Справа №:755/8455/24
Провадження №: 1-в/755/360/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" травня 2024 р. Дніпровський районний суд міста Києва (далі - Суд) у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Києві подання Дніпровського районного відділу філії Державної установи "Центр пробації" у м. Києві та Київській області про звільнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку, установив:

інспектор районного відділу філії Державної установи "Центр пробації" у м. Києві та Київській області подав до суду дане клопотання про звільнення від відбування покарання указаного засудженого (особу в інтересах якої подано клопотання), у зв`язку із закінченням строків давності визначених ст. 80 КК щодо виконання обвинувального вироку відносно нього.

Прокурор Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_4 у клопотанні від 27 травня 2024 року вказала, зокрема, що строки давності минули. У судове засідання представник Центру пробації та засуджений будучи повідомленими про день та час розгляду клопотання (подання), згідно вимог ст. 135 КПК України, не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, однак Суд, враховуючи положення ст. 7, 22, 26, абз. 2 ч. 5 ст. 539 КПК України, вважає за можливе провести судовий розгляд провадження у їх відсутність та вивчивши наявні матеріали, приходить до наступного.

Як установлено, вироком Деснянського районного суду міста Києва від 01 лютого 2022 року у справі №754/1451/22 особу в інтересах якої подано клопотання визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 15 - ч. 1 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді громадських робіт строком 80 годин.

Водночас, згідно ч. 1 ст. 537 КПК під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: 1) про відстрочку виконання вироку; 2) про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання; 3) про заміну невідбутої частини покарання або покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким; 4) про звільнення від відбування покарання вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років; 5) про направлення для відбування покарання жінок, звільнених від відбування покарання внаслідок їх вагітності або наявності дітей віком до трьох років; 6) про звільнення від покарання за хворобою; 7) про застосування до засуджених примусового лікування та його припинення; 7-1) про застосування до засуджених примусового годування; 8) про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком; 9) про звільнення від призначеного покарання з випробовуванням після закінчення іспитового строку; 10) про заміну покарання відповідно до частини п`ятої статті 53, частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України; 11) про застосування покарання за наявності кількох вироків; 12) про тимчасове залишення засудженого у слідчому ізоляторі або переведення засудженого; 13) про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України; 13-1) про оскарження інших рішень, дій чи бездіяльності адміністрації установи виконання покарань; 13-2) про застосування заходу стягнення до осіб, позбавлених волі, у виді переведення засудженого до приміщення камерного типу (одиночної камери); 13-3) про зміну обов`язків, покладених на засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням; 13-4) про звільнення від відбування покарання у зв`язку з прийняттям рішення про передачу особи для обміну як військовополоненого; 14) інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Тобто питання вказане у цьому поданні відповідає п. 14 ч. 1 ст. 537 КПК.

Згідно п. 1, 4 ч. 2 ст. 539 КПК клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається:

? до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 2-4, 6, 7 (крім клопотання про припинення примусового лікування, яке подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться установа або заклад, в якому засуджений перебуває на лікуванні), 7-1, 13-1, 13-4, 14 частини першої статті 537 цього Кодексу (пункт 1 частини другої статті 539 із змінами, внесеними згідно із Законами № 1491-VIII від 07.09.2016, № 2429-IX від 19.07.2022, № 2810-IX від 01.12.2022);

? до суду, який ухвалив вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 1, 10 (в частині клопотання про заміну покарання відповідно до частини п`ятої статті 53 Кримінального кодексу України), 12 (у разі якщо вирішення питання необхідне в зв`язку із здійсненням судового розгляду, воно вирішується судом, який його здійснює), 14 частини першої статті 537, статті 538 цього Кодексу.

В п. 1 ч. 2 ст. 539 КПК покликання на пункт 14 додані згідно Закону «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення доступу до правосуддя осіб, які утримуються в установах попереднього ув`язнення та виконання покарань» від 7 вересня 2016 року №1491-VIII.

З підготовчих матеріалів парламенту до проєкту цього Закону у т.ч. пояснювальної записки слідує, що необхідність прийняття закону зумовлюється

(а) неоднозначністю практики встановлення юрисдикції судів щодо справ, які ініціюються засудженими та особами, які взяті під варту. Також вона зумовлена складністю доступу до суду засуджених та взятих під варту осіб з метою захисту свої прав у випадках, коли у них немає достатньо коштів для сплати судового збору.

Практика судів в Україні демонструє суттєві розбіжності у підходах до визначення підсудності справ у випадках звернень ув`язнених та засуджених з метою оскарження рішень, дій та бездіяльності адміністрації установ виконання покарань чи попереднього ув`язнення. Наприклад, коли засуджений (чи ув`язнений) звертається до районних судів, то вони відмовляють у прийнятті до свого провадження його справи, посилаючись на те, що в`язнична адміністрація є суб`єктом владних повноважень, а тому такі справи повинні розглядатись адміністративними судами. Однак, коли засуджений звертається до адміністративних судів, вони відмовляють приймати такі справи до свого провадження, посилаючись на норму статті 539 КПК України, яка вказує, що питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку вирішуються судом, який ухвалив вирок (відповідно, в порядку кримінального судочинства).

(б) актуальність обумовлена складністю або й неможливістю доступу до суду засудженими та взятими під варту особами, які знаходяться в скрутному матеріальному стані. Як показує судова практика, часто таким особам відмовляється у прийнятті позовів в порядку адміністративного судочинства лише на тій підставі, що вони не сплатили судового збору, не дивлячись на те, що в них не було можливості його сплатити.

Тобто, вказане засвідчує, що розгляд питань у порядку п. 14 ч. 1 ст. 537 КПК можливий судом визначеним п. 1 ч. 2 ст. 539 КПК у тих випадках, коли йдеться про звернення ув`язнених та засуджених з метою оскарження рішень, дій та бездіяльності адміністрації установ виконання покарань чи попереднього ув`язнення, про котрі відсутня згадка у інших пунктах ч. 1 ст. 537 вказаного Кодексу.

За інших умов питання окреслені п. 14 ч. 1 ст. 537 КПК розглядаються судом вказаним у п. 4 ч. 2 ст. 539 КПК, тобто до суду, який ухвалив вирок.

В цій справі, питання порушено Центром пробації та стосується звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку, тобто підлягає розгляду судом визначеним п. 4 ч. 2 ст. 539 КПК.

Дніпровський районний суд міста Києва вказаний у поданні вирок не ухвалював.

За таких умов, подання представника органу пробації про звільнення від покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку не підлягає, у силу ст. 7, 9 КПК, залишення без розгляду по суті з роз`ясненням права звернення з цим же питанням до суду, який ухвалив вирок

На підставі викладеного та керуючись статтями 7, 9, 369-372, 376, 537, 539 Кримінального процесуального кодексу України, Суд постановив:

подання залишити без розгляду з роз`ясненням права повторного звернення до суду в порядку, передбаченому в п. 14 ч. 1 ст. 537, п. 4 ч. 2 ст. 539 Кримінального процесуального Кодексу України.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її оголошення.

С у д д я ОСОБА_1