ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/823/24 Справа № 242/1860/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2024 року м.Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції об`єднані кримінальні провадження за № 0000491 від 14.10.2022 року, № 00000310 від 14.04.2023 року за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Селидівського міського суду Донецької області від 22.11.2023 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мір-Башир Азербайджану, громадянина України, з середньо-технічною світою, раніше судимого, останній раз: 21.04.2016 року Селидівським міським судом Донецької області за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, звільненого 11.12.2018 року умовно-достроково, невідбута частина покарання 1 рік 6 днів, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним та призначено покарання: за ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі, за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 6 років позбавлення волі, за ч. 2 ст. 190 КК України у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі; на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено остаточне покарання у вигляді 6 років позбавлення волі, -

УСТАНОВИЛА:

Короткий зміст оскарженого судового рішення та встановлені фактичні обставини

За вироком суду ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень за таких обставин.

Під час дії воєнного стану на території України (який введено Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX (зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-IX, Указом від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-IX, Указом від 17 травня 2022 року № 341/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року № 2263-IX, Указом від 12 серпня 2022 року № 573/2022, затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року № 2500-IX, Указом від 7 листопада 2022 року № 757/2022, затвердженим Законом України від 16 листопада 2022 року № 2738-IX, Указом від 6 лютого 2023 року № 58/2023, затвердженим Законом України від 7 лютого 2023 року № 2915-IX, Указом від 1 травня 2023 року № 254/2023, затвердженим Законом України від 2 травня 2023 року № 3057-IX, Указом від 26 липня 2023 року № 451/2023, затвердженого Законом України від 27 липня 2023 року № 3275-ІХ) на території України з 24.02.2022 року введено воєнний стан, який останнім вказаним указом продовжено на 90 діб з 05 години 30 хвилин 18 серпня 2023 року наприкінці вересня 2022 року, більш точної дати досудовим розслідуванням не встановлено ОСОБА_8 перебував на АДРЕСА_2 , де виявив у вугільнику домоволодіння АДРЕСА_3 кам`яне вугілля, після чого 01 жовтня 2022 року у ранковий час, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, таємно, повторно, з корисливою метою прибув до вказаного домоволодіння, яке належить ОСОБА_9 , та переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, через незачинену хвіртку проник до території домоволодіння, на якій шляхом зриву навісного замка проник до вугільника, що є сховищем, в якому знаходилося кам`яне вугілля, що належить ОСОБА_10 , та за допомогою відра й лопати, що знаходилися в середині, набрав до мішка кам`яне вугілля марки ДГ КОМ, клас 13-200, та виніс мішок з вугіллям з території домоволодіння, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Після чого, продовжуючи свій протиправний умисел, в період часу з 01 по 13 жовтня 2022 року проникав вищевказаним способом до вугільника домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , звідки виніс вісім мішків кам`яного вугілля марки ДГ КОМ, клас 13-200, кожного разу по одному мішку, яким розпорядився на власний розсуд, а 14.10.2022 року о 09 годині 30 хвилин, перебуваючи у вугільнику вказаного домоволодіння, під час набирання дев`ятого мішка був помічений та зупинений сусідом ОСОБА_11 на території даного домоволодіння.

Таким чином, ОСОБА_8 не виконав усі дії, які він вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення, а саме: викрадення вугілля марки ДГ КОМ, клас 13-200, загальною масою 350 кг, на загальну суму 2870 грн., до кінця та кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, оскільки був затриманий ОСОБА_11

15 листопада 2022 року о 17 годині, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_8 проходив по вулиці Свободи в м. Гірник Покровського району Донецької області, де побачив велосипед, що знаходився поблизу гаражу біля будинку за адресою: АДРЕСА_4 та переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, таємно, повторно, з корисливою метою викрав велосипед марки «Titan» моделі «City Elite», вартістю 6500 грн., який належить ОСОБА_12 , та з викраденим з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_12 матеріальну шкоду у загальному розмірі 6500 грн.

Крім цього, 27 березня 2023 року о 19 годині ОСОБА_8 прийшов до квартири АДРЕСА_5 до свого знайомого ОСОБА_13 та через незачинені двері зайшов у приміщення вказаної квартири й почав гукати ОСОБА_13 , однак, переконавшись, що господар квартири відсутній, перебуваючи в приміщенні квартири виявив телевізор марки PANASONIC моделі ТС-14D2, сірого кольору, що знаходився в коридорі при вході та переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, таємно, повторно, в умовах воєнного стану, з корисливою метою викрав телевізор марки PANASONIC моделі ТС-14D2, сірого кольору, вартістю 520 грн., що належить ОСОБА_13 , та з викраденим з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_13 матеріальну шкоду у загальному розмірі 520 грн.

Також 04 квітня 2023 року о 12 годині ОСОБА_8 знаходився у квартирі за адресою: АДРЕСА_6 , яка належить ОСОБА_14 , де разом з ОСОБА_15 у відсутність господаря розпивав спиртні напої. Під час їх розпивання ОСОБА_8 звернув увагу на телевізор марки PANASONIC моделі ТС-14D2, сірого кольору, що знаходився на столі та який він раніше продав ОСОБА_14 .. Після чого, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, скориставшись тим, що ОСОБА_15 заснула, діючи умисно, таємно, повторно, в умовах воєнного стану, з корисливою метою викрав телевізор марки PANASONIC моделі ТС-14D2, сірого кольору, вартістю 520 грн., що належить ОСОБА_14 , та з викраденим з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_14 матеріальну шкоду у загальному розмірі 520 грн.

12 квітня 2023 року о 08 годині ОСОБА_8 знаходився на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_6 , що належить ОСОБА_14 , де в ході бесіди зі знайомою ОСОБА_15 попросив у неї велосипед, що належить ОСОБА_14 , для поїздки до аптеки та, діючи умисно, повторно, шляхом зловживання довірою, запевнивши ОСОБА_15 , що після поїздки поверне велосипед, але не маючи наміру на його повернення, заволодів велосипедом «Аист» вартістю 1200 грн. та з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись велосипедом на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_14 матеріальну шкоду у загальному розмірі 1200 грн.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

У своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 вказує, що вирок суду незаконний та підлягає скасуванню. Зауважує, що суд першої інстанції не прийняв до уваги наявність щирого каяття та активного сприяння розкриттю кримінального правопорушення, повернення викраденого майна потерпілим. Просить призначити остаточне покарання у вигляді 5 років 3 місяців позбавлення волі.

Прокурор подав заперечення на апеляційну скаргу, в яких зазначає, що доводи апеляції є необґрунтованими, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, вирок суду без змін.

Позиції учасників судового провадження

Обвинувачений та його захисник підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважав її необґрунтованою та просив відмовити в її задоволенні.

Мотиви суду

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового розгляду, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Згідно вимог ч. 1 ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Оскільки вирок суду в частині фактичних обставин та вини ОСОБА_8 не оскаржується, колегія суддів переглядає вирок суду виключно в частині призначеного покарання.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто вирок має ґрунтуватися на зібраних доказах, повністю та всебічно досліджених та правильно оцінених судом, а висновки про подію кримінального правопорушення, про винуватість або невинуватість обвинуваченого у вчиненні злочину та інші істотні питання, які виникли у кримінальному провадженні, мають з достовірністю випливати з матеріалів провадження.

Відносно доводів апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 щодо суворості призначеного йому покарання, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до положень статті 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Згідно ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, у значенні ст. 414 КПК України, означає з`ясування судом, насамперед, питання про те, до кримінальних правопорушень якої категорії тяжкості відносить закон (ст. 12 КК України) вчинене у конкретному випадку злочинне діяння. Беручи до уваги те, що у ст. 12 КК України дається лише видова характеристика ступеня тяжкості кримінального правопорушення, що знаходить своє відображення у санкції статті, встановленій за кримінальне правопорушення цього виду, суд при призначенні покарання на основі всебічного, повного та неупередженого врахування обставин кримінального провадження в їх сукупності визначає тяжкість конкретного кримінального правопорушення, враховуючи його характер, цінність суспільних відносин, на які вчинено посягання, тяжкість наслідків, спосіб посягання, форму і ступінь вини, мотивацію кримінального правопорушення, наявність або відсутність кваліфікуючих ознак тощо.

Під особою обвинуваченого у контексті ст. 414 КПК України розуміється сукупність фізичних, соціально-демографічних, психологічних, правових, морально-етичних та інших ознак індивіда, щодо якого ухвалено обвинувальний вирок, які існують на момент прийняття такого рішення та мають важливе значення для вибору покарання з огляду мети та засад його призначення. Тобто поняття «особа обвинуваченого» вживається у тому ж значенні, що й у п. 3 ч. 1 ст. 65 КК України поняття «особа винного».

Згідно усталеної практики Верховного Суду термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної або касаційної інстанцій, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті (частини статті) Особливої частини КК України, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції керувався положеннями ст.ст. 50, 65-67 КК України, роз`ясненнями, що містяться у п. 1-3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24 жовтня 2003 року, з наступними змінами та належним чином врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу винного, який за місцем проживання характеризується посередньо, веде бродяжницький спосіб життя, раніше судимий, на обліку у психіатра та нарколога не перебуває. Визнав обставиною, що пом`якшує покарання - щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, наявність обставин, що обтяжують покарання вчинення кримінального правопорушення щодо особи з інвалідністю та вчинення кримінального правопорушення особою, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Та обставина, що обвинувачений відшкодував завдану своїми протиправними діями шкоду, врахована судом першої інстанції при призначенні покарань за сукупністю злочинів та за сукупністю покарань, у зв`язку з чим не враховується при вирішенні питання про зменшення розміру виду покарання.

Приймаючи до уваги сукупність наведених обставин, колегія суддів не має сумнівів у тому, що визначена ОСОБА_8 форма відбування покарання в умовах ізоляції від суспільства є співмірною протиправним діянням, а також є справедливим і виваженим заходом примусу, що забезпечить виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Також колегія суддів підкреслює, що ухвалюючи вирок, суд першої інстанції прийняв до відома характеристику обвинуваченого, конкретні обставин кримінальних проваджень; характер вчинених злочинів; особу обвинуваченого, який не дивлячись на раніше застосовані до нього заходи кримінального перевиховання з боку держави, вчинив нові злочини проти власності.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що вирок суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та вмотивованим, а тому підлягає залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Селидівського міського суду Донецької області від 22.11.2023 року відносно ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а обвинуваченим, що перебуває під вартою, - протягом трьох місяців з дня отримання копії рішення суду.

Судді: