Справа № 686/7936/24
Провадження № 1-кс/686/2679/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2024 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваної ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт.Білогір`я Білогірського району Хмельницької області, жительки АДРЕСА_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , українки, громадянки України, неодруженої, спеціаліста мобілізаційного відділу сектору мобілізаційно-оборонної роботи ІНФОРМАЦІЯ_2 , інваліда 3 групи, раніше не судимої,

у кримінальному провадженні № 0000070,

встановив:

22.03.2024 року старший слідчий відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СУ ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим із заступником керівника Хмельницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст.28, ч.3 ст.369-2 КК України, посилаючись на те, що існують, передбачені ст.177 КПК України, ризики : переховування від органів досудового розслідування та суду ; незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні.

В обґрунтування поданого клопотання слідчий також зазначив, що « ОСОБА_6 , будучи державним службовцем, що проходить службу у ІНФОРМАЦІЯ_3 , на посаді спеціаліста мобілізаційного відділу сектору мобілізаційно-оборонної роботи, знаючи організацію роботи військово-лікарських комісій територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки щодо розгляду питань щодо надання висновків про непридатність до військової служби, із виключенням з військового обліку, усвідомлювала, що у відповідності до ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані, визнані в установленому порядку особами з інвалідністю або відповідно до висновку військово-лікарської комісії тимчасово непридатними до військової служби за станом здоров`я, на термін до шести місяців (з наступним проходженням військово-лікарської комісії).

Разом з цим, ОСОБА_6 , розуміючи можливість звільнення особи від призову на військову службу за мобілізацією на підставі рішення військово-лікарської комісії територіального центру комплектування та соціальної підтримки, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і свідомо бажаючи їх настання, маючи можливість здійснювати вплив на членів такої комісії та військових посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_4 , які, відповідно до ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» та примітки до ст. 369-2 КК України, є особами, уповноваженими на виконання функцій держави, діючи з корисливих мотивів, вчинила умисний корупційний злочин.

Так, у один з днів січня 2024 року, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_7 , у зв`язку із виниклим гострим зубним болем, з метою огляду, отримання консультації та подальшого лікування, прибув до стоматологічної клініки « ІНФОРМАЦІЯ_5 », яка розташована по АДРЕСА_3 , де звернувся до лікаря-стоматолога ОСОБА_8 .

Під час проходження огляду ОСОБА_7 , лікар-стоматолог стоматологічної клініки «Сіті Дент», перебуваючи у своєму кабінеті, вказав на необхідність, в подальшому, прибуття на повторні огляди та проходження курсу лікування.

Надалі, 26.01.2024, близько 14 год. 00 хв., ОСОБА_7 , за попередньою домовленістю із ОСОБА_8 , прибув до стоматологічної клініки « ІНФОРМАЦІЯ_5 », яка розташована по АДРЕСА_3 , де знову зустрівся із останнім, з метою повторного огляду та проходження курсу лікування, у зв`язку із захворюваністю зубів.

У цей час ОСОБА_7 , перебуваючи у кабінеті стоматологічної клініки «Сіті Дент», яка розташована по вул.Грушевського, 12, що у м.Хмельницький, звернувся до лікаря-стоматолога ОСОБА_8 , із проханням щодо роз`яснення процедури зняття та постановки на військовий облік, у зв`язку із зміною місця його проживання, а також можливого непризову на військову службу за мобілізацією.

З цією метою, ОСОБА_8 , який перебував у дружніх відносинах із спеціалістом мобілізаційного відділу сектору мобілізаційно-оборонної роботи ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 , у цей же день, 26.01.2024, близько 14 год. 00 хв., перебуваючи у кабінеті стоматологічної клініки «Сіті Дент», яка розташована по АДРЕСА_3 , під час розмови із ОСОБА_7 та у його присутності, здійснив телефонний дзвінок до останньої та повідомив про необхідність вирішення озвученого питання щодо ОСОБА_7 , а після закінчення телефонної розмови з ОСОБА_6 , повідомив останньому, що він особисто знає осіб, на яких зможе вплинути для прийняття ними рішення щодо надання висновку про визнання ОСОБА_7 непридатним до військової служби за станом здоров`я, з подальшим виключенням з військового обліку.

