Справа № 185/3202/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2024 року м.Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд

Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Павлоград в режимі відеоконференції кримінальне провадження, зареєстроване у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000396 від 13.03.2024 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Павлоград, Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

??- 02.04.2009 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 6 років. Звільнився 30.01.2013 року з Жовтоводської ВК Дніпропетровської області від 22.01.2013 року на підставі ст. 81 КК України умовно-достроково на не відбутий строк 1 рік 1 місяць 1 день;

??- 06.10.2017 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 186, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі. Звільнився 20.11.2020 року по відбуттю строку покарання.

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України,

за участі прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , 13 березня 2024 року, приблизно о 13 годині 00 хвилин, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, перебував у приміщенні ТОВ «Вигідна покупка», магазину «Аврора», розташованого за адресою: м. Павлоград, вул. Ватоліної, буд. 9, де на торгівельних полицях побачив товар, а саме ніж кухонний металевий в чохлі «Tuomei 3cr14Mov 5 HIGH QUALITY UTILITY KNIFE», який останній визначив як об?єкт свого злочинного посягання. В цей час у ОСОБА_3 раптово виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, введеного на території України 24.02.2022 Указом Президента України за N? 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні».

Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 , діючи умисно, в умовах воєнного стану, із корисливих мотивів та особистої зацікавленості, впевнившись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає та він діє ніким не поміченим, скориставшись віддаленням працівників вищевказаного магазину в цей же день та час поклав ніж кухонний металевий в чохлі «Tuomei 3cr14Mov 5 HIGH QUALITY UTILITY KNIFE», вартість якого 97,00 грн. в лівий рукав своєї куртки.

Далі, ОСОБА_3 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, в умовах воєнного стану та переслідуючи мету наживи та особистого матеріального збагачення, бажаючи довести свій злочинний умисел до кінця, направився до виходу з магазину «Аврора» ТОВ «Вигідна покупка», маючи намір винести товар за межі магазину, не розрахувавшись за нього.

Виконавши усі дії, які вважав необхідними для таємного викрадення чужого майна, ОСОБА_3 , пройшовши касову зону зазначеного магазину, не розрахувавшись за товар, направився до виходу з магазину. Під час того, як ОСОБА_3 , прямуючи до дверей виходу з магазину, його дії було помічено адміністратором магазину «Аврора» ТОВ «Вигідна покупка» ОСОБА_6 , яка намагалася зупинити ОСОБА_3 та втримати його за куртку, словесно прохаючи зупинитися та повернути викрадений ним товар. внаслідок чого діяння ОСОБА_3 стало відкритим.

У цей час, ОСОБА_3 , не реагуючи на вимоги адміністратора магазину «Аврора» ТОВ «Вигідна покупка» зупинитися та повернути викрадене майно, розуміючи, що його дії стали відкритими, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров?я особи, почав чинити опір законній вимозі адміністратора ОСОБА_6 , штовхнувши останню у спробі вирватись та таким чином звільнився від останньої, вибіг з приміщення торгівельної зали магазину, 3 місця вчинення злочину зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив магазину «Аврора» ТОВ «Вигідна покупка» матеріальну шкоду на суму 97, 00 гривень.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчинені злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, а саме - у відкритому викрадення чужого майна (грабіж), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров?я потерпілого, вчиненого в умовах воєнного стану.

Під час досудового розслідування, 28.03.2024 року між прокурором Павлоградської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_7 , який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0000396 від 13.03.2024 року, з одного боку, та підозрюваним ОСОБА_3 , з іншого боку, за участю захисника адвоката ОСОБА_5 , на підставі ст. 468, 469, 472 КПК України, була укладена угода про визнання винуватості, відповідно до якої ОСОБА_3 згоден з кваліфікацією дій за ч. 4 ст. 186 КК України, а саме - у відкритому викрадення чужого майна (грабіж), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров?я потерпілого, вчиненого в умовах воєнного стану, та повністю визнав свою винуватість у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення.

Сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання за ч. 4 ст. 186 КК України з застосуванням ст.69 КК України у виді п`яти років позбавлення волі з застосуванням положень ст.ст.75,76 КК України. Обвинувачений ОСОБА_3 , у підготовчому судовому засіданні просив вказану угоду з прокурором затвердити й призначити узгоджену в ній міру покарання, та інші, передбачені угодою заходи, при цьому беззастережно визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України в обсязі обвинувачення. Йому цілком зрозумілі надані законом права, наслідки затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, а також вид покарання, яке буде застосоване до нього уразі затвердження угоди судом. При цьому ОСОБА_3 повідомив про добровільність своєї позиції, без насильства, примусу, погроз та обіцянок, просив затвердити угоду про визнання винуватості, та призначити йому узгоджене покарання. Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_5 підтримав свого підзахисного та просив затвердити угоду.

Прокурор у судовому засіданні повідомив, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, та просив суд вказану угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468, 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

У судовому засіданні достовірно встановлено, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України. Суд бере до уваги те, що ОСОБА_3 у судовому засіданні повністю визнав свою вину, підтвердив обставини вчинення інкримінованих йому дій, викладених в обвинувальному акті, раніше судимий, за місцем проживання характеризується задовільно, на обліку у лікаря-психіатра, лікаря-нарколога та в реєстрі осіб з наркологічними захворюваннями не перебуває, добровільно відшкодував шкоду, потерпіла сторона не має претензій до обвинуваченого. Обставиною, яка пом`якшує покарання є щире каяття у вчиненому, обставин, які обтяжують покарання не встановлено. Узгоджене покарання сторонами угоди відповідає положенням ст. 50, 65 КК України.

Так, враховуючи низку обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 та істотно впливають на прийняття рішення про можливість укладення угоди про визнання винуватості та обумовлення міри покарання за вчинений злочин, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження та особи обвинуваченого ОСОБА_3 , а також роз?яснень, що містяться у п. 12 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ N? 13 від 11.12.2015 «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод» сторони вважають за можливе при призначенні покарання ОСОБА_3 за вчинений злочин, передбачений ч. 4 ст.186 КК України, застосувати норми ст. 69 КК України, та погоджуються на призначення останньому покарання нижчого від найнижчої межі, передбаченої санкцією ч. 4 ст. 186 КК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді про визнання винуватості. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винним, цілком розуміє свої права, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди та наслідки її не виконання. Суд переконався, що умови угоди повністю відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України, інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб. Покарання, запропоноване сторонами, є покаранням у межах санкції ч.4 ст. 186 КК України, відповідає положенням КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень. Судом не встановлено жодних підстав для відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості.

На думку суду зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України, та вважає можливим її затвердити, та призначити обвинуваченому ОСОБА_3 узгоджене сторонами покарання.

Враховуючи дані про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, відношення останнього до того, що сталося, а саме визнання своєї вини, щире каяття, суд вважає, що його виправлення можливе без ізолювання від суспільства, та вважає можливим відповідно до ст.75 КК України звільнити від відбування призначеного покарання з іспитовим строком, протягом якого він не скоїть нового злочину, та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п. 1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України.

Статтею 69 КК України передбачено, що за наявності кількох обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

При визначенні поняття та змісту обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд має виходити з системного тлумачення статей 66 та 69 КК та тих статей Особливої частини Кодексу, що визначають певні обставини, як ознаки привілейованих складів злочину, що істотно зменшують їх суспільну небезпечність, наслідком чого є зниження ступеню тяжкості вчиненого злочину. Ці обставини в своїй сукупності повинні настільки істотно знижувати ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції було би явно несправедливим.

За правилами кримінального закону покарання, призначене особі за вчинений злочин, має бути законним і справедливим. Законність покарання означає, що його має бутипризначено особі відповідно до вимог цього закону, а справедливість покарання визначається принципом його домірності, тобто необхідності його визначення судом саме у тому виді й розмірі, яке з врахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, даних про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, буде необхідним та достатнім для її виправлення й попередження нових злочинів.

З урахуванням наведеного суд вважає можливим призначити ОСОБА_3 , покарання із застосуванням ст. 69 КК України, призначивши йому більш м`який вид покарання, не зазначений у санкції ч. 4 ст. 186 КК України, а саме покарання у вигляді позбавлення волі з застосуванням положень ст.75,76 КК України.

Дане покарання, на думку суду, буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої, та попередження вчинення нею кримінальних правопорушень.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява № 10249/03), де зазначено, що складовим принципом верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. А у справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року) суд встановив, що для того, щоб втручання вважалось пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не ставити «особистий і надмірний тягар для особи».

Процесуальні витрати на залучення експерта в сумі 260 (двісті шістдесят) гривень слід стягнути з обвинуваченого.

Цивільний позов у справі не заявлений.

Речові докази слід розподілити в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст. 370, 371, 373, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 28.03.2024 року між прокурором Павлоградської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_7 , з одного боку, та обвинуваченим ОСОБА_3 , з іншого боку, за участі захисника адвоката ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні № 0000396 від 13.03.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України.

Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 2 (два) роки, з виконанням обов`язків, передбачених п. 1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази у кримінальному провадженні: товарні чеки в кількості трьох одиниць, після набрання вироком законної сили зберігати в матеріалах провадження; ніж кухонний металевий в чохлі «Tuomei 3cr14Mov 5 HIGH QUALITY UTILITY KNIFE», який передано під зберігальну розписку адміністратору магазину «Аврора» ТОВ «Вигідна покупка» ОСОБА_6 , після набрання вироком законної сили залишити у власності магазина «Аврора» ТОВ «Вигідна покупка» ; CD-R диск з камер відео-спостереження після набрання вироком законної сили зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експерта у сумі 260 (двісті шістдесят) гривень.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався.

Вирок може бути оскаржено з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а обвинуваченим з моменту отримання його копії.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається сторонам кримінального провадження.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1