБА_8 , на що ОСОБА_7 погодився на добровільній основі. Після цього ОСОБА_6 йому повідомив данні та інформацію з приводу вказаного автомобіля, та далі вони періодично спілкувались в телефонній розмові з приводу вказаного авто.

Після чого, 09.04.2024 року ОСОБА_9 зателефонував вказаний ОСОБА_10 та повідомив, що вищевказаний транспортний засіб вже отримав від вказаного громадянина Німеччини та вони вже заїхали через кордон на територію України та в найближчий час ОСОБА_10 підготує відповідні документи та передасть йому вказаний транспортний засіб та довіреність на вказане авто.

Наприкінці квітня ОСОБА_6 зателефонував вказаному ОСОБА_10 , щоб поцікавитись коли він передасть їм вказане авто на що ОСОБА_10 повідомив, що поки вона стоїть на реєстрації в МРЕО так як там великі черги. В подальшому, ОСОБА_6 періодично телефонував ОСОБА_10 , однак він неодноразово говорив, що авто все ще в черзі на реєстрацію та повідомив, щоб прискорити вказаний процес потрібно заплатити 500 доларів США на що ОСОБА_6 йому відповів, що він почекає та сказав, що тоді потрібно буде чекати ще приблизно 2 місяці. Далі в червні 2024 року ОСОБА_6 знову зв`язався з ОСОБА_10 на що останній повідомив, що вищевказаний громадянин Німеччини невірно заповнив документи на вказаний транспортний засіб при перетину кордону, через що виникли труднощі при реєстрації, та повідомив, що для вирішення вказаної ситуації потрібно знову вивезти вказане авто за кордон та завезти з новими правилами ввозу. 06.07.2024 року ОСОБА_10 повідомив, що вказане авто вже перетнуло кордон з ОСОБА_11 та через деякий час повернеться з сюрпризом у вигляді дронів. 09.07.2024 року ОСОБА_10 повідомив, що автомобіль вже повертається, а на наступний день знову зв`язавшись, повідомив, що авто зламалось перед кордоном з Україною та потребує ремонту. Після вказаного факту ОСОБА_6 періодично телефонував ОСОБА_10 на що останній повідомляв, що авто все ще за кордоном. Після цього ОСОБА_6 зрозумів, що вказаний громадянин ввів його в оману та не збирається передавати вказане авто на що ОСОБА_6 вирішив звернутись до поліції. В ході допиту ОСОБА_4 надав додатки до протоколу на який зафіксовано листування з ОСОБА_7 та скриншоти з інтернет платформ з оголошенням щодо продажу транспортного засобу марки «Toyota Land Cruiser» державний номерний знак НОМЕР_1 .

Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що невстановлена особа розмістила оголошення на інтернет платформах «Авторіа», « ОСОБА_12 » та «Хотлайнфінанс» щодо продажу транспортного засобу марки «Toyota Land Cruiser HZJ100L» сірого кольору 2005 року випуску, VIN: НОМЕР_2 .

У зв`язку з вищевикладеним, 18.07.2024, в ході огляду місця події, а саме відкритої ділянки місцевості котра розташована за координатами НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , неподалік від храму святого Миколая, за адресою: АДРЕСА_1 виявлено та вилучено автомобіль марки «Toyota Land Cruiser» сірого кольору, державний номерний знак « НОМЕР_1 », який опечатано клейкою стрічкою «НПУ» та поміщено на майданчик Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області за адресою: м. Миколаїв, вул. Біла 44.

19.07.2024 слідчим СВ Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області винесено постановку про перекваліфікацію вказаного кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 201-2 КК України, а саме продаж товарів (предметів) гуманітарної допомоги або використання благодійних пожертв, безоплатної допомоги або укладання інших правочинів щодо розпорядження таким майном, з метою отримання прибутку, вчинені у значному розмірі, під час воєнного стану.

Приймаючи до уваги той факт, що згідно ч. 2 п.1 ст. 167 КПК України, автомобіль марки «Toyota Land Cruiser» сірого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , є об`єктом вчинення кримінального правопорушення та зберіг на собі його сліди, виникла необхідність у накладенні арешту на вказаний автомобіль, який знаходиться на майданчику Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області за адресою: м. Миколаїв, вул. Біла 44.

Згідно ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, процесуальними джерелами яких можуть бути показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Відповідно до ст. 98 КІІК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

За змістом ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України. Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

Згідно частин 1 та 2 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен, у тому числі, враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

З огляду на викладене, у зв`язку з доведеністю існування сукупності підстав та розумних підозр вважати, що зазначений в клопотанні матеріальний об`єкт зберіг на собі сліди кримінального правопорушення та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі є предметом, що був об`єктом кримінально протиправних дій, а також у зв`язку із доведеністю прокурором наявності ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України, щодо можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість заявленого клопотання та наявність підстав для його задоволення. При цьому слідчим суддею враховується розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 98, 131-132, 167, 168, 170-173 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_3 задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене в ході огляду місця події 18.07.2024 року, а саме: транспортний засіб «Toyota Land Cruiser» сірого кольору, державний номерний знак « НОМЕР_1 », який перебуває у фактичному користуванні благодійної організації «Благодійний фонд «Благодійні ІТ».

Ухвала підлягає негайному виконанню, яке доручити прокурору Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_3 .

Згідно ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1