У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

засудженого ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)

захисника ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 на ухвалу Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 21 березня 2024 року щодо ОСОБА_6 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 21 березня 2024 року повернуто заяви засудженого ОСОБА_6 від 12.02.2020, 24.02.2020, 11.01.2021, 03.02.2021 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Апеляційного суду Миколаївської області від 21 червня 2004 року щодо ОСОБА_6 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Захисник ОСОБА_8 просить ухвалу скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Захисник вважає ухвалу суду незаконною та постановленою з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону.

Зазначила, що у своїй заяві про перегляд вироку за нововиявленими обставинами, засуджений ОСОБА_6 зазначав ряд обставин, які можуть слугувати нововиявленими обставинами, серед яких зокрема посилання засудженого ОСОБА_6 на факт застосування до нього фізичного та психологічного впливу як зі сторони оперативних працівників, так і в подальшому співкамерників, з метою отримання від ОСОБА_6 самовикривальних показань та явки з повинною.

Вказала, що дана обставина в розумінні ст. 459 КПК України, є тією обставиною, яка не була відома суду під час розгляду справи та винесення обвинувального вироку.

Зазначила, що провадження у кримінальних справах за нововиявленими обставинами здійснюється у зв`язку з виявленням таких обставин, які або виникли вже після розгляду кримінальної справи, або існували на момент цього розгляду, однак не були відомі суду. Наявність таких обставин не дозволяє оцінювати винесене у кримінальній справі рішення як законне, обґрунтоване та справедливе.

Вказала, що суд першої інстанції фактично здійснив розгляд заяви ОСОБА_6 про перегляд вироку Апеляційного суду Миколаївської області від 21 червня 2004 року та надав їй правову оцінку, без дотримання норм чинного КПК України.

Вважає, що суд першої інстанції мав би надати ОСОБА_6 строк на усунення недоліків, наявних у заяві про перегляд вироку за нововиявленими обставинами, у разі не дотримання вимог, передбачених ст. 462 КПК України, але аж ніяк не повертати заяву.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Вироком Апеляційного суду Миколаївської області від 21 червня 2004 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 152, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 152, п. п. 6, 9, 10, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 15 п. 13 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією усього майна. Ухвалою Верховного Суду України від 27 січня 2005 року зазначений вирок залишено без змін.

12 лютого 2020 року до суду надійшла заява засудженого ОСОБА_6 про перегляд вироку Апеляційного суду Миколаївської області від 21 червня 2004 року за нововиявленими обставинами. Зазначену заяву засуджений доповнив заявами від 24 лютого 2020 року, 11 січня 2021 року та 03 лютого 2021 року.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_6 посилається на допущені, на його думку, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, а саме на те, що після доставки його до Миколаївського слідчого ізолятора та спілкування з матір`ю 13 січня 2020 року йому стало відомо про нововиявлену обставину, а саме про те, що слідчий не допитав свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які бачили потерпілу ОСОБА_11 у день її вбивства разом з ймовірним вбивцею.

Окрім того, заявник посилається на неправильність судово-медичного висновку №205 від 10 листопада 2003 року та факт перевірки його алібі, яке можуть підтвердити свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , що доводить його непричетність до вчиненого злочину.

Також засуджений зазначає, що на час розгляду справи суду не було відомо точного часу вчинення злочину за епізодом вбивства ОСОБА_11 . Вказує, що нововиявленою обставиною є та обставина, що час злочину, який мав місце, не 18 вересня 2003 року, а інший час, що спростовує висновок суду про його винуватість та підтверджується доказами за кримінальним провадженням.

Стверджує, що йому, Апеляційному суду Миколаївської області на час розгляду кримінальної справи та Верховному Суду України на час перегляду постановленого щодо нього вироку, не було відомо про ці обставини, про які він дізнався лише у 2020 році.

Таким чином, засуджений ОСОБА_6 просив суд відкрити кримінальне провадження за нововиявленими обставинами, скасувати вирок від 21 червня 2004 року і ухвалити новий вирок, яким його за епізодом злочину відносно ОСОБА_11 виправдати. За епізодом злочину щодо ОСОБА_14 змінити кваліфікацію, виключивши кваліфікуючу ознаку - вбивство особою, яка раніше вчинила вбивство, у зв`язку з чим призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 15 років, вважати його особою, яка відбула покарання та звільнити з-під варти.

