Справа №760/6992/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.06.2024 м. Київ

Колегія суддів Солом`янського районного суду міста Києва у складі:

головуючого судді судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Солом`янського районного суду міста Києва за адресою м. Київ, вул. Максима Кривоноса, 25, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000061 від 23.01.2024, на підставі обвинувального акту, затвердженого 22.03.2024 прокурором Сквирського відділу Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_5 , за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Алчевськ Луганської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , одруженого, не судимого в силу ст. 89 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111, ч. 2 ст. 260 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 вчинив злочини проти основ національної безпеки України, а також кримінальне правопорушення проти громадської безпеки за наступних обставин.

Так, під безпосереднім керівництвом та контролем невстановлених на цей час представників влади та ЗС РФ, 7 квітня 2014 року на території Донецької області України створено терористичну організацію «Донецька народна республіка» (далі - «ДНР»), а 27 квітня 2014 року на території Луганської області України - терористичну організацію «Луганська народна республіка» (далі - «ЛНР»), у складі яких утворені НЗФ.

Контроль та координація діяльності цих терористичних організацій, як і їх фінансове та матеріальне забезпечення, у тому числі зброєю, боєприпасами, військовою технікою, здійснюється представниками влади та ЗС РФ.

Основними завданнями учасників указаних терористичних організацій є насильницьке повалення конституційного ладу, захоплення державної влади в Україні, зміна меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, шляхом застосування зброї, вчинення терористичних актів - здійснення вибухів, підпалів та інших дій, які створюють небезпеку для життя та здоров`я людини, загрозу заподіяння значної майнової шкоди та настання інших тяжких наслідків.

Враховуючи викладене, «ДНР» і «ЛНР» є стійкими об`єднаннями невизначеної кількості осіб (більше трьох), створені з метою здійснення терористичної діяльності, у межах яких здійснено розподіл функцій, встановлено правила поведінки, обов`язкові для цих осіб під час підготовки і вчинення терористичних актів, а тому у відповідності до ст. 1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» є терористичними організаціями.

7 квітня 2014 року, за поданням керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України, погодженим із Головою Служби безпеки України, на території Донецької і Луганської областей розпочато проведення антитерористичної операції (далі - АТО).

13 квітня 2014 року, через посилення сепаратистських виступів та захоплення державних установ на сході України, виконуючий обов`язки Президента України Указом від 14 квітня 2014 року № 405/2014 затвердив рішення Ради національної безпеки і оборони України «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України», та Україною розпочато на території Донецької та Луганської областей широкомасштабну АТО із залученням Збройних Сил України та інших військових формувань.

Визнання Верховною Радою України «ДНР» і «ЛНР» терористичними організаціями, як і численні злочини вчинені їх представниками, знайшли своє відображення у Заяві Верховної Ради України «Про трагічну загибель людей внаслідок терористичного акту над територією України», схваленій постановою Верховної Ради України від 22 липня 2014 року № 1596-VII, Заяві Верховної Ради України «Щодо протидії поширенню підтримуваного Російською Федерацією міжнародного тероризму», схваленій постановою Верховної Ради України від 22 липня 2014 року № 1597-VII, Зверненні Верховної Ради України до Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, національних парламентів держав - членів ЄС, США, Канади, Японії та Австралії щодо масового розстрілу людей під Волновахою в Україні, затвердженому постановою Верховної Ради України від 14 січня 2015 року №106-VIII, Заяві Верховної Ради України «Про відсіч збройній агресії Російської Федерації та подолання її наслідків», схваленій постановою Верховної Ради України від 21 квітня 2015 року № 337-VIII.

24 лютого 2022 року о 05 годині Президент Російської Федерації оголосив про рішення розпочати «спеціальну військову операцію» в Україні.

У подальшому близько 05 години ранку 24 лютого 2022 року збройні сили РФ спільно з підрозділами НЗФ так званих «ДНР» і «ЛНР» здійснили інтенсивні ракетно-бомбові та артилерійські обстріли по військовим та цивільним об`єктам на всій території України, перетнули державний кордон України та вторглися на територію суверенної держави Україна на ділянках Чернігівської, Сумської, Харківської, Луганської, Донецької та Херсонської областей, тобто розпочали відкритий міжнародний збройний конфлікт проти України.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

У подальшому, Указом Президента України від 14 березня 2022 року №133/2022 у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією РФ проти України продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України 17 березня 2022 року № 341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб, який діє на теперішній час.

