ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 671/1742/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/188/24 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.1 ст.286 КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 липня 2024 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючої - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5

з участю:

прокурора - ОСОБА_6

обвинуваченого - ОСОБА_7

захисника - ОСОБА_8

представника потерпілої ОСОБА_9 - ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі матеріали кримінального провадження, зареєстрованого у ЄРДР за № 00149 року за апеляційною скаргою представника потерпілої ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_10 на ухвалу Волочиського районного суду Хмельницької області від 05 березня 2024 року, -

Встановила:

Цією ухвалою клопотання фізичної особи підприємця ОСОБА_11 про передачу ОСОБА_7 на поруки трудовому колективу задоволено.

Звільнено ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, з передачею його на поруки трудовому колективу фізичної особи підприємця ОСОБА_11 на підставі ст. 47 КК України, за умови, що він протягом року з дня передачі його на поруки виправдає довіру колективу, не ухилятиметься від заходів виховного характеру та не порушуватиме громадського порядку.

Кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України закрито.

Роз`яснено ОСОБА_7 , що у разі порушення ним умов передачі на поруки, відповідно до ч. 2 ст. 47 КК України він буде притягнутий до кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України.

Роз`яснено трудовому колективу фізичної особи підприємця ОСОБА_11 що, якщо протягом року з дня передачі на поруки трудовому колективу ОСОБА_7 не виправдає довіру колективу, ухилятиметься від заходів виховного характеру та порушуватиме громадський порядок, загальні збори колективу можуть прийняти рішення про відмову від поручительства за взяту ними на поруки особу.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 до Моторного (транспортного) страхового бюро України, фізичної особи-підприємця ОСОБА_11 , ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням залишено без розгляду та роз`яснено потерпілій її право пред`явити вказаний позов в порядку цивільного судочинства.

Вироком суду також вирішено питання щодо судових витрат та речових доказів.

Згідно ухвали суду, ОСОБА_7 перебуваючи за кермом пасажирського автобуса на іноземній реєстрації марки «Plaxton Intwx» р.н. НОМЕР_1 , рухаючись в світлу пору доби автодорогою М-30 сполученням М-30 «Стрий-Умань-Дніпро-Ізварине», зі сторони міста Тернопіль, в напрямку руху до міста Хмельницький, яка в той час була вкрита мокрим рихлим снігом, був не уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміни і створив своїми діями загрозу безпеці дорожнього руху, а також загрозу життю і здоров`ю громадян, а саме діючи з необережності, легковажно розраховуючи на запобігання дорожньо-транспортної пригоди, ігноруючи погодні умови, продовжуючи рух за кермом вищевказаного пасажирського автобуса із швидкістю 50 км/год, по своїй смузі руху, достовірно знаючи, що проїзна частина вкрита мокрим снігом, рухаючись по автодорозі М-30 на 195 км + 700 м. поблизу міста Волочиськ, Хмельницького району, Хмельницької області, в порушення вимог п.12.1 Правил не обрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, і як наслідок, втратив над ним контроль.

В результаті чого, ОСОБА_7 , рухаючись на автобусі марки «Plaxton Intwx» р.н. НОМЕР_1 , який перебував в некерованому стані,допустив виїзд за межі проїзної частини автодороги на асфальтоване узбіччя з подальшим з`їздом у кювет де відбулося перекидання транспортного засобу на праву сторону.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажири автобуса марки «Plaxton Intwx» р.н. НОМЕР_1 : ОСОБА_12 отримала тілесні ушкодження у вигляді:закритого перелому середньої третини обох лобкових кісток тазу, вираженого больового синдрому, які в сукупності відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як такі, що зазвичай призводять до тривалого розладу здоров`я (більше 21 доби); ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження у вигляді: закритої травми грудної клітини, множинних переломів ребер правої половини грудної клітини, правобічного гемопневмотораксу, уламкового перелому іла правої лопатки,які в сукупності відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як такі, що зазвичай призводять до тривалого розладу здоров`я (більше 21 доби); ОСОБА_13 отримала тілесні ушкодження у вигляді: закритої травми грудної клітини, забою лівої половини грудної клітини, забою легень, переломів остистих відростків на рівні Th8 Th12 без значного зміщення, перелому голівки 9 ребра з обох сторін із незначним зміщенням, переломів голівок 6, 7, 8 ребер справа, переломів поперечних відростків Th4, Th5, Th6 справа без значного зміщення, двобічного гідро(гемо)тораксу, посттравматичного ексудативного плевриту зліва, посттравматичної міжреберної нейропатії нижніх ребер, саден шкіри правої нижньої кінцівки, які в сукупності відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як такі, що зазвичай призводять до тривалого розладу здоров`я (більше 21 доби).

Своїми діями ОСОБА_7 , порушив вимоги п.п.1.5, 2.3 б), 12.1 Правил дорожнього руху .

Порушення водієм ОСОБА_7 вимог пункту 12.1.Правил дорожнього руху України знаходиться в прямому причинному зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками у вигляді спричинення ОСОБА_12 , ОСОБА_9 та ОСОБА_13 середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_7 обвинувачується у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілим ОСОБА_12 , ОСОБА_9 та ОСОБА_13 середньої тяжкості тілесних ушкоджень, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

В апеляційній скарзі представник потерпілої ОСОБА_9 - адвокат ОСОБА_10 просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою визнати ОСОБА_7 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на два роки із позбавлення права керувати транспортними засобами строком на два роки, а також повністю задовольнити цивільний позов ОСОБА_9 .

Мотивує тим, що звільнення особи від кримінальної відповідальності з передачею його на поруки колективу є правом, а не обов`язком суду, а обвинувачений не здійснив жодних дій щодо відшкодування шкоди завданої потерпілій, тому у його діях відсутнє щире каяття, що є необхідною підставою для застосування ст. 47 КК України.

Крім того обвинуваченого взяв на поруки колектив ФОП ОСОБА_11 , який є його рідним братом і суд не перевірив чи взагалі є у нього наймані працівники, що свідчить про наявність трудового колективу, а також дані чи буде він здійснювати заходи виховного характеру щодо ОСОБА_7 .

Вказує, що ОСОБА_7 допущено грубе порушення ПДР України при здійсненні перевезення автобусом 30 людей, частина з яких отримала середньої та легкої тяжкості тілесні ушкодження.

Зазначає, що зважаючи на наявні обставини є усі підстави для задоволення цивільного позову потерпілої, а також накладення арешту на автобус, із покладенням на обвинуваченого судових витрат.

У запереченні на апеляційну скаргу представника потерпілої обвинувачений просить залишити її без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Свої доводи мотивує тим, що ухвала суду є законною та обґрунтованою, прийнятою на підставі належного дослідження обставин справи.

Вказує, що він визнав свою вину, щиро розкаявся, просив вибачення у потерпілих та частково відшкодував заподіяну їм шкоду та витрати на лікування.

Зазначає, що він офіційно працевлаштований у ФОП ОСОБА_11 , працює на підставі трудового договору, а у ОСОБА_11 ще працевлаштовані 50 людей, з яких 48 були присутні на загальних зборах колективу та висловили згоду про взяття ОСОБА_7 на поруки.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника потерпілої, що просить задовольнити апеляцію, з мотивів викладених у ній, захисника та обвинуваченого, що просять відмовити у задоволенні апеляції; прокурора, що вважає ухвалу суду законною та обґрунтованою, дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, до суду надійшло клопотання фізичної особи підприємця ОСОБА_11 про передачу ОСОБА_7 на поруки трудовому колективу та звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 47 КК України.

Задовольняючи клопотання фізичної особи підприємця ОСОБА_11 про передачу ОСОБА_7 на поруки трудовому колективу, суд першої інстанції виходив з того, що наявні підстави для звільнення його від кримінальної відповідальності та закриття провадження у справі.

Так, згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ст. 47 КК України особу, яка вперше вчинила кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та щиро покаялася, може бути звільнено від кримінальної відповідальності з передачею її на поруки колективу підприємства, установи чи організації за їхнім клопотанням за умови, що вона протягом року з дня передачі її на поруки виправдає довіру колективу, не ухилятиметься від заходів виховного характеру та не порушуватиме громадського порядку.

Як вбачається із копії трудового договору № 4-2022 від 15.07.2022 року обвинувачений ОСОБА_7 працює водієм у фізичної особи підприємця ОСОБА_11 (т.2 а.с.98).

Згідно протоколу загальних зборів працівників ФОП ОСОБА_11 від 02.01.2024 року було вирішено звернутися до суду з клопотанням про передачу ОСОБА_7 на поруки трудового колективу та після передачі на поруки регулярно заслуховувати на загальних зборах про недопущення порушень вимог Закону, дотримання ним вимог чинного законодавства та поведінки в трудовому колективі(т.2 а.с.77).

При цьому необґрунтованим є твердження представника потерпілої, що суд не перевірив чи дійсно є у ФОП ОСОБА_11 наймані працівники, що свідчить про наявність трудового колективу.

Згідно довідки №18 від 01.03.2024 року у ФОП ОСОБА_11 , що станом на 01.01.2024 року чисельність його працівників складає 50 людей.(т.2 а.с.104-105).

Так, із протоколу загальних зборів працівників ФОП ОСОБА_11 від 02.01.2024 року вбачається, що на ньому були присутні 45 членів трудового колективу із 50 наявних працівників, двоє з яких - ОСОБА_14 та ОСОБА_15 висловилися на зборах на підтримку клопотання та передачу ОСОБА_7 на поруки їх колективу.

Крім того на підтвердження кількості найманих працівників до матеріалів справи долучено відомості про трудові відносини осіб та період проходження військової служби, а також відомості про нарахування заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) застрахованим особам за 4 квартал 2023 року.(т.2 а.с.106-111).

Також судом встановлено, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, що є нетяжким злочином, який він вчинив впереше, і дане правопорушення не належить до корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Крім того під час розгляду справи ОСОБА_7 свою провину визнав, під час розгляду справи та під час досудового розслідування вживав заходи щодо добровільного відшкодування завданої шкоди потерпілим, що підтверджується заявами потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 про відсутність претензій до обвинуваченого, платіжними інструкціями про переказ грошових коштів потерпілим, про сплату медичних послуг на користь ОСОБА_13 (т.2 а.с.55-72).

При цьому не заслуговують на увагу доводи представника потерпілої ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_10 , що обвинувачений не здійснив жодних дій щодо відшкодування завданої шкоди потерпілій, тому у його діях відсутнє щире каяття, що є необхідною підставою для застосування ст. 47 КК України, оскільки ОСОБА_7 переказав їй 35 000 гривень, що підтверджується платіжною інструкцією АТ КБ "Приватбанк" від 21.01.2024 року (т.2 а.с.59).

Також судом було роз`яснено ОСОБА_7 , що у разі порушення ним умов передачі на поруки, відповідно до ч. 2 ст. 47 КК України він буде притягнутий до кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, або загальні збори колективу можуть прийняти рішення про відмову від поручительства за взяту ними на поруки особу.

Крім того судом вірно залишено без розгляду цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 до Моторного (транспортного) страхового бюро України, фізичної особи-підприємця ОСОБА_11 , ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням та роз`яснено їй право пред`явити вказаний позов в порядку цивільного судочинства, а також скасовано арешт на речовий доказ - автобус.

Закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності (п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК) є нереабілітуючою підставою, а тому така особа не звільняється від обов`язку відшкодувати заподіяну її діями шкоду.

Водночас у разі постановлення ухвали про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності заявлений у кримінальному провадженні цивільний позов по суті не вирішується, а залишається без розгляду. У такому випадку позивач вправі вирішити свої вимоги в порядку цивільного судочинства.

Наведене обґрунтовано випливає з положень ч. 1 ст. 129 КПК, згідно з якими вирішення цивільного позову по суті заявлених вимог можливо лише у разі ухвалення обвинувального вироку або постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. У такому випадку суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Отже, доводи в апеляційній скарзі представника цивільного позивача щодо помилковості рішення суду першої інстанції в цій частині про залишення цивільного позову без розгляду позбавлені підстав.

Колегія суддів також приходить до висновку, про те, що суд першої інстанції на підставі належно досліджених матеріалів справи, обґрунтовано звільнив ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 47 КК України.

Таким чином, жодних істотних порушень вимог КПК України при розгляді клопотання, які перешкодили чи могли б перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення, колегією суддів не встановлено, в зв`язку з чим апеляційна скарга представника потерпілої до задоволення не підлягає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

Ухвалила:

Апеляційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_10 - залишити без задоволення, а ухвалу Волочиського районного суду Хмельницької області від 05 березня 2024 року стосовно ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з часу проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців.

Головуючий

Судді