Надалі, у ОСОБА_8 виник злочинний умисел на одержання неправомірної вигоди для себе та третіх осіб від ОСОБА_7 , за вплив на прийняття рішення особами, уповноваженими на виконання функцій держави, щодо надання висновку про визнання його непридатними до військової служби за станом здоров`я, з подальшим виключенням з військового обліку та у зв`язку з чим, залучив до вказаного злочинного умислу ОСОБА_6 , як співвиконавця, яка, будучи спеціалістом мобілізаційного відділу сектору мобілізаційно-оборонної роботи ІНФОРМАЦІЯ_2 , мала здійснити безпосередній вплив на членів військово-лікарської комісії та військових посадових осіб одного з територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки за прийняття ними рішення щодо надання висновку про визнання ОСОБА_7 непридатним до військової служби за станом здоров`я, з подальшим виключенням з військового обліку, а ОСОБА_8 , як інший співвиконавець, зобов`язаний був здійснювати зустрічі із ОСОБА_7 , з метою переконання його надати неправомірну вигоду, отримати таку неправомірну вигоду від нього та, в подальшому, розділити її між собою, ОСОБА_6 , а також іншими особами, що не встановлені в ході досудового розслідування.

Таким чином, ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 , з метою доведення свого злочинного наміру до кінця, спрямованого на незаконне отримання неправомірної вигоди для себе, спільно з ОСОБА_8 , та третіх осіб, за вплив на прийняття рішення особами, уповноваженими на виконання функцій держави, розподілили між собою ролі, задля досягнення спільної злочинної мети.

Надалі, 02.02.2024, близько 11 год. 40 хв., ОСОБА_7 , за попередньою домовленістю із ОСОБА_8 , прибув до стоматологічної клініки « ІНФОРМАЦІЯ_5 », яка розташована по АДРЕСА_3 , з метою проведення огляду та лікування зубів.

Разом з тим, з метою реалізації злочинного умислу, ОСОБА_8 , виконуючи відведену йому роль, як одного із співвиконавців злочину, в ході вказаної зустрічі, перебуваючи неподалік стоматологічної клініки «Сіті Дент», яка розташована по АДРЕСА_3 , під час розмови із ОСОБА_7 , з корисливих мотивів, у тому числі з метою незаконного збагачення, діючи за попередньою змовою із ОСОБА_6 , з якою узгодив подальші дії, умисно висунув вимогу останньому про передачу йому неправомірної вигоди, у вигляді грошових коштів, в сумі 10000 доларів США, що в перерахунку, відповідно до офіційного курсу Національного банку України станом на 02.02.2024, становить 376 000 грн., за вплив на членів військово-лікарської комісії та військових посадових осіб одного із територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у Хмельницькій області, для прийняття ними рішення щодо організації та надання висновку про визнання ОСОБА_7 непридатними до військової служби за станом здоров`я, з подальшим виключенням з військового обліку, а у іншому випадку, рішення про надання такого висновку та зняття із військового обліку прийнято не буде та він зобов`язаний буде стати на військовий облік за місцем свого проживання.

Не бажаючи негативних наслідків у вигляді необхідності постановки на військовий облік за місцем свого проживання та подальшого можливого призову на військову службу за мобілізацією, ОСОБА_7 змушений був вимушено погодитись із вимогою ОСОБА_8 .

Таким чином, ОСОБА_6 , діючи у змові із ОСОБА_8 , шляхом погрози про неприйняття рішення про надання висновку щодо визнання ОСОБА_7 непридатним до військової служби за станом здоров`я, з подальшим виключенням з військового обліку, а відповідно необхідності, в подальшому, стати на військовий облік за місцем свого проживання та можливого призову на військову службу за мобілізацією, вимагала, у змові з ОСОБА_8 , від ОСОБА_7 неправомірну вигоду в сумі 10 000 доларів США, що, відповідно до офіційного курсу Національного банку України станом на 02.02.2024, становить 376 000 грн.

