Справа № 756/942/16-к
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2024 року місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва в складі:

судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 5 Оболонського районного суду міста Києва клопотання сторони захисту про звільнення від кримінальної відповідальності обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 146 КК України в зв`язку із закінченням строків давності в кримінальному провадженні, внесеного 13.09.2015 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0008817, у відношенні:

- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кожичі Яворівського району Львівської області, громадянина України, підприємця, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Львова, громадянина України, волонтера Благодійного фонду «Місія Всіх Святих», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

- ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Львова, громадянина України, тимчасово не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого,

обвинувачених у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України,

УСТАНОВИВ:

1. Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається.

1.1. У провадженні Оболонського районного суду міста Києва перебуває на розгляді судове провадження у кримінальному провадженні, внесеного 13.09.2015 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0008817, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України.

1.2. Під час судового розгляду стороною захисту було заявлено клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження щодо обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

2. Позиції сторін кримінального провадження.

2.1. В обґрунтування клопотання захисник ОСОБА_4 посилається на те, що наразі закінчились строки давності притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_6 та ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 146 КК України. Зокрема, інкриміновані події мали місце 13.09.2015. Строк притягнення до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 146 КК України становить 5 років. При цьому, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності не ухилялись, бо провадження було зупинено саме через оголошення в розшук іншого обвинуваченого ОСОБА_7 . При цьому, захисник зауважив, що ОСОБА_6 та ОСОБА_5 не вважають себе винуватими, а лише погоджується на закриття кримінального провадження з підстав, які передбачені ст. 49 КК України.

2.2. Обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_6 у судовому засіданні підтримали клопотання захисника, просили його задовольнити, але зауважили, що не вважає себе винуватими, а лише погоджується на закриття кримінального провадження з підстав, які передбачені ст. 49 КК України.

2.3. Обвинувачений ОСОБА_7 у судове засідання не прибув, бо місце перебування останнього з 2016 року не відоме, у зв`язку із чим останній оголошувався в розшук.

2.4. У судовому засіданні прокурор не заперечував проти задоволення клопотання захисника щодо звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_6 з вказаних захисником підстав, бо дійсно закінчились строки притягнення до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 146 КК України.

2.5. Потерпілий ОСОБА_9 в судове засідання не прибув, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Між тим, від потерпілого надійшла заява про проведення судового засідання за його відсутності, в якій також зазначено, що потерпілий не заперечую щодо задоволення клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_10 та ОСОБА_6 .

3. Установлені судом обставин із посиланням на докази, мотивів з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

3.1. Як установлено в судовому засіданні, у рамках кримінального провадження № 0008817 було повідомлено про підозру та висунуто обвинувачення ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з тих підстав, що останні разом проїжджали біля будинку АДРЕСА_4 на транспортному засобі - легковому автомобілі марки «Шевроле», моделі «Авео», реєстраційний номер НОМЕР_1 , де в цей час біля вказаного будинку по тротуару проходив раніше їм не відомий чоловік, а саме ОСОБА_9 . У ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 виник словесний конфлікт, під час якого у ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , та ОСОБА_6 виник умисел направлений на незаконне викрадення ОСОБА_9 .

Реалізуючи вказаний умисел, діючи за попередньою змовою, ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 застосували фізичне насильство до ОСОБА_9 , та всупереч волі останнього силою заштовхали ОСОБА_9 до салону транспортного засобу - легкового автомобіля марки «Шевроле», моделі «Авео», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на заднє сидіння. У подальшому за кермо транспортного засобу сів ОСОБА_6 , відразу заблокував усі замки дверей автомобіля, аби потерпілий ОСОБА_9 не міг покинути вказаний автомобіль.

Продовжуючи реалізовувати свій умисел, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_5 повезли в напрямку просп. Г. Сталінград у м. Києві ОСОБА_9 , який знаходився у салоні вказаного автомобіля та побоюючись за своє життя та здоров`я - не здійснював їм опір. Тим самим почали переміщувати викраденого ОСОБА_9 із одного місця, де він вільно перебував згідно власної волі до іншого, що виразилося у формі відкритого викрадення ОСОБА_9 , а саме викрадення останнього бачили жителі буднику АДРЕСА_4 .

Продовжуючи вчиняти злочинні дії направлені на викрадення ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 продовжили рух на вказаному автомобілі біля КПП по АДРЕСА_5 , та не виконуючи вимогу зупинитись працівників Управління патрульної служби МВС України, прослідували далі по напрямку в м. Вишгород, але біля будинку АДРЕСА_5 автомобіль під керуванням ОСОБА_6 був зупинений працівниками Управління патрульної служби МВС України та вказані особи були затримані.

3.2. Органом досудового розслідування дії ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 було кваліфіковано за ч. 2 ст. 146 КК України, як викрадення людини за попередньою змовою групою осіб.

3.3. Відповідно до ч. 1 ст. 285 КПК України у випадках передбачених законом України про кримінальну відповідальність, особа звільняється від кримінальної відповідальності.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності, при цьому відповідно до частини восьмої цієї статті, закриття кримінального провадження не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

3.4. Отже, суд, при розгляді клопотання про звільнення ОСОБА_5 та ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 146 КК України не повинен установлювати винуватість обвинувачених, як і не зобов`язаний отримати в судовому засіданні від обвинувачених визнання своєї винуватості, окрім згоди на звільнення від кримінальної відповідальності.

До цих висновків суд доходить з конструкції ч. 1 ст. 49 КК України, згідно з якою передбачений ст. 49 КК України порядок звільнення від кримінальної відповідальності застосовується за наявності таких умов:

- закінчення зазначених у законі строків;

- невчинення протягом цих строків нового злочину певного ступеня тяжкості;

- неухилення особи від слідства або суду;

- згода особи на звільнення її від кримінальної відповідальності.

Крім того, відповідно до положень п. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

З висновку, зазначеного у пункті 42 рішення Європейського суду з прав людини «Грабчук проти України» (Заява N 8599/02) від 21.09.2006, видно, що презумпція невинуватості порушена, якщо твердження посадової особи щодо особи, обвинуваченої у вчиненні злочину, відображає думку, що особа винна, коли цього не було встановлено відповідно до закону.

Тим більш, саме статтею 62 Конституції України визначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду від 24.05.2018 (справа № 200/4664/14-к), яка є обов`язковою для застосування судами відповідно до ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів».

3.6. Наведені в п. 3.1. обставини доводять, що ОСОБА_6 та ОСОБА_5 було повідомлено про підозру та висунуто обвинувачення щодо учинення злочину, передбаченого за ч. 2 ст. 146 КК України, за учинення якого наразі передбачено покарання у виді обмеженням волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк.

Відомості про оголошення ОСОБА_6 та ОСОБА_5 у розшук, чи вчинення ним нового кримінального правопорушення в період з 14.09.2015 до дня розгляду клопотання, суду не надано. Інших підстав, передбачених ст. 49 КК України, які б унеможливлювали застосування до ОСОБА_6 та ОСОБА_5 звільнення від кримінальної відповідності в порядку, передбаченому п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України, судом не установлено.

3.7. Суд, приймаючи рішення про розгляд клопотання прокурора про закриття кримінального провадження з підстав звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , за відсутності потерпілого, з тих підстав, що відповідно до вимог ст. 288 КПК України, суд розглядає вказане клопотання за участі потерпілого (представника потерпілого), та має з`ясувати його думку. При цьому, хоча думку потерпілого (його представника) і має бути вислухана судом, однак при закритті кримінального провадження, з підстав передбачених ст. 49 КК України, не є вирішальною. Судом вживались заходи щодо виклику потерпілого в судове засідання, однак останній так і не прибув, хоча подав заяву про розгляд клопотання за його відсутності в якій зазначив, що не заперечує щодо звільнення ОСОБА_5 та ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності.

3.8. Тож, оскільки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, яке за своїм змістом відповідно до статей 5, 12 КК України наразі є нетяжким злочином, з дня події кримінального правопорушення, яке, згідно з обвинувальним актом, мало місце в 2015 році, минуло п`ять років, а суду не надано відомостей про те, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вказаний період часу учинили новий злочин чи переховувались від слідства (дізнання) або суду, чи то переривався перебіг строків.

При цьому суд перевірив, що обвинувачені надали дозвіл щодо звільнення їх від кримінальної відповідальності із зазначених підстав.

А отже суд на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України вважає необхідним звільнити ОСОБА_5 та ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження за їх обвинуваченням - закрити.

3.9. Окрім цього, кримінальне провадження до суду надійшло також і за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч.2 ст. 146 КК України, і через неявку в судові засідання кого було оголошено в розшук, а кримінальне провадження зупинено.

При цьому з моменту оголошення в розшук та зупинення кримінального провадження судом не було отримано відомостей про місце знаходження та перебування ОСОБА_7 .

З цих підстав, наразі продовжусь існувати підстави для подальшого оголошення в розшук ОСОБА_7 та зупинення кримінального провадження щодо останнього.

Керуючись статтями 7, 100, 124-128, 284, 286, 288, 314-315, 350, 369-372, 376, 395 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника про звільнення обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 146 КК України в зв`язку із закінченням строків давності в кримінальному провадженні, внесеного 13.09.2015 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0008817, у відношенні ОСОБА_5 , ОСОБА_6 обвинувачених у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_5 та ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 146 КК України, а кримінальне провадження у їх відношенні закрити відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України із підстав закінчення строків давності, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України.

Кримінальне провадження в частині пред`явленого обвинувачення ОСОБА_5 та ОСОБА_6 - закрити.

Оголосити розшук обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця м. Львова, громадянина України, який був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_3 .

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України - зупинити до розшуку останнього.

Ухвала може бути оскарженою до Київського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення, шляхом подання апеляційної скарги через Оболонський районний суд міста Києва.

Суддя ОСОБА_1