Справа № 461/4353/24
Провадження № 1-кс/461/3264/24
30.05.2024 року. м. Львів.
Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2
особи, яка подала заяву адвоката ОСОБА_3
підозрюваного ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
слідчого ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові заяву адвоката ОСОБА_7 у порядку ст. 206 КПК України про негайне звільнення підозрюваного ОСОБА_4 з-під варти та про надання доступу до правничої допомоги, -
Адвокат ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою у порядку ст. 206 КПК України про негайне звільнення підозрюваного ОСОБА_4 з-під варти та про надання доступу до правничої допомоги. Свої вимоги обґрунтовує наступним. 12.05.2024 ОСОБА_4 був затриманий невідомими особами за адресою: АДРЕСА_1 , на вулиці між будівлею гіпермаркету «Велмарт» та автостоянкою. Невідомі особи схопили ОСОБА_4 та увезли на власному транспорті без повідомлення про причини і підстави таких дій, та із застосуванням насильства відносно самого ОСОБА_4 . У подальшому очевидці події надали показання адвокату ОСОБА_8 , який здійснює представництво та захист інтересів ОСОБА_4 на підставі договору про надання правничої допомоги. Із вказаних показань слідує, що особи, які здійснили затримання не мали ознак працівників правоохоронних органів, діяли у протиправний спосіб та із використанням сили. Станом на момент подання даної заяви захисник ОСОБА_8 отримав інформацію від уповноважених осіб Державної установи «Львівська установа виконання покарань (№ 19)», що ОСОБА_4 утримується у вказаній установі. Проте інформацію щодо підстав тримання ОСОБА_4 під вартою представники установи не надали. Адвокат зазначає, що ОСОБА_4 утримується без доступу до правничої допомоги та йому не надано можливості скористатися такою допомогою. Підстави затримання невідомі. Вважає, що були порушені вимоги чинного законодавства щодо затримання та подальшого попереднього ув`язнення ОСОБА_4 .
Адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні в режимі відеоконференції заяву підтримав та просив задовольнити з мотивів, наведених у ній.
Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні заяву підтримав та просив задовольнити. Пояснив суду, що його було доставлено до Львова незнайомими йому особами. 22.05.2024 року ОСОБА_4 доставили як свідка. Останнього було допитано. У подальшому ОСОБА_4 взяли під варту за рішенням суду. Зазначив, що йому не було надано можливості скористатися телефоном. Лише 22.05.2024 року зміг зателефонувати матері.
Прокурор у судовому засіданні заяву адвокату про негайне звільнення з-під варти ОСОБА_4 заперечив. Вказав, що 22.05.2024 року ОСОБА_4 прибув до слідчого на допит. Згодом був допитаний в якості підозрюваного. ОСОБА_4 відмовився від правової допомоги. Злочин, який інкримінується ОСОБА_4 , не є особливо тяжким, участь захисника не є обов`язковою. Тому право ОСОБА_4 на захист не є порушеним. Крім того, адвокат підозрюваного оскаржив в апеляційному порядку ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , тобто захиснику було відомо про судове рішення. Тому просив відмовити у задоволенні заяви адвоката.
Слідчий у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні заяви адвоката ОСОБА_3 Пояснив, що 19.05.2024 року слідчим було надано доручення оперативним працівникам встановити місцезнаходження ОСОБА_4 та вручити повістку для допиту в якості свідка. 21.05.2024 року було надано відповідь на доручення, що повістка про явку на допит вручена. 22.05.2024 року ОСОБА_4 прибув до слідчого на допит за повісткою. У подальшому ОСОБА_4 був допитаний в якості підозрюваного. Останній зазначив, що не бажає користуватися правовою допомогою. ОСОБА_4 було вручено пам`ятку про права та обов`язки підозрюваного після вручення повідомлення про підозру. Слідчий вказав, що органом досудового розслідування незаконних дій відносно ОСОБА_4 не вчинялося. Крім того, підозрюваним під час обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не було заявлено клопотання слідчому судді про порушення його права на захист та про бажання скористатися правовою допомогою.
Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши наявні матеріали справи, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ст. 11 КПК України під час кримінального провадження повинна бути забезпечена повага до людської гідності, прав і свобод кожної особи. Забороняється під час кримінального провадження піддавати особу катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує її гідність, поводженню чи покаранню, вдаватися до погроз застосування такого поводження, утримувати особу у принизливих умовах, примушувати до дій, що принижують її гідність.
Згідно зі ст. 28 Конституції України кожен має право на повагу до його гідності. Ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує гідність, поводженню чи покаранню.
Аналогічна позиція міститься у статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої нікого не може бути піддано катуванню або нелюдському чи такому, що принижує гідність, поводженню чи покаранню.
Відповідно до ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожному заарештованому чи затриманому має бути невідкладно повідомлено про мотиви арешту чи затримання. Кожний затриманий має право у будь-який час оскаржити в суді своє затримання.
Статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.
Тримання осіб, взятих під варту, відповідно до завдань кримінального судочинства здійснюється на принципах неухильного додержання Конституції України, вимог Загальної декларації прав людини, інших міжнародних правових норм і стандартів поводження з ув`язненими і не може поєднуватися з навмисними діями, що завдають фізичних чи моральних страждань або принижують людську гідність.
Підставою для попереднього ув`язнення є вмотивоване рішення суду про обрання як запобіжного заходу тримання під вартою або про застосування тимчасового чи екстрадиційного арешту, винесене відповідно до Кримінального і Кримінального процесуального кодексів України та/або рішення компетентного органу іноземної держави у випадках, передбачених законом (ч. 1 ст. 3 Закону України «Про попереднє ув`язнення»).
Судом встановлено, що ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 22.05.2024 року обрано підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід - тримання під вартою в Державній установі «Львівська установа виконання покарань (№ 19)» строком на 60 днів - до 20.07.2024 року включно.
Визначено заставу в розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб 908400, 00 гривень.
Відповідно до ч. 4 ст. 208, п. 6 ч. 3 ст. 42 КПК України, підозрюваний має право вимагати перевірки обґрунтованості його затримання.
П. 4 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлює, що кожний, кого позбавлено свободи внаслідок арешту або тримання під вартою, має право ініціювати провадження, в ході якого суд без зволікань встановлює законність затримання і приймає рішення про звільнення, якщо затримання є незаконним.
Статтею 206 КПК України на слідчого суддю покладено обов`язки щодо захисту прав людини.
Згідно з ст.206 КПК України кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи. Якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи. Слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.Якщо до доставлення такої особи до слідчого судді прокурор, слідчий звернеться з клопотанням про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний забезпечити проведення у найкоротший строк розгляду цього клопотання. Незалежно від наявності клопотання слідчого, прокурора, слідчий суддя зобов`язаний звільнити особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких трималася ця особа, не доведе:1) існування передбачених законом підстав для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду;2) неперевищення граничного строку тримання під вартою;3) відсутність зволікання у доставленні особи до суду.
Відповідно до ст. 208 КПК України уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі, лише у випадках: 1) якщо цю особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення; 2) якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин; 3) якщо є обґрунтовані підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого корупційного злочину, віднесеного законом до підслідності Національного антикорупційного бюро України; 4) якщо є обґрунтовані підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні злочину, передбаченого статтями 255, 255-1, 255-2 Кримінального кодексу України. Особливості затримання окремої категорії осіб визначаються главою 37 цього Кодексу.
Уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, за який передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, виключно у випадку, якщо підозрюваний не виконав обов`язки, покладені на нього при обранні запобіжного заходу, або не виконав у встановленому порядку вимог щодо внесення коштів як застави та надання документа, що це підтверджує. Уповноважена службова особа, слідчий, прокурор може здійснити обшук затриманої особи з дотриманням правил, передбачених частиною сьомою статті 223 і статтею 236 цього Кодексу.
Уповноважена службова особа, що здійснила затримання особи, повинна негайно повідомити затриманому зрозумілою для нього мовою підстави затримання та у вчиненні якого злочину він підозрюється, а також роз`яснити право мати захисника, отримувати медичну допомогу, давати пояснення, показання або не говорити нічого з приводу підозри проти нього, негайно повідомити інших осіб про його затримання і місце перебування відповідно до положень статті 213 цього Кодексу, вимагати перевірку обґрунтованості затримання та інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом.
Про затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, обов`язково складається протокол, в якому, крім відомостей, передбачених статтею 104 цього Кодексу, зазначаються: місце, дата і точний час (година і хвилини) затримання відповідно до положень статті 209 цього Кодексу; підстави затримання; результати особистого обшуку; клопотання, заяви чи скарги затриманого, якщо такі надходили; повний перелік процесуальних прав та обов`язків затриманого. У разі якщо на момент затримання прізвище, ім`я, по батькові затриманої особи не відомі, у протоколі зазначається докладний опис такої особи та долучається її фотознімок. Протокол про затримання підписується особою, яка його склала, і затриманим. Копія протоколу негайно під розпис вручається затриманому та надсилається прокурору.
Отже, правовою підставою позбавлення свободи ОСОБА_4 є ухвала слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 22.05.2024 року. Суду не надано відомостей про внесення застави в установленому КПК України порядку. ОСОБА_4 з-під варти не звільнений та утримується у Державній установі «Львівська установа виконання покарань (№ 19)» у зв`язку із застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Враховуючи те, що ОСОБА_4 перебуває у Державній установі «Львівська установа виконання покарань (№ 19)» на підставі судового рішення, а саме ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 22.05.2024 року про обрання підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви та негайного звільнення з-під варти ОСОБА_4 .
Слідчий суддя зазначає, що оскільки матеріали щодо зникнення ОСОБА_4 12.05.2024 року були передані та зареєстровані в СВ УСБУ в Харківській області, то органом досудового розслідування в межах кримінального провадження будуть перевірятися дійсні обставини щодо зазначеного адвокатом ОСОБА_3 факту затримання ОСОБА_4 12.05.2024 року та встановлюватися відомості щодо наявності ознак кримінального правопорушення.
Крім того, слідчий суддя звертає увагу, що захист підозрюваного ОСОБА_4 на підставі ордера про надання правничої (правової) допомоги здійснюється адвокатом ОСОБА_3 .
У судовому засіданні було встановлено, що ухвала слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 22.05.2024 року була оскаржена в апеляційному порядку захисником підозрюваного ОСОБА_4 .
Згідно з ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 22.05.2024 року, 22 травня 2024 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України. Слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 52 КПК України участь захисника є обов`язковою у кримінальному провадженні щодо особливо тяжких злочинів.
Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 332 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , згідно з ст. 12 КК України є тяжким злочином.
Окрім цього, як вбачається з ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 22.05.2024 року підозрюваний ОСОБА_4 під час розгляду клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не заперечив щодо задоволення такого. Клопотання про залучення захисника ОСОБА_4 не заявляв.
Відтак, наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, була перевірена слідчим суддею під час обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та додатково буде перевірена Львівським апеляційним судом.
Враховуючи те, що участь захисника у кримінальному провадженні не є обов`язковою, так як інкриміноване ОСОБА_4 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 332 КК України, не є особливо тяжким злочином, правнича допомога підозрюваному ОСОБА_4 надається адвокатом ОСОБА_3 , слідчий суддя вважає, що право підозрюваного ОСОБА_4 на захист не порушено та останній не обмежений у доступі до правничої допомоги.
Таким чином, за результатами дослідження заяви в порядку ст. 206 КПК України та долучених до неї документів, заслухавши позицію учасників судового процесу, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення такої заяви та негайного звільнення ОСОБА_4 з-під варти.
Керуючись ст.ст. 369, 376 , 206 КПК України, слідчий суддя, -
Відмовити в задоволенні заяви адвоката ОСОБА_7 у порядку ст. 206 КПК України про негайне звільнення підозрюваного ОСОБА_4 з-під варти та про надання доступу до правничої допомоги.
Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня проголошення ухвали, а обвинувачуваним, який перебуває під вартою, з моменту вручення йому копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1