БОРЗНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №730/575/24
Провадження № 1-кп/730/47/2024
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" травня 2024 р. м. Борзна

Борзнянський районний суд Чернігівської області в складі головуючого судді - ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

захисника - ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Борзни кримінальне провадження №0000022 від 20.01.2024р., яке надійшло до суду з обвинувальним актом від 29.04.2024р. та угодою про визнання винуватості від 29.04.2024р. по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , уродженця, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта вища, розлученого, має 1 неповнолітню дитину, військовослужбовця НОМЕР_2 ЗСУ, не судимого, -

в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_5 , будучи діючим військовослужбовцем військової частини НОМЕР_2 Збройних Сил України, відповідно до наказу командира №243 від 31.08.2023р. (по стройовій частині) призначений на посаду гранатометника 1 механізованого відділення 1 механізованого взводу 3 механізованої роти 99 механізованого батальйону 61 окремої механізованої степової бригади корпусу резерву сухопутних військ Збройних Сил України, який проходив службу у військовому званні «молодший сержант» і з 25.11.2023р. перебуває у розпорядженні командира військової частини у зв`язку із самовільним залишенням військової частини, діючи умисно, в порушення вимог ст.4, 11, 16, 127-128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, Додатку №1 «Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадянських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України», постанови Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» від 17.06.1992 №2471-XII, пунктами 1, 9, 11, 15 Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 №576, п.8.1, 14.1, 15.1, 11.1 «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом Міністра внутрішніх справ від 21.08.1998 №622, у невстановлений досудовим розслідуванням день та час, але не пізніше січня 2023 року, перебуваючи на полі бою поблизу м. Соледар Бахмутського району Донецької області, знайшов та підібрав, тобто придбав бойові припаси, а саме: корпуси гранати з маркуваннями «41-75Т», «182-45Т» та два запали до гранат з маркуваннями «86 УЗРГМ-2 583, 82», « НОМЕР_3 », після чого незаконно переніс їх до місця свого проживання за адресою АДРЕСА_2 , де незаконно зберігав дані бойові припаси

У подальшому, 20 січня 2024 року в період часу з 20-20 год до 20-50 год під час проведення огляду місця події за адресою АДРЕСА_2 , у ОСОБА_5 працівники поліції виявили та вилучили: корпус оборонної осколкової ручної гранати Ф-1, яка споряджена бризантною вибуховою речовиною нормальної потужності - тротилом масою 50-56г та корпус наступальної осколкової ручної гранати РГД-5, яка споряджена бризантною вибуховою речовиною нормальної потужності - тротилом масою 100-115г, а також два запали ручних гранат УЗРГМ-2, які споряджаються ініціюючими вибуховими речовинами ТНР масою 0,48-0,5г, азидом свинцю масою 0,48-0,5г та високобризантними вибуховими речовинами ТЕНом або гексогеном масою 1г. Корпус оборонної осколкової ручної гранати Ф-1 та корпус наступальної осколкової ручної гранати РГД-5 у конструктивному поєднанні у довільному порядку з будь яким з двох запалів ручних гранат УЗРГМ-2, являються оборонною осколковою ручною гранатою Ф-1 та наступальною осколковою ручною гранатою РГД-5, які мають військове призначення, є вибуховими пристроями промислового виготовлення, відносяться до категорії бойових припасів.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_5 своїми умисними діями, які виразилися в незаконному придбанні, носінні та зберіганні бойових припасів без передбаченого законом дозволу, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.263 КК України, і його дії кваліфіковані вірно.

В ході досудового розслідування по даному кримінальному провадженню 29 квітня 2024 року між прокурором Деснянської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_5 у присутності його захисника ОСОБА_4 було укладено угоду про визнання винуватості.

Прокурор, обвинувачений та його захисник у підготовчому судовому засіданні просили затвердити вказану угоду про визнання винуватості.

Заслухавши пояснення учасників судового провадження щодо можливості затвердження угоди про визнання винуватості, розглянувши заявлені клопотання, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.314 КПК України в підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення, яким затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

Згідно п.2 ч.1 ст.468 КПК України в кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Приписами ст.469 КПК України визначено, що угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого (ч.2). Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена, зокрема, щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів (п.1 ч.4).

У ст.472 КПК України передбачено, що в угоді про визнання винуватості зазначаються її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання підозрюваним чи обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, обов`язки підозрюваного чи обвинуваченого щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою (якщо відповідні домовленості мали місце), умови часткового звільнення підозрюваного, обвинуваченого від цивільної відповідальності у вигляді відшкодування державі збитків внаслідок вчинення ним кримінального правопорушення, узгоджене покарання та згода підозрюваного, обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, умови застосування спеціальної конфіскації, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди. В угоді зазначається дата її укладення та вона скріплюється підписами сторін.

Відповідно до ч.2 ст.474 КПК України розгляд щодо угоди проводиться судом під час підготовчого судового засідання за обов`язкової участі сторін угоди з повідомленням інших учасників судового провадження. Відсутність інших учасників судового провадження не є перешкодою для розгляду.

Суд переконався, що обвинуваченому ОСОБА_5 роз`яснено й він цілком розуміє положення ч.4 ст.474 КПК України, а саме: що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має право: мовчати і факт мовчання не буде мати для суду жодного доказового значення; мати захисника, в тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках передбачених законом або захищатися самостійно; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь; наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу; характер кожного обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим повністю, підстав для його самообмови не встановлено; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Також суд упевнився, що дана угода про визнання винуватості укладена добровільно, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді (ч.6 ст.474 КПК України).

Крім того, в силу ч.7 ст.474 КПК України суд перевірив угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону.

Так, згідно умов укладеної між прокурором та підозрюваним за участю його захисника угоди про визнання винуватості ОСОБА_5 повністю визнає свою винуватість у вчиненні умисних дій, пов`язаних з незаконним поводженням з бойовими припасами (вибуховими пристроями), тобто скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України; ОСОБА_5 підтверджує, що йому зрозуміла правова кваліфікація даних кримінальних правопорушень; сторони погоджуються, що істотними для цього кримінального провадження є наступні обставини: ОСОБА_5 беззастережно й повністю визнає свою винуватість в обсязі пред`явленого обвинувачення, щиро розкаявся та активно сприяв у розкритті кримінального правопорушення, що є пом`якшуючими покарання обставинами, відсутність обтяжуючих покарання обставин; враховується наявність суспільного інтересу в забезпеченні швидкого судового провадження.

Сторони узгодили, що з урахуванням тяжкості кримінального правопорушення, особи винного, наявності кількох пом`якшуючих та відсутності обтяжуючих покарання обставин, ОСОБА_5 призначається покарання у виді 4 років позбавлення волі з застосуванням ст.75 КК України та покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України, на яке обвинувачений у судовому засіданні усвідомлено погоджується.

Призначення ОСОБА_5 саме такого покарання на думку суду та інших учасників судового провадження буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень, дасть можливість перевиховатись без ізоляції від оточуючих, в умовах запровадженого в державі воєнного стану бути потрібним шляхом залучення до виконання суспільно корисних робіт, відповідатиме визначеній у ст.50 КК України меті покарання.

Оскільки військовослужбовець ОСОБА_5 згідно наказу командира військової частини НОМЕР_4 №329 від 25.11.2023р. увільнений від займаних посад (має статус «самовільно залишив частину») і зарахований в розпорядження командира цієї ж військової частини, то до вирішення цього остаточного питання стосовно ОСОБА_5 нагляд за його поведінкою під час відбування покарання з випробуванням слід покласти на уповноважений орган з питань пробації; в разі продовження ОСОБА_5 військової служби нагляд за останнім протягом встановленого іспитового строку має здійснювати командир військової частини, в якій обвинувачений проходитиме військову службу, про що в судовому засіданні й клопотав прокурор та відповідає вимогам ч.4 ст.76 КК України.

В угоді сторонами також прописано наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які є зрозумілими.

Таким чином, враховуючи викладені обставини, суд вважає за можливе затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором та підозрюваним за участю його захисника, і призначити ОСОБА_5 узгоджене сторонами покарання.

Згідно зі ст.122, 124 КПК України з ОСОБА_5 на користь держави необхідно стягнути у рахунок відшкодування процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судових експертиз в загальній сумі 7194,16 грн (експертиза зброї - 2650,48, вибухово-технічна експертиза - 4543,68грн).

Долю речових доказів слід вирішити у відповідності до положень ст.100 КПК України (в судовому засіданні прокурор просив залишки гранат та два патрони знищити в зв`язку з неможливістю їх використання за цільовим призначенням).

На підставі викладеного, керуючись ст.369-376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 29 квітня 2024 року між прокурором Деснянської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_5 за участю його захисника ОСОБА_4 .

ОСОБА_5 визнати винуватим в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, і призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування покарання, призначеного вироком суду, з випробуванням з іспитовим строком у 1 (один) рік 6 (шість) місяців, поклавши на нього відповідно до ст.76 КК України такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти зазначений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Відповідно до ч.4 ст.76 КК України нагляд за ОСОБА_5 під час відбування покарання з випробуванням на період увільненення його від займаних посад і зарахування в розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 покласти на уповноважений орган з питань пробації, а в разі продовження ОСОБА_5 військової служби на командира військової частини, в якій засуджений проходитиме військову службу.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_5 не обирати.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави 7194,16 грн у рахунок відшкодування процесуальних витрат, пов`язаних з проведенням судових експертиз.

Речові докази по справі, які знаходяться у ВП №3 (м.Борзна) Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області: 2 набої калібру 5,45мм (5,45х39), 5,56х45мм (НАТО), рештки 2 гранат, знищити.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених пунктами 1 та 2 частини 4 ст.394 КПК України до Чернігівського апеляційного суду через Борзнянський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, в той же строк з моменту вручення їй копії вироку.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя Борзнянського районного суду ОСОБА_1