У відкритій військовій агресії проти України широкомасштабного застосовувалися ЗС РФ із залученням НЗФ терористичних організацій «ДНР» та «ЛНР», які діяли на території окремих регіонів Донецької на Луганської областей України під загальним керівництвом військового командування РФ.

Так, ОСОБА_6 , як громадянин України, який згідно із

ст. 65 Конституції України має обов`язок здійснювати захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який, у відповідності до частин 2, 3 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ, може бути реалізований шляхом проходження військової служби виключно у Збройних Силах України, інших утворених відповідно до законів України військових формуваннях, а також правоохоронних органах спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями, умисно, з метою заподіяння шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності України, перейшов на бік ворога в період збройного конфлікту, в умовах воєнного стану.

Зокрема, ОСОБА_6 , будучи громадянином України, свідомо порушуючи свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, діючи в період збройного конфлікту, в умовах військового стану, усвідомлюючи характер своїх злочинних дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки таких дій та бажаючи їх настання, вирішив прийняти участь у бойових діях на боці ворога (країни-агресора) - Російської Федерації (надалі по тексту - РФ), перейшовши на територію, контрольовану ворогом та в місце дислокації військ ЗС РФ з метою сприяння в спричиненні шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України.

Будучи обізнаним про те, що ЗС РФ, НЗФ терористичних організацій «ДНР» та «ЛНР» своїми спільними та узгодженими діями здійснюють широкомасштабні бойові дії на всій території України, розумів, що його призов та подальша служба в ЗС РФ та НЗФ терористичної організації «ЛНР» передбачатиме участь в таких бойових діях.

Така обізнаність особи випливає з того, що «визнання» РФ терористичних організацій «ДНР» та «ЛНР» незалежними державами, здійснення РФ та так званими «ДНР, «ЛНР» спільних бойових дій проти України, оголошення загальної мобілізації на території самопроголошених республік, широко висвітлювалась в засобах масової інформації та на відкритих Інтернет-ресурсах.

Так, у жовтні 2020 року ОСОБА_6 , точний час досудовим розслідуванням не встановлений, діючи умисно, усвідомлюючи свої незаконні дії, без будь-якого фізичного примусу та морального тиску, добровільно підписав контракт на військову службу зі збройним формуванням т.зв. «ЛНР» та проходив службу на посаді стрільця у ІНФОРМАЦІЯ_4, в/ч НОМЕР_2 з дислокацією в АДРЕСА_1 . В період проходження військової служби, отримав посаду гранатометника, механіка-водія, стрільця, також отримав військове звання «молодший сержант» та штатну зброю у вигляді АК-74.

Надалі, в травні 2021 року ОСОБА_6 був переведений у ІНФОРМАЦІЯ_3 ЛНР, в/ч НОМЕР_2 з дислокацією в АДРЕСА_1 .

За період проходження вказаної військової служби, починаючи з 2020

ОСОБА_6 , будучи озброєним автоматичною зброєю АК-74, приймав участь у чергуваннях на блок-постах, що розташовувались на в`їзді до населеного пункту АДРЕСА_2 .

Далі, після 24.02.2022 ОСОБА_6 продовжуючи перебувати у вищевказаній військовій частині, відправився разом з іншими невстановленими військовим рф на бойове завдання до населеного пункту АДРЕСА_5, де в залежності від розпоряджень та команд поступово був передислокований до АДРЕСА_4.

Так, ОСОБА_6 , як учасник НЗФ терористичної організації

ІНФОРМАЦІЯ_5, в/ч НОМЕР_2 , який діяв на боці держави-агресора у цьому міжнародному збройному конфлікті, у відповідності до п.п. 1, 2 ч. А, ст. 4 Женевської конвенції про поводження з військовополоненими 1949 року (ІІІ Женевська конвенція), ст. 43 Додаткового протоколу до Женевських конвенцій від 12 серпня 1949 року, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфлікті, від 08 червня 1977 року (Протокол І), п. 29 Глави 2 розділу I Інструкції про порядок виконання норм міжнародного гуманітарного права у збройних силах України, затвердженої Наказом Міністерства оборони України від 23 березня 2017 року № 164, був зобов`язаний дотримуватись у своїх діях законів і звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами.

При цьому, ОСОБА_6 , відкрито носив при собі вогнепальну зброю, був одягнений у військову польову камуфльовану форму зразка ЗС РФ.