Надалі, 20.02.2024, близько 14 год. 05 хв., ОСОБА_7 , за попередньою домовленістю із ОСОБА_8 , знову прибув до стоматологічної клініки « ІНФОРМАЦІЯ_5 », розташованої по АДРЕСА_3 .

При цьому, ОСОБА_8 , реалізовуючи злочинний умисел, спрямований на незаконне одержання для себе, спільно із ОСОБА_6 , та третіх осіб неправомірної вигоди, виконуючи відведену йому роль, як співвиконавця злочину, перебуваючи у приміщенні стоматологічної клініки « ІНФОРМАЦІЯ_5 », яка розташована по АДРЕСА_3 , в ході розмови із ОСОБА_7 , з корисливих мотивів, у тому числі з метою незаконного збагачення, діючи за попередньою змовою із ОСОБА_6 , повторно, умисно висунув вимогу останньому про передачу йому усієї частини неправомірної вигоди, у вигляді грошових коштів в сумі 10 000 доларів США, за вплив на членів військово-лікарської комісії та військових посадових осіб 4 відділу (із дислокацією у смт.Білогір`я) ІНФОРМАЦІЯ_6 , для організації та прийняття ними рішення про надання висновку про визнання ОСОБА_7 непридатними до військової служби за станом здоров`я, з подальшим виключенням з військового обліку, а у іншому випадку рішення про видачу такого висновку та зняття із військового обліку прийнято не буде та він зобов`язаний буде стати на військовий облік за місцем свого проживання.

Не бажаючи негативних наслідків, у вигляді необхідності постановки на військовий облік за місцем свого проживання та можливого подальшого призову на військову службу за мобілізацією, ОСОБА_7 , діючи під контролем правоохоронних органів, знову змушений був вимушено погодитись із вимогою ОСОБА_8 .

У подальшому, ОСОБА_6 та ОСОБА_8 усі дії, які вважали за необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця не вчинили з причин, що не залежали від їх волі, оскільки були викритті працівниками правоохоронних органів.

Повідомлення про підозру про вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст.28, ч.3 ст.369-2 КК України, складено та вручено останній 22.03.2024.

Враховуючи, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, наявні ризики, передбаченні п.п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, слідчий у клопотанні просить застосувати до підозрюваної ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 2 місяці, з визначенням застави в розмірі 605600 грн. та покладенням на неї обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, оскільки застосування до ОСОБА_6 іншого, більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваної та не зможе запобігти настанню вищевказаних ризиків.»

Заслухавши пояснення прокурора та слідчого, які клопотання підтримали та наполягали на його задоволенні, підозрювану та її захисника, які заперечили щодо задоволення клопотання слідчого, просили застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, із забороною залишати житло в нічний час, дослідивши надані матеріали клопотання та матеріали кримінального провадження №0000070, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 2 ст.177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч.2 ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження, з метою досягнення його дієвості, є запобіжні заходи.

Частиною 1 ст.183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років (п.4 ч.2 ст.183 КПК України).

Із наданих матеріалів вбачається, що Головним управлінням Національної поліції в Хмельницькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0000070 від 06.02.2024 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст.28, ч.3 ст.369-2 КК України.

22.03.2024 р. ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст.28, ч.3 ст.369-2 КК України.

Твердження сторони захисту щодо необґрунтованості підозри є безпідставними, оскільки на даній стадії досудового розслідування оцінка такої обґрунтованості робиться виходячи з наявності фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, а представлені слідчим докази (заява ОСОБА_7 від 02.02.2024 р.; протокол допиту свідка ОСОБА_7 від 13.02.2024 р.; протоколи про хід та результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 22.02.2024 р., від 13.03.2024 р. та інші матеріали кримінального провадження), на переконання слідчого судді, є підтвердженням обґрунтованості підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст.28, ч.3 ст.369-2 КК України.

Таким чином, станом на момент розгляду клопотання беззаперечних доказів того, що ОСОБА_6 не причетна до вчинення кримінального правопорушення, не встановлено.

При цьому слідчий суддя керується поняттям «обґрунтованості підозри», яка сформована практикою Європейського суду з прав людини та яка відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

Зокрема, у своїх рішеннях «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.

Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Долучені до матеріалів клопотання докази об`єктивно доводять можливу причетність підозрюваної до інкримінованого їй кримінального правопорушення. При цьому факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних стадій кримінального провадження.

Тобто, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст.28, ч.3 ст.369-2 КК України.

Санкція ч.3 ст.369-2 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з конфіскацією майна, тобто, згідно зі ст.12 КК України, даний злочин класифікується як тяжкий.

З наданих матеріалів убачається, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років, а тому, зважаючи на покарання, яке загрожує ОСОБА_6 у випадку визнання її винуватою, співставляючи можливі негативні для неї наслідки, у вигляді засудження до покарання у виді позбавлення волі, слідчий суддя вважає, що ризик переховування від органів досудового розслідування та суду є достатньо високим.

Слідство знаходиться на початковій стадії, на даний час не усі свідки встановлені та допитані, а тому існує ризик незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні. При оцінці наявності зазначеного ризику, слідчим суддею врахована встановлена КПК України процедура отримання свідчень від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме, спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту цих осіб слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду, на стадії судового розгляду, - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч.1 та ч.2 ст.23, ст.224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих в порядку, передбаченому ст.225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому прокурору або посилатися на них (ч.4 ст.95 КПК України). Отже ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження під час збирання доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту отримання показань судом від цих осіб.

За таких обставин по справі, приходжу до висновку про наявність визначених ст.177 КПК України ризиків: переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні.

Беззаперечних даних, які б виключали вказані ризики, слідчим суддею на даний час не встановлено.

Аналізуючи особу підозрюваної, слідчий суддя враховує, що ОСОБА_6 є раніше не судимою особою, позитивно характеризується, є інвалідом третьої групи, має постійне місце проживання, роботу, родину, зокрема, повнолітню доньку, яка є інвалідом другої групи. Однак, ці обставини не є достатніми підставами для відмови у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або застосування більш м`якого запобіжного заходу. Окрім того, вказані обставини не були стримуючими від вчинення дій, що стали підставою для підозри ОСОБА_6 у вчиненні злочину.

Враховуючи наведені ризики, усі, визначені ст.178 КПК України, обставини в їх сукупності, зокрема й майновий та сімейний стан ОСОБА_6 , наявність у неї доньки-інваліда, належного грошового забезпечення, репутацію ОСОБА_6 , тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання підозрюваної винуватою у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, вік та стан її здоров`я, приходжу до висновку, що відносно підозрюваної ОСОБА_6 слід застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, адже лише такий найсуворіший запобіжний захід зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної та буде достатнім стримуючим засобом для запобігання ризикам, доведеним прокурором.

Слідчий суддя вважає обґрунтованою і доведеною ту обставину, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, в тому числі й запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, особистого зобов`язання та особистої поруки, не забезпечить попередження вищезазначених ризиків і належну процесуальну поведінку підозрюваної, оскільки не встановлено тих стримуючих чинників, які б були у повному обсязі здатні мінімізувати ймовірність вчинення підозрюваною дій, спрямованих на ухилення від можливого покарання, незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні. Так, особисте зобов`язання не підлягає до застосування з огляду на тяжкість злочину, який інкримінуються підозрюваній, та наявність реальних сумнівів того, що ОСОБА_6 виконуватиме покладені на неї обов`язки. Особиста порука не підлягає застосуванню, оскільки будь-яких клопотань від осіб, яких би слідчий суддя міг вважати такими, що заслуговують на довіру, про те, що вони поручаються за виконання підозрюваною покладених на неї обов`язків, до слідчого судді не надходило. Застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту, навіть з покладенням обов`язку носіння електронного засобу контролю, не унеможливить запобіганню вищевказаних ризиків, оскільки ОСОБА_6 не перебуватиме під цілодобовим наглядом правоохоронних органів та зможе впливати на свідків, зокрема, й за допомогою телефонного зв`язку або через третіх осіб.

Завдання кримінального провадження виправдовують вжиття таких обмежувальних заходів та такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного, з метою уникнення вищевказаних ризиків.

За наведених обставин, слідчим суддею відхиляються, зазначені стороною захисту аргументи про те, що ОСОБА_6 немає намірів перешкоджати кримінальному провадженню, ухилятися від органу досудового розслідування та суду, впливати на свідків, а також щодо можливості застосування до підозрюваної більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, зокрема й у вигляді домашнього арешту.

Крім того, аргумент сторони захисту щодо необхідності ОСОБА_6 здійснювати догляд за дитиною-інвалідом, яка, зі слів підозрюваної, залишається без догляду дорослих, не може слугувати підставою для відмови у задоволенні клопотання слідчого, оскільки доказів тієї обставини, що ОСОБА_9 , яка являється донькою ОСОБА_6 , не може обходитись саме без допомоги підозрюваної, стороною захисту не надано, та спростовуються показами самої ОСОБА_6 , яка зазначила, що її донька, яка є повнолітньою особою, студенткою навчального закладу, тому, очевидно, що остання не є особою, яка потребує стороннього догляду та не є дитиною, яка може залишитись без батьківського піклування, тому, слідчий суддя не вбачає підстав, для вжиття заходів, передбачених ч.9 ст.194 КПК України. Окрім того, ОСОБА_9 має батька, тому, очевидно, що останній, у разі наявності такої потреби, зможе здійснювати догляд за своєю донькою.

Даних, які б перешкоджали триманню ОСОБА_6 під вартою, не встановлено.

Строк тримання під вартою слід визначити в межах строку досудового розслідування та в межах строку, визначеного ст.197 КПК України, а саме до 19.05.2024 року включно.

Згідно зі ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» станом на 01 січня 2024 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 3028 гривні.

Визначаючи на підставі ч.3 ст.183 КПК України розмір застави, вважаю, що застава, в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242240 грн., буде достатньою для забезпечення виконання підозрюваною обов`язків, передбачених КПК України.

В разі внесення застави в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242240 грн., підозрювана ОСОБА_6 буде зобов`язана прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожною вимогою, а також на неї будуть покладені наступні обов`язки: не відлучатись з населеного пункту, в якому вона проживає, без дозволу слідчого, прокурора, суду; повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання; утриматись від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні, з приводу обставин кримінального провадження; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну (у разі наявності).

Застава, визначена у максимальному розмірі, з передбаченого ч.5 ст.182 КПК України, у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, на думку слідчого судді, не є завідомо непомірною для ОСОБА_6 , крім того, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втратити заставу, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні. На даний час відсутні належні правові підстави для визначення застави, як альтернативи запобіжному заходу у виді тримання під вартою, у меншому розмірі, ніж визначений слідчим суддею розмір.

Керуючись ст.ст. 110, 177, 178, 183, 196, 197 КПК України,

постановив:

Клопотання слідчого задовольнити частково.

Застосувати відносно підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст.28, ч.3 ст.369-2 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк до 19 травня 2024 року включно.

Визначити заставу в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242240 грн., в разі внесення якої, покласти на підозрювану ОСОБА_6 зобов`язання прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожною вимогою, а також на неї слід покласти наступні обов`язки:

- не відлучатись з населеного пункту, в якому вона проживає, без дозволу слідчого, прокурора, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання;

- утриматись від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні, з приводу обставин кримінального провадження;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну (у разі наявності).

У разі невиконання даних обов`язків, застава звертається в дохід держави.

Ухвала діє до 19 травня 2024 року включно.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя