КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/824/2737/2024 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з секретарем - ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

представника потерпілої - ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві кримінальне провадження за апеляційними скаргами захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - ОСОБА_7 та потерпілої ОСОБА_10 на вирок Деснянського районного суду м. Києва від 26 грудня 2023 року відносно ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 121, ч.1 ст. 309 КК України, та призначено йому покарання:

за ч.2 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років;

за ч.1 ст.309 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_8 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано у строк покарання, призначеного ОСОБА_8 строк попереднього ув`язнення з 08.05.2023 року по день набрання даним вироком законної сили із розрахунку, що один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 постановлено обраховувати з дня його фактичного затримання - з 08.05.2023 року.

Застосований до обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Цивільний позов ОСОБА_10 до ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, - залишено без розгляду.

Вирішено питання щодо речових доказів та стягнення процесуальних витрат.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_8 04.05.2023 року у період часу з 03 години 00 хвилин до 11 години 00 хвилин, перебуваючи у приміщенні кухні квартири АДРЕСА_3 , на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків вступив у словесний конфлікт зі своєю співмешканкою, з якою перебував у близьких відносинах, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в ході якого у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, направлений на спричинення останній тілесних ушкоджень та реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на спричинення ОСОБА_10 тілесних ушкоджень, ОСОБА_8 , у вказаному місці та періоді часу, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, протягом тривалого часу, з метою заподіяння останній відчуття сильного фізичного болю, фізичного страждання, користуючись фізичною перевагою відносно потерпілої, з метою полегшення вчинення дій, спрямованих на доведення злочинного умислу до кінця, повалив ОСОБА_10 на підлогу, зв`язав скотчем руки потерпілої одна до одної, дані прив`язав скотчем руки до її шиї, після чого почав утримувати своїми руками ОСОБА_10 , тим самим подолав волю останньої до опору.

У подальшому ОСОБА_8 , утримуючи в руці розігрітий паяльник, усвідомлюючи, що заподіяння опіків ним мають характер особливого мучення, неодноразово прикладав його до тулуба та кінцівок потерпілої ОСОБА_10 , чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді опіків тіла 2-а-б ступеню (тулуба, промежини, кінцівок загальною площею 10%), які супроводжувалися розвитком шоку (опікового та травматичного 3 ступеню) та явищами гострої ниркової недостатності (клінічно 2-3 ступеню), що відносяться до тяжкого тілесного ушкодження, за критерієм небезпеки для життя.

Продовжуючи реалізацію свого протиправного умислу, ОСОБА_8 , зрозумівши, що паяльник зламався та не заподіює больових відчуттів потерпілій, наніс чисельну кількість ударів ременем та ногами в ділянки тулуба та нижніх кінцівок ОСОБА_10 , внаслідок чого спричинив останній тілесні ушкодження у вигляді: закритої травми грудної клітки - перелому лівої ключиці у середній третині (зі зміщенням уламків); перелом 3-7 ребер зліва по серединопахвинній лінії, що супроводжувалось розвитком лівобічного гемопневмотораксу, респіраторного дистрес-синдрому (клінічно 2-3 ступеню), двобічного ексудативного плевриту, набряком легень, що обумовило розвиток дихальної недостатності 2-3 ступеню, що відносяться до тяжкого тілесного ушкодження, за критерієм небезпеки для життя, та закритої травми правої гомілки - перелому правої малогомілкової кістки у верхній третині, що відносяться до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості, за тривалістю розладу здоров`я.

ОСОБА_8 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, а саме: у заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, вчиненого способом, що має характер особливого мучення.

Крім того, у ОСОБА_8 у невстановлені дату та час, знаходячись за фактичним місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 , виник протиправний умисел, спрямований на незаконне виготовлення та зберігання наркотичних засобів без мети збуту та реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне виготовлення та зберігання наркотичних засобів, ОСОБА_8 із невстановлених дати та часу до 08.05.2023 року, за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , виростив рослини роду коноплі до досягнення ними зрілості та зірвав частину вказаних рослин. У подальшому, ОСОБА_8 зірвані ним рослини роду коноплі без кореневої системи, розмістив в приміщенні за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , з метою їх висушування, довівши їх наркотиковмісну речовину рослинного походження до стану, що дає змогу використовувати її як наркотичний засіб, тим самим незаконно виготовив та почав незаконно зберігати наркотичний засіб, обіг якого заборонено - канабіс, без мети збуту, який із невстановленої дати та часу до 08.05.2023 року вживав шляхом куріння через спеціальний пристрій.

У подальшому, 08.05.2023 року під час проведення огляду приміщення квартири за адресою: АДРЕСА_2 , де фактично проживає ОСОБА_8 , працівниками поліції виявлено та вилучено: речовину рослинного походження зеленого кольору, яка є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено, - канабіс, загальною масою 61,318 г., який ОСОБА_8 незаконно виготовив та зберігав без мети збуту, а також спеціальний пристрій для куріння із нашаруванням речовини чорно-коричневого кольору, що містить у своєму складі особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено, - екстракт канабісу, загальною масою 0,7479 г., який ОСОБА_8 незаконно зберігав без мети збуту.

ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, а саме: у незаконному виготовленні та зберіганні наркотичного засобу без мети збуту.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 не погоджуючись з вироком суду подала апеляційну скаргу з підстав невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, в якій просить змінити вирок суду в частині визнання винуватим ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, виключити з обвинувачення - завдання ОСОБА_8 потерпілій опіків в ділянці промежини, визнати обставинами, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину - щире каяття, відшкодування збитків, надання допомоги відразу після вчинення кримінального правопорушення. На підставі положень ст. 69 КК України призначити ОСОБА_8 покарання за ч. 2 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років. В решті вирок залишити без змін.

На обґрунтування своїх вимог захисник також посилається на те, що обвинувачений визнав вину в повному обсязі, щиро покаявся, але категорично заперечив завдання опіків потерпілій ділянці промежини тіла, що також заперечили свідок ОСОБА_11 та потерпіла ОСОБА_10 .

Захисник не погоджується з висновком № 042-1081-2023, в якому експерт зазначив про наявність опіків у потерпілої, в тому числі в ділянці промежини тіла, та вважає, що ці тілесні ушкодження не підтверджуються дослідженими експертом джерелами походження вихідних даних, а саме: первинним зверненням про медичну допомогу 08.05.2023 року, даними медичної карти ОСОБА_10 та електрофотокопії протоколу допиту потерпілої від 15.05.2023 року. Зазначена обставина залишилася поза увагою суду першої інстанції.

Крім того, захисник стверджує, що суд не врахував позицію потерпілої в частині призначення обвинуваченому покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, яка вибачила ОСОБА_8 , має намір створити з ним сім`ю. Стверджує, що обвинувачений вчинив зазначені в обвинувальному акті незаконні дії, внаслідок відчуття приниженості, будучи ображеним, на ґрунті ревнощів після переглянутого відео з мобільного телефону потерпілої, та після вчиненого в підсумку обвинуваченим зроблені відповідні висновки, що підтверджує визнання ним вини. Також про зміни життєвих обставин в обвинуваченого вказують вибачення потерпілої та ОСОБА_8 один одного, обвинувачений усвідомив тяжкість наслідків своїх дій.

Оскільки обвинувачений визнав вину, щиро покаявся, цивільний позов у провадженні відсутній, відшкодував збитки, надав допомогу потерпілій, відсутні обставини, що обтяжують покарання, потерпіла просила не призначати суворе покарання, на думку захисника, відносно ОСОБА_8 необхідно застосувати положення ст. 69 КК України та призначити йому покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією за ч.2 ст. 121 КК України, у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, та на підставі ч.1 ст. 70 КК України остаточно за сукупністю злочинів, передбачених ч.2 ст.121, ч.1 ст.309 КК України, призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років. Саме таке покарання, на переконання сторони захисту, відповідатиме в повній мірі загальним засадам кримінального судочинства та буде достатнім для виправлення обвинуваченого.

Потерпіла ОСОБА_10 подала апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування вироку відносно обвинуваченого у зв`язку з його суворістю та просить призначити йому покарання з випробуванням з іспитовим строком. Зазначає, що просила суд не призначати ОСОБА_8 покарання, пов`язане з позбавленням волі. Стверджує, що на її тілі відсутні пошкодження, рубці від опіків в ділянці промежини, обвинувачений просив вибачення в неї та вона йому вибачила за вчинені дії. Суд не врахував відношення обвинуваченого відносно неї після вчинених протиправних дій, оскільки він надав їй допомогу, жодних претензій матеріального і морального характеру в неї не має щодо обвинуваченого.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та обвинуваченого, які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг щодо пом`якшення покарання та в частині заперечення обсягу завдання тілесних ушкоджень, думку представника потерпілої, який підтримав апеляційну скаргу потерпілої, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступного.

Відповідно ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновки суду відносно фактичних обставин та винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення та правильності кваліфікації його дій за ч.1 ст. 309 КК України в апеляційних скаргах не заперечуються. Відповідно до вимог ч.1 ст. 404 КК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів вважає безпідставними доводи захисника щодо виключення з обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, обставини - завдання ОСОБА_8 потерпілій опіків в ділянці промежини з огляду на таке.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувачений визнав вину частково в пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.121 КК України. Суд у вироку зазначив, що незважаючи на свідчення обвинуваченого, в яких він по суті не заперечує факту нанесення потерпілій ОСОБА_10 тяжких тілесних ушкоджень, але заперечує спричинення потерпілій опіків в області промежини, винуватість ОСОБА_8 у заподіянні ОСОБА_10 умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, вчиненого способом, що має характер особливого мучення, повністю підтверджується сукупністю доказів, наданих стороною обвинувачення та безпосередньо досліджених судом, а саме: показаннями потерпілої ОСОБА_10 ; показаннями свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ; даними протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 15.05.2023 року; даними протоколу огляду місця події від 08.05.2023 року та ілюстративної таблиці, DVD-R диску, які є невід`ємними частинами до даного протоколу; даними протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 08.05.2023 року; даними карти виклику швидкої медичної допомоги від 08.05.2023 року № ЕЗ-1;даними карти виїзду швидкої медичної допомоги № 8863-1 А від 08.05.2023 року; даними аудіозапису « Аудіовиклик ШМД », який міститься на DVD-R диску з друкованими написами «VIDEXEXCELLENTI; СD-R; 52х; 700 МВ, 80 min»; даними висновків експерта № 081-270-2023 від 20.07.2023 року.

Крім того, суд послався як на доказ вини обвинуваченого висновок експерта № 042-1081-2023 від 24.08.2023 року, згідно якого під час первинного відомого звернення по медичну допомогу 08.05.2023 о 12 годині 54 хвилини (під час огляду лікарем/лікарями швидкої медичної допомоги) з урахуванням даним, отриманих під час послідуючого проведення оперативних втручань та проведення інструментальних досліджень, є підстави стверджувати, що у ОСОБА_10 , клінічними лікарями були виявлені такі тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма: вогнище крововиливу справа у прецентральній звивині; закрита травма грудної клітки - перелом лівої ключиці у середній третині (зі зміщенням уламків); перелом 3-7 ребер зліва по серединопахвинній лінії, яка супроводжувалась розвитком лівобічного гемопневмотораксу, респіраторного дистрес-синдрому (клінічно 2-3 ступеню), двобічного ексудативного плевриту, набряком легень, що обумовило розвиток дихальної недостатності 2-3 ступеню; що відносяться до тяжкого тілесного ушкодження, за критерієм небезпеки для життя, та закрита травма правої гомілки - перелому правої малогомілкової кістки у верхній третині, що відносяться до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості, за тривалістю розладу здоров`я; опіки тіла 2-а-б ступеню (тулуба, промежини, кінцівок загальною площею 10%), які супроводжувалися розвитком шоку (опікового та травматичного 3 ступеню) та явищами гострої ниркової недостатності (клінічно 2-3 ступеню), що відносяться до тяжкого тілесного ушкодження, за критерієм небезпеки для життя (т.2 а.п.31).

Врахувавши наведені у вироку докази суд першої інстанції прийшов до висновку про доведеність поза розумним сумнівом вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України. При цьому, часткове визнання обвинуваченим ОСОБА_8 своєї вини у заподіянні потерпілій тілесних ушкоджень у виді опіків в ділянці промежини, суд розцінив як спосіб захисту обраний обвинуваченим з ціллю уникнути відповідальності. З такими висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів та вважає їх обґрунтованими.

Із матеріалів провадження вбачається, що сторона захисту в ході судового розгляду заявляла клопотання про допит експерта ОСОБА_15 (т.1,а.п.124) щодо необхідності надання роз`яснення висновку № 042-1081-2023 від 24.08.2023 року, а саме в частині наведення підсумків визначення тяжких тілесних ушкоджень в потерпілої ОСОБА_10 , що зазначені у пункті г) про наявність опіків тіла 2-а-б ступеню (тулуба, промежини, кінцівок загальною площею 10%). Однак, в судовому засіданні 28.11.2023 року захисник відмовилася від поданого клопотання про допит експерта щодо надання роз`яснення його висновку, зазначивши про те, що таке клопотання є недоцільним, оскільки це питання в судовому засіданні було обговорено і уточнено, тому відсутні додаткові запитання до експерта (т.2,а.п.116).

Колегія суддів відмічає, що зазначені дії захисника є непослідовними, що свідчить про неконкретну позицію сторони захисту, а тому є наявні підстави вважати доводи в цій частині необґрунтованими.

Поряд з цим, суд апеляційної інстанції враховує те, що у висновку № 042-1081-2023 від 24.08.2023 року (т.2 а.п.31), за критерієм судово-медичної оцінки ступеня тяжкості із тілесних ушкоджень, вказаних в пунктах б), г), експерт визначив критерії небезпеки для життя (відповідно, опіки тіла та ушкодження органів грудної порожнини, які обумовили розвиток небезпечно-загрозливих для життя явищ - дихальної недостатності, дистрес-синдрому легенів, гострої ниркової недостатності та шоку змішаного генезу), а тому кожне із зазначених тілесних ушкоджень належить до тяжкого тілесного ушкодження.

Крім того, суд апеляційної інстанції відмічає, що надана потерпілою до апеляційної скарги копія довідки лікаря гінеколога підтверджує стан потерпілої на момент видачі цієї довідки - 23.01.2024 року, та не може підтверджувати або спростовувати обсяг заподіяних ОСОБА_10 тілесних ушкоджень станом на 04.05.2023 року.

Щодо доводів захисника про можливість застосування до обвинуваченого положень ст. 69 КК України, а в апеляційній скарзі потерпіла просить про призначення ОСОБА_8 покарання з випробуванням, то колегія суддів не вбачає можливості для пом`якшення обвинуваченому покарання з наведених підстав за таких обставин.

Призначаючи ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції визнав обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого відповідно до ст. 66 КК України - щире каяття за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України. Обставини, що обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

При цьому суд виключив з обвинувачення таку обтяжуючу покарання обставину, відповідно до ст. 67 КК України, як рецидив злочину, оскільки як убачається з відповіді Дніпровського районного суду м. Києва від 30.10.2023 року, штраф за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 29.09.2022 року, яким ОСОБА_8 засуджено за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ст. 70 КК України, до покарання у виді штрафу у розмірі 1700 грн., сплаченому повному обсязі.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, суспільну небезпеку кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, посередньо характеризується за місцем проживання, а також думку потерпілої ОСОБА_10 в частині призначення покарання. За таких обставин суд дійшов висновку, що виправлення і перевиховання обвинуваченого неможливі без ізоляції від суспільства, тому обрав йому покарання у виді позбавлення волі, яке є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень.

Погоджуючись із наведеними висновками місцевого суду, колегія суддів та зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до норм ст. 65 КК України та роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Апеляційний суд враховує те, що обвинувачений раніше притягувався до кримінальної відповідальності, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, посередньо характеризується за місцем проживання, а також думку потерпілої ОСОБА_10 в частині призначення покарання.

Обставини, що пом`якшують покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України судом першої інстанції не встановлено, та не вбачається таких з матеріалів кримінального провадження, при цьому апеляційний суд зазначає, що в цій частині обвинувачений визнав вину частково.

Апеляційний суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України та обставини його вчинення, характер заподіяних потерпілій тілесних ушкоджень, та вважає, що навіть з огляду на думку потерпілої щодо пом`якшення покарання обвинуваченому, зміни життєвих обставин в обвинуваченого та намір створити сім`ю, призначене ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі в розмірі, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 121 КК України, є близьким до мінімального та таким, що відповідає особі обвинуваченого та є необхідним в даному випадку для досягнення мети покарання.

Колегія суддів не вбачає можливості виправлення обвинуваченого без відбування призначеного судом покарання або призначення йому покарання із застосуванням положень ст.69 КК України, тому апеляційні доводи сторони захисту щодо невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого є необґрунтованими.

Суд апеляційної інстанції вважає неприйнятними посилання сторони захисту та потерпілої, що суд першої інстанції не врахував позицію потерпілої сторони в частині призначення покарання обвинуваченому. Із вироку слідує, що позиція потерпілої в частині призначення обвинуваченому покарання була врахована судом першої інстанції.

Оскільки кримінальний закон застосовано правильно, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону не допущено, а призначене покарання узгоджується з ст.ст.50, 65 КК України, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційні скарги залишити без задоволення, а вирок суду - без змін.

Керуючись ст.ст.405,407 КПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - ОСОБА_7 та потерпілої ОСОБА_10 залишити без задоволення. Вирок Деснянського районного суду м. Києва від 26 грудня 2023 року відносно ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, в той самий строк з дня вручення копії ухвали суду апеляційної інстанції.

Судді:

___________ _______________ ________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4