У подальшому, в період з березня 2022 року по 16 січня 2024 року

ОСОБА_6 , діючи на боці ворога - держави-агресора РФ, у складі ІНФОРМАЦІЯ_5, в/ч НОМЕР_2 , вчиняв наступні дії:

- здійснював окупацію та охорону захоплених територій України;

- виконував вказівки та накази командирів з числа військовослужбовців збройних сил РФ, які були за званням чи посадою вище;

- під час несення служби у військовій польовій камуфльованій формі зразка ЗС РФ відкрито носив при собі вогнепальну зброю.

16 січня 2024 року, ОСОБА_6 та інші невстановлені військовослужбовці РФ у лісосмузі з бойовими позиціями під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 », яка розташована у АДРЕСА_3 , під час бойового зіткнення зі Збройними Силами України, припинив збройний опір та склав зброю, його злочинна діяльність на боці ворога - РФ, як держави-агресора, була припинена.

Тобто, ОСОБА_6 , перебуваючи та діючи у складі ІНФОРМАЦІЯ_5, в/ч НОМЕР_2 , усвідомлюючи, що в умовах введеного на території України воєнного стану, триваючої відкритої військової агресії РФ проти України, здійснення її збройними силами спільно з НЗФ «ДНР», «ЛНР» інтенсивних ракетно-бомбових ударів та артилерійських обстрілів по військовим та цивільним об`єктам на всій території України, окупації її територій, своїми умисними діями на боці РФ як держави-агресора брав активну участь у військовій агресії проти України, тобто діяв на боці ворога на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України.

Зазначені дії обвинуваченого ОСОБА_6 колегія суддів кваліфікує за ч. 2 ст. 111 КК України, а саме, як вчинення ним державної зради, тобто діяння, умисно вчиненого громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, а саме перехід на бік ворога в період збройного конфлікту, вчиненого в умовах воєнного стану.

Крім того, громадянин України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у березні 2022 року, точний час досудовим розслідуванням не встановлений, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці Луганської області, приймав участь в діяльності НЗФ, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 260 КК України, при наступних обставинах.

З 20 лютого 2014 року РФ розпочала збройну агресію проти суверенної, незалежної держави Україна, яка продовжується по теперішній час.

З квітня 2014 року на території Луганської області створена та діє до цього часу терористичної організації - «ЛНР», тобто стійке об`єднання невизначеної кількості осіб (більше п`яти), члени та структурні частини якого за попередньою змовою зорганізувалися для вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів.

Основною метою створення та діяльності терористичної організації - «ЛНР», є зміна меж території і державного кордону України, шляхом відокремлення Луганської області та її подальшого виходу із складу України в порушення порядку, встановленого ст. ст. 2, 73 Конституції України, з можливістю подальшого приєднання до РФ.

Для досягнення вказаної мети, учасники «терористичної організації - «ЛНР», здійснили захоплення адміністративних будівель, опорних пунктів силових структур, а згодом і інших господарчих та інфраструктурних об`єктів шляхом збройного протистояння правоохоронним органам і Збройним Силам України, фізичного знищення їх особового складу та матеріальних ресурсів, вчинення інших тяжких і особливо тяжких злочинів, що призвело до дестабілізації суспільно-політичної ситуації у державі.

Задля насильницької підтримки влади самопроголошеної терористичної організації - «ЛНР», були створені НЗФ, які мали організовану структуру військового типу, а саме: єдиноначальність, підпорядкованість, чітку ієрархічність та дисципліну, за сприяння РФ були озброєні вогнепальною та вибуховою зброєю, а також тяжким військовим озброєнням та військовою технікою.

У подальшому члени терористичної організації - «ЛНР», під безпосереднім керівництвом на контролем невстановлених досудовим розслідуванням представників влади та ЗС РФ, із застосуванням артилерійських установок, систем реактивного залпового вогню, зенітно-ракетних комплексів, вогнепальної зброї, шляхом здійснення вибухів, підпалів та обстрілів, які створювали небезпеку для життя та здоров`я людей, з метою зміни меж території та державного кордону України у порушення порядку, встановленого Конституцією України, здійснили збройне незаконне захоплення частини територій Донецької області.

19 лютого 2022 року керівник терористичних організацій - «ДНР», «ЛНР», ОСОБА_8 з метою збільшення чисельності особового складу НЗФ терористичної організації - «ДНР» «ЛНР», та приведення їх в повну бойову готовність, підписав указ № 29 «Про проведення загальної мобілізації», яким зобов`язав здійснити на всій території самопроголошеної республіки призов на військову службу громадян, які перебували в запасі.

Починаючи з середини листопада 2022 року (більш точні дата та час досудовим розслідуванням не встановлені) на тимчасово окупованій території Луганської області (частині території України, в межах яких збройні формування РФ та окупаційна адміністрація РФ встановили та здійснюють загальний контроль), військовими комісаріатами самопроголошеної республіки розпочався набір учасників до НЗФ терористичної організації - «ДНР».

Одним з таких НЗФ, створених на території м. Луганськ на початку 22 лютого 2022 року (більш точні дата і час досудовим розслідуванням не встановлені), був «ІНФОРМАЦІЯ_6 в/ч НОМЕР_3 », так званого - «ЛНР».

Вказане НЗФ мало організаційну структуру військового типу, а саме: єдиноначальність, підпорядкованість, дисципліну, визначений механізм вступу до підрозділу і порядок проходження в ньому служби. Учасники цього НЗФ проходили військову підготовку на тренувальних базах, які знаходились на території Луганської області, підконтрольній так званій «ЛНР», а також на території РФ; у своєму володінні мали та відкрито носили вогнепальну, холодну, вибухову та іншу зброю; постійно носили військову форму зразка ЗС РФ.

22 лютого 2022 року Президент РФ направив до Ради Федерації звернення про використання ЗС РФ за межами РФ, яке було задоволено. Того ж дня, Президент РФ, керівник терористичної організації - «ЛНР», а також інші невстановлені досудовим розслідуванням особи, реалізуючи спільний злочинний умисел, створили умови, організували та здійснили введення ЗС РФ на територію Луганської та Донецької областей України, контрольовану терористичної організації - «ДНР», «ЛНР», з метою здійснення подальшої відкритої військової агресії проти України.

24 лютого 2022 року близько 05 години ранку ЗС РФ спільно з підрозділами НЗФ терористичної організації - «ДНР» та «ЛНР», здійснили інтенсивні ракетно-бомбові та артилерійські обстріли по військовим та цивільним об`єктам на всій території України, незаконно перетнули державний кордон України на ділянках Чернігівської, Сумської, Харківської, Луганської, Донецької і Херсонської областей, та вторглися на територію суверенної держави Україна, тобто розпочали відкритий міжнародний збройний конфлікт між РФ (держава-агресор) та Україною. У відкритій військовій агресії РФ проти України широкомасштабною застосовувалися ЗС РФ із залученням НЗФ терористичних організацій - «ДНР», «ЛНР», під загальним керівництвом військового командування РФ.

У цей же день, у зв`язку з відкритою військовою агресією РФ проти України Указом Президента України ОСОБА_9 від 24 березня 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який діє по цей час.

Громадянин України ОСОБА_6 , достовірно знав, що ЗС РФ, НЗФ терористичної організації - «ЛНР», своїми спільними та узгодженими діями здійснюють широкомасштабні бойові дії на всій території України, розумів, що служба в НЗФ так званої «ЛНР» передбачатиме участь в таких бойових діях. Така обізнаність особи випливає з того, що «визнання» 21 лютого 2022 року РФ самопроголошеної республіки «ЛНР», незалежною державою, здійснення РФ та терористичної організації - «ЛНР», спільних бойових дій проти України, оголошення загальної мобілізації на території самопроголошеної республіки, широко висвітлювалась в засобах масової інформації та на відкритих Інтернет-ресурсах.

Так, у жовтні 2020 року ОСОБА_6 , точний час досудовим розслідуванням не встановлений, діючи умисно, усвідомлюючи свої незаконні дії, без будь-якого фізичного примусу та морального тиску добровільно підписав контракт на військову службу зі збройним формуванням т.зв. «ЛНР» та проходив службу на посаді стрільця у ІНФОРМАЦІЯ_7 ЛНР, в/ч НОМЕР_2 з дислокацією в АДРЕСА_1 . В період проходження військової служби, отримав посаду гранатометника, механіка-водія, стрільця, також отримав військове звання «молодший сержант» та штатну зброю у вигляді АК-74.

Надалі, в травні 2021 року ОСОБА_6 був переведений у ІНФОРМАЦІЯ_3 ЛНР, в/ч НОМЕР_2 з дислокацією в АДРЕСА_1 .

За період проходження вказаної військової служби, починаючи з 2020

ОСОБА_6 будучи озброєним автоматичною зброєю АК-74 приймав участь у чергуваннях на блок-постах, що розташовувались на в`їзді до населеного пункту АДРЕСА_2 .

Далі, після 24.02.2022 ОСОБА_6 продовжуючи перебувати у вищевказаній військовій частині, відправився разом з іншими невстановленими військовим рф на бойове завдання до населеного пункту АДРЕСА_5, де в залежності від розпоряджень та команд поступово був передислокований до АДРЕСА_4.

Так, ОСОБА_6 , як учасник НЗФ терористичної організації

ІНФОРМАЦІЯ_5, в/ч НОМЕР_2 , який діяв на боці держави-агресора у цьому міжнародному збройному конфлікті, у відповідності до п.п. 1, 2 ч. А, ст. 4 Женевської конвенції про поводження з військовополоненими 1949 року (ІІІ Женевська конвенція), ст. 43 Додаткового протоколу до Женевських конвенцій від 12 серпня 1949 року, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфлікті, від 08 червня 1977 року (Протокол І), п. 29 Глави 2 розділу I Інструкції про порядок виконання норм міжнародного гуманітарного права у збройних силах України, затвердженої Наказом Міністерства оборони України від 23 березня 2017 року № 164, був зобов`язаний дотримуватись у своїх діях законів і звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами.

При цьому, ОСОБА_6 , відкрито носив при собі вогнепальну зброю, був одягнений у військову польову камуфльовану форму зразка ЗС РФ.

У подальшому, в період з березня 2022 року по 16 січня 2024 року

ОСОБА_6 , діючи на боці ворога - держави-агресора РФ, у складі 1 взводу 7 роти 3 батальйона 4 мотострілкової бригади 2 армійського корпусу ЛНР, в/ч НОМЕР_2 , вчиняв наступні дії:

- здійснював окупацію та охорону захоплених територій України;

- виконував вказівки та накази командирів з числа військовослужбовців збройних сил РФ, які були за званням чи посадою вище;

- під час несення служби у військовій польовій камуфльованій формі зразка ЗС РФ відкрито носив при собі вогнепальну зброю.

16 січня 2024 року, ОСОБА_6 та інші невстановлені військовослужбовці РФ у лісосмузі з бойовими позиціями під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 », яка розташована у АДРЕСА_3 , під час бойового зіткнення зі Збройними Силами України, припинив збройний опір та склав зброю, його злочинна діяльність на боці ворога - РФ, як держави-агресора, була припинена.

Так, ОСОБА_6 як учасник НЗФ терористичної організації - «ЛНР» - ІНФОРМАЦІЯ_5, в/ч НОМЕР_2 , який діяв на боці держави-агресора у цьому міжнародному збройному конфлікті, у відповідності до п.п. 1, 2 ч. А, ст. 4 Женевської конвенції про поводження з військовополоненими 1949 року (ІІІ Женевська конвенція), ст. 43 Додаткового протоколу до Женевських конвенцій від 12 серпня 1949 року, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфлікті, від 08 червня 1977 року (Протокол І), п. 29 Глави 2 розділу I Інструкції про порядок виконання норм міжнародного гуманітарного права у збройних силах України, затвердженої Наказом Міністерства оборони України від 23 березня 2017 року № 164, був зобов`язаний дотримуватись у своїх діях законів і звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами.

При цьому, ОСОБА_6 , відкрито носив при собі вогнепальну зброю, був одягнений у військову польову камуфльовану форму зразка ЗС РФ.

Тобто, ОСОБА_6 , діючи умисно, в період з березня 2022 року по 16 січня 2024 року на території Луганської та Донецької областей приймав участь у діяльності - ІНФОРМАЦІЯ_5, в/ч НОМЕР_2 .

Зазначені дії обвинуваченого ОСОБА_6 колегія суддів кваліфікує за ч. 2 ст. 260 КК України, а саме, як участь у діяльності не передбаченого законом збройного формування.

Будучи допитаним у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_6 суду пояснив, що свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях визнає повністю, щиро розкаюється у вчиненому. Суду показав, що обставини, викладені в обвинувальному акті, переданому до суду, відповідають дійсним обставинам вчинених ним кримінальних правопорушень. Обвинувачений суду показав, що, будучи громадянином України, приблизно у жовтні 2020 року підписав контракт на військову службу зі збройним формуванням «ЛНР», та з цього часу проходив службу на посаді стрільця у 3 відділенні 1 взводу 8 роти 3 батальйону 4 окремої мотострілкової бригади 2 армійського корпусу «ЛНР», в/ч НОМЕР_2 , яка розташовувалась у АДРЕСА_1 . В період проходження військової служби отримав посаду гранатометника, механіка-водія, стрільця, також отримав військове звання «молодший сержант» та штатну зброю у вигляді АК-74. За період проходження вказаної військової служби, починаючи з 2020 він приймав участь у чергуваннях на блок-постах, що розташовувались на в`їзді до населеного пункту АДРЕСА_2 . Далі, після 24.02.2022 ОСОБА_6 відправився разом з іншими військовими рф на бойове завдання до населеного пункту АДРЕСА_5, звідки поступово був передислокований до АДРЕСА_4. У цей період часу, обвинувачений показав суду, що носив при собі вогнепальну зброю, був одягнений у військову польову камуфльовану форму зразка ЗС РФ. Показав, що в період з березня 2022 року по 16.01.2024 року вчиняв наступні дії: здійснював окупацію та охорону захоплених територій України, виконував вказівки та накази командирів з числа військовослужбовців збройних сил РФ, які були за званням чи посадою вище. Показав, що 16.01.2024 під час бойового зіткнення зі Збройними Силами України, припинив збройний опір та склав зброю. Про вчинене шкодує, просить суворо не карати.

Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому органом досудового розслідування кримінальних правопорушеннях при обставинах, викладених в обвинувальному акті, який надійшов до провадження суду, обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції, колегія суддів, роз`яснивши обвинуваченому наслідки, визнала недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються та вирішили обмежитись допитом обвинуваченого та дослідженням характеризуючих особу обвинуваченого матеріалів.

/ч. 3 ст. 349 КПК України/

Вирішуючи питання про призначення покарання, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 65 КК України суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Зокрема, при призначенні покарання колегією суддів враховано, що обвинувачений ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 111, яке відповідно до ч. 6 ст.12 КК України, належить до категорії особливо тяжких злочинів, та кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 260 КК України, яке відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України належить до тяжких злочинів, обвинувачений раніше притягувався до кримінальної відповідальності, однак не судимий в силу ст. 89 КК України, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, одружений, зі слів обвинуваченого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, які проживають із дружиною у м. Алчевськ, офіційно не працевлаштований.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає: щире каяття;

Обставини, які обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлені.

Таким чином, з урахуванням вищенаведеного, конкретних обставин справи, особи обвинуваченого, наявною обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, та відсутністю обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, колегія суддів доходить до висновку про призначення обвинуваченому покарання, пов`язаного із ізоляцією обвинуваченого від суспільства, а саме:

за ч. 2 ст. 111 КК України призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років з конфіскацією всього майна, яке належить йому на праві власності;

за ч. 2 ст. 260 КК України - у виді позбавлення волі строком на 7 років з конфіскацією всього майна, яке належить йому на праві власності,

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, колегія суддів призначає обвинуваченому ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років з конфіскацією всього майна, яке належить йому на праві власності.

Призначаючи покарання обвинуваченому, колегія суддів керується вимогами ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

На переконання колегії суддів, вказаний вид покарання, із врахуванням щирого каяття обвинуваченого та засудження ним власних протиправних дій, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

При постановленні вироку, колегія суддів вважає за доцільне застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, із врахуванням приписів ст. ст. 176-178, 183, 331, 374 КПК України.

Керуючись ст. ст. 2, 7, 31, 337, ч. 3 ст. 349, ст. ст. 370, 371, 374-376, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 2 ст. 260 КК України, та призначити йому покарання:

-за ч. 2 ст. 111 КК України - у виді позбавлення волі на строк 15 (п`ятнадцять) років з конфіскацією всього майна, яке належить йому на праві власності,

-за ч. 2 ст. 260 КК України - у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років з конфіскацією всього майна, яке належить йому на праві власності.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у виді позбавлення волі на строк 15 (п`ятнадцять) років з конфіскацією всього майна, яке належить йому на праві власності.

До набрання вироком суду законної сили застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обраховувати з моменту фактичного затримання у зв`язку із застосуванням на підставі вироку суду відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, якщо не буде оскаржений.

В частині застосування до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вирок суду підлягає негайному виконанню з моменту його проголошення.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Солом`янський районний суд міста Києва протягом 30 днів з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з дня отримання копії вироку.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3