Під час розгляду заяви засуджений просив: викликати у судове засідання та допитати свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 та інших осіб на підтвердження тієї обставини, що злочин щодо ОСОБА_11 мав місце не 18 вересня 2003 року о 12:00 год; дослідити судово-медичну експертизу №205, консультацію експертів, протоколи огляду місця події, відтворення обстановки і обставин події, вилучення предметів та інші докази; викликати судово-медичних експертів для роз`яснення висновків.

Приймаючи рішення про повернення заяв засудженого ОСОБА_6 , суд першої інстанції зазначив, що з тексту заяв останнього, поданих 12.02.2020, 24.02.2020, 11.01.2021 та 03.02.2021 вбачається, що наведені засудженим доводи не містять обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують наявність нововиявлених обставин в розумінні ст. 459 КПК України, які самі по собі або із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку щодо нього.

У зв`язку з чим, суд першої інстанції дійшов висновку, що заяви засудженого про перегляд вироку за нововиявленими обставинами підлягають поверненню заявнику у зв`язку із невідповідністю вимогам п. п. 4, 5 ч. 2 ст. 462 КПК України.

Позиції учасників судового провадження.

Засуджений ОСОБА_6 та захисник ОСОБА_7 підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити.

Прокурор ОСОБА_5 вважав ухвалу суду незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при ухваленні вироку, і положення закону, яким він керувався.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження вивчивши матеріали судового провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, суд дійшов таких висновків.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Однак, оскаржуване рішення прийнято без врахування зазначених положень ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також не відповідає вимогам ст. 370 КПК України.

Так, оскаржуваною ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 21 березня 2024 року повернуто заяви засудженого ОСОБА_6 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Апеляційного суду Миколаївської області від 21 червня 2004 року.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що наведені засудженим у його заявах доводи не містять обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують наявність нововиявлених обставин в розумінні ст. 459 КПК України, обставин, які самі по собі або із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку щодо нього.

Колегія суддів не погоджується з зазначеним рішенням та констатує, що при прийнятті оскаржуваного рішення не враховані наступні вимоги закону.

Згідно зі ст. 460 КПК України учасники судового провадження мають право подати заяву про перегляд за нововиявленими обставинами судового рішення суду будь-якої інстанції, яке набрало законної сили.

Положеннями ч. 2 ст. 464 КПК України встановлено, що суддя перевіряє заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами на відповідність вимогам ст. 462 цього Кодексу і вирішує питання про відкриття кримінального провадження за нововиявленими обставинами.

Відповідно до вимог ст. 462 КПК України заява про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами подається в письмовій формі.

У заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами зазначаються:

1) найменування суду, до якого подається заява про перегляд;

2) прізвище, ім`я, по батькові (найменування), поштова адреса особи, яка подає заяву, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо такі є;

3) судове рішення, про перегляд якого за нововиявленими або виключними обставинами подається заява;

4) обставини, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду;

5) обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують наявність нововиявлених або виключних обставин, та зміст вимог особи, яка подає заяву, до суду;

5 - 1 ) клопотання особи про витребування копії рішення міжнародної судової установи, юрисдикція якої визнана Україною, в органу, відповідального за координацію виконання рішень міжнародної судової установи, якщо її немає у розпорядженні особи, яка подала заяву, - у разі подання заяви про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 2 частини третьої статті 459 цього Кодексу;

5 - 2 ) клопотання про поновлення строку подання заяви; 6) перелік документів та інших матеріалів, які додаються.

Отже, стаття 462 КПК України містить перелік вимог до такої заяви, як щодо її форми, так і її змісту, в тому числі вимогу щодо обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують наявність нововиявлених обставин, та зміст вимог особи, яка подає заяву, до суду (п. 5 ч. 2 ст. 462 КПК).

Отримавши заяву засудженого про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, суд першої інстанції повинен був надати оцінку заяві на відповідність вимогам ст. 462 КПК України, а саме, проаналізувати, чи містить заява, зокрема, виклад обставин, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду; обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують наявність нововиявлених обставин, та зміст вимог особи, яка подає заяву, до суду.

Як передбачено ч. