Єдиний унікальний номер 205/4629/24
1-кс/205/803/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2024 року м. Дніпро

Слідчий суддя Ленінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ ВП №3 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Західної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні №0000522, внесеному 15 квітня 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, про продовження строків запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Павлоград Дніпропетровської області, українець, громадянин України, має вищу освіту, не одружений, на утримані малолітніх, неповнолітніх дітей, недієздатних осіб не має, офіційно працевлаштований в ТОВ «РУШ» на посаді агента з інформаційних послуг, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживав за адресою: АДРЕСА_2 ,

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшло вищевказане клопотання слідчого, в обґрунтування якого зазначено, що досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлені під час досудового розслідування місці та час у ОСОБА_5 виник злочинний умисел направлений на заподіяння смерті іншій людині, а саме матері колишньої дружини ОСОБА_7 . Після чого, 15 квітня 2024 року (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_5 , реалізуючи вищевказаний злочинний умисел, направився за місцем проживання матері своєї колишньої дружини ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_3 , під приводом повернення речей своєї колишньої дружини ОСОБА_8 , при цьому взявши з собою заздалегідь заготовлене знаряддя для вчинення злочину - молоток. Двері зазначеної квартири йому відчинила матір колишньої дружини ОСОБА_7 та запросила його до приміщення вказаної квартири. Надалі ОСОБА_5 попросив у ОСОБА_7 . склянку води, та вона виконуючи прохання гостя, повернулася спиною до ОСОБА_5 , а в цей час, ОСОБА_5 , реалізуючи раніше виниклий злочинний умисел, направлений на заподіяння смерті іншій людині, маючи намір позбавити життя ОСОБА_7 , дістав, заздалегідь заготовлене знаряддя вчинення злочину, а саме: молоток, та умисно здійснив удар цим молотком в область голови ОСОБА_7 . Після чого, ОСОБА_7 від отриманого удару повернулася обличчям до ОСОБА_5 , який схопивши її рукою за горло, почав здавлювати його, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, усвідомлюючи, що нанесення ударів молотком в область голови є життєво-небезпечним для життя людини, оскільки там сконцентровані критично важливі органи життєзабезпечення людини, бажаючи настання невідворотного наслідку у вигляді смерті людини, продовжував хаотично наносити удари молотком в область голови ОСОБА_7 . Після вищевказаних завданих ОСОБА_7 ударів, їй вдалося відштовхнути ОСОБА_5 від себе та відчинити вікно приміщення кухні, щоб покликати на допомогу, однак в цей час ОСОБА_5 , керуючись єдиним злочинним умислом, з прикладанням сили відштовхнув ОСОБА_7 від вікна, та відволікся на те щоб зачинити вищевказане вікно. Після чого, ОСОБА_7 вдалося побігти до вхідних дверей вищевказаної квартири і знов покликати на допомогу, проте, ОСОБА_5 знов наздогнав потерпілу ОСОБА_7 , та продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, наніс потерпілій ще декілька ударів молотком в область голови. Проте, ОСОБА_5 не зміг виконати усі дії, які він вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, оскільки його злочинні дії були припинені свідком, а саме сусідом ОСОБА_9 , який прибіг на голосні прохання про допомогу ОСОБА_7 , та молоток, яким ОСОБА_5 здійснював удари потерпілій зламався. Так, ОСОБА_9 силою витягнув ОСОБА_7 з приміщення її квартири та намагався зачинити двері зазначеної квартири, які у свою чергу з прикладанням сили відчиняв ОСОБА_5 , з метою покинути місце вчинення ним кримінального правопорушення, що в результаті прикладання сили йому вдалося зробити і вибігти з квартири до під`їзду зазначеного вище будинку, та покинув місце вчинення ним кримінального правопорушення.

Своїми умисними діями ОСОБА_5 заподіяв ОСОБА_7 тілесні ушкодження відповідно до первинного огляду нейрохірурга від 15 квітня 2024 року Дніпропетровської обласної клінічної лікарні імені ОСОБА_10 у вигляді відкритої непроникаючої черепно-мозкової травми; струс головного мозку; множинні забійні рани голови. Та згідно довідки виданої КНП «МКЛ №16» ДМР від 15 квітня 2024 року тілесні ушкодження у вигляді: множинних забійних ран волосистої частини голови з дефектом м`яких тканин, забійних ран лівої скроневої та лобної ділянок, обширної гематоми тім`яної та лівої скроневої ділянок.

Таким чином, ОСОБА_5 не зміг виконати усі дії, які він вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, оскільки його злочинні дії були припинені свідком ОСОБА_9 , який зупинив ОСОБА_5 , чим завадив в подальшому наносити удари молотком потерпілій ОСОБА_7 .

Умисні дії ОСОБА_5 , що виразилися у незакінченому замаху на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, кваліфікуються за ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України.

16 квітня 2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України.

Обґрунтованість повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України підтверджується зібраними під час досудового розслідування належними та допустимими доказами у їх сукупності, зокрема: протоколом прийняття заяви від ОСОБА_7 ; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_7 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ; протоколом пред`явлення для впізнання за фотознімками зі свідком ОСОБА_9 ; протоколами допиту свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , ОСОБА_12 ; протоколами оглядів місця події; протоколом додаткового допиту потерпілої ОСОБА_7 ; протоколом проведення слідчого експерименту з потерпілою ОСОБА_7 ; протоколом проведення слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_9 ; висновками експертів.

Для досягнення мети і завдань кримінального провадження у сторони обвинувачення виникла необхідність у продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 , оскільки в ході досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України: підозрюваний ОСОБА_5 з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України може переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Ризик обґрунтовується тим, що ОСОБА_5 під загрозою застосування реальної міри покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років, за вчинення кримінального правопорушення проти життя та здоров`я особи, яке відповідно до ч. 6 ст. 12 КК України відноситься до особливо тяжких злочинів, з метою уникнення кримінального покарання може переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Крім того, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення щодо матері своєї колишньої дружини, на утриманні непрацездатних та неповнолітніх осіб не має, може незаконно впливати на потерпілу та свідків. З метою уникнення кримінальної відповідальності підозрюваний може шляхом залякування, погроз схилити їх до зміни наданих показів, або відмови від них під час досудового розслідування та судового розгляду, на що також вказує насильницький характер вчиненого кримінального правопорушення, а також те, що він безпосередньо знайомий з потерпілою, яка є матір`ю його колишньої дружини, та йому відоме її місце мешкання. Крім того під час ознайомлення з матеріалами кримінального провадження йому можуть стати відомі анкетні дані свідків та місце їх мешкання. Також може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється. Вказаний ризик обґрунтовується тим, що підозрюваний ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, тобто незакінчений замах на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, а саме матері своєї колишньої дружини. Ризик також обґрунтовується тим, що підозрюваний ОСОБА_5 не зміг виконати усі дії, які він вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, оскільки його злочинні дії були припинені свідком ОСОБА_9 , який зупинив ОСОБА_5 , чим завадив в подальшому наносити удари молотком потерпілій ОСОБА_7 . Таким чином кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від волі ОСОБА_5 , оскільки він не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця. Тобто, якби не було свідка кримінального правопорушення, підозрюваний ОСОБА_5 міг довести до кінця свій злочинний умисел, спрямований на завдання смерті потерпілій ОСОБА_13 .В Крім того, вказаний ризик обґрунтовується тим, що підозрюваному ОСОБА_5 відоме місце мешкання потерпілої ОСОБА_7 . Таким чином, існує ризик того, що підозрюваний ОСОБА_5 може довести до кінця свій злочинний умисел, направлений на вбивство ОСОБА_7

17 квітня 2024 року слідчим суддею Ленінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 12 червня 2024 року.

Під час досудового розслідування у кримінальному провадженні призначені судовомедичні експертизи, на вирішення яких, поставлені питання пов`язані із виявленими слідів крові на вилучених речах у підозрюваного ОСОБА_5 . Для встановлення психічного стану підозрюваного ОСОБА_5 у кримінальному провадження 17 травня 2024 року призначено амбулаторну судовопсихіатричну експертизу, а проведення вказаних призначених судових експертиз у кримінальному провадженні, не завершено. Висновки експертів, складені за результатами вказаних досліджень, є необхідними для проведення повного, всебічного і об`єктивного досудового розслідування, встановлення всіх обставин події. Строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000522 закінчується 16 червня 2024 року. З огляду на викладене, слідчий звернулась до суду з цим клопотанням.

Прокурор та слідчий у судовому засіданні клопотання підтримали, посилаючись на викладені у ньому обставини та просили слідчого суддю продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 у межах строку досудового розслідування до 16 липня 2024 року.

Підозрюваний та його захисник у судовому засіданні просили прийняти рішення на розсуд суду.

Вислухавши думку учасників судового засідання, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов таких висновків.

В провадженні СВ ВП №3 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000522, внесеного 15 квітня 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України.

16 квітня 2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України.

17 квітня 2024 року слідчим суддею Ленінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 60 діб, тобто до 12 червня 2024 року включно.

Постановою керівника Західної окружної прокуратури міста Дніпра від 10 червня 2024 року продовжено строк досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні до 16 липня 2024 року.

Отже, на вказаному етапі досудового розслідування слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати саме суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не повноважний оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Згідно із ч. 3 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Статтею 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Додані до клопотання матеріали, свідчать про вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_14 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України.

Отже, вирішуючи питання про продовження строків тримання під вартою, слідчий суддя враховує конкретні обставини цієї справи та обставини, які були раніше встановлені під час розгляду клопотання про обрання міри запобіжного заходу та його продовженні, зокрема, що існують ризики: передбачені п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки підозрюваний, з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, яке відповідно до ч. 6 ст. 12 КК України відноситься до особливо тяжких злочинів, з можливістю застосування реальної міри покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років за вчинення кримінального правопорушення проти життя та здоров`я особи, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; передбачені п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки підозрюваний ОСОБА_5 може продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється, оскільки підозрюваний ОСОБА_5 не зміг виконати усі дії, які він вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, оскільки його злочинні дії були припинені свідком, таким чином кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від волі ОСОБА_5 , який не зміг довести до кінця свій злочинний умисел, спрямований на завдання смерті потерпілій ОСОБА_7 , а також може вчинити інші кримінальні правопорушення, оскільки в судовому засіданні підозрюваний пояснив, що він зовсім не пам`ятає усіх обставин, вказаних у клопотанні слідчого, та що у нього іноді бувають провали в пам`яті, у зв`язку з чим у цьому кримінальному провадженні призначено судово-психіатричну експертизу щодо психічного стану підозрюваного.

Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може незаконно впливати на потерпілу та свідків, з метою уникнення кримінальної відповідальності шляхом залякування, погроз схилити їх до зміни наданих показів, або відмови від них під час досудового розслідування і судового розгляду, не доведено, оскільки в матеріалах кримінального провадження відсутні дані, що ОСОБА_5 якимось чином намагався за час перебування під вартою, або може здійснити незаконний вплив на потерпілу чи свідків, а прокурором та слідчим вказаних відомостей не надано.

Крім того, тяжкість покарання збільшує ймовірність ризику переховування підозрюваного від органів досудового розслідування чи суду.

Також тяжкість можливого покарання сама по собі може бути суттєвим мотивом та підставою для підозрюваної особи переховуватися від органів досудового розслідування чи суду.

Як зазначено в п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 року, тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості. Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року вказав, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Отже, слідчим суддею встановлено, що строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 закінчується 12 червня 2024 року.

На обґрунтування обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії застосованого запобіжного заходу слідчим у клопотанні зазначено, що у кримінальному провадженні призначені судовомедичні експертизи, на вирішення яких, поставлені питання пов`язані із виявленими слідів крові на вилучених речах у підозрюваного ОСОБА_5 , та для встановлення психічного стану підозрюваного ОСОБА_5 у кримінальному провадженні 17 травня 2024 року призначено амбулаторну судовопсихіатричну експертизу, а проведення вказаних призначених судових експертиз у кримінальному провадженні, не завершено, і висновки експертів, складені за результатами вказаних досліджень, є необхідними для проведення повного, всебічного і об`єктивного досудового розслідування, встановлення всіх обставин події.

Отже, завершити досудове розслідування до спливу строку дії цього запобіжного заходу неможливо.

Як передбачено ст. 177 КПК України підставою як для застосування, так і для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Військова агресія проти України суттєво обмежує можливості виконання правоохоронними органами своїх повноважень та якісно погіршує криміногенну обстановку, а тому є новим ризиком.

Будь-яких обставин, які є перешкодою для продовження підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, що передбачені частиною другою статті 183 КПК України, а також фактів, які б свідчили про те, що запобіжний захід у виді тримання під вартою, з урахуванням наявності ризиків, не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного, слідчий суддя на цей час не встановив.

Крім того, слідчий суддя вважає, що тимчасова ізоляція ОСОБА_5 від суспільства є цілком виправданою мірою, насамперед превентивною, оскільки окрім захисту прав і інтересів підозрюваного, слідчий суддя повинен приймати до уваги захист інтересів суспільства в цілому і запобігти можливій злочинній діяльності особи, якій пред`явлено підозру у вчиненні особливо тяжкого злочину.

Враховуючи викладене, слідчий суддя дійшов висновку про задоволення клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_5 в межах строку досудового розслідування, тобто до 07 серпня 2024 року включно.

Керуючись ст. ст. 176-178, 183, 193, 197-199, 309 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання старшого слідчого СВ ВП №3 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Західної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні №0000522, внесеному 15 квітня 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, про продовження строків запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 задовольнити.

Продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, в межах строку досудового розслідування, а саме до 15 липня 2024 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали виготовлено 10 червня 2024 року о 12 год. 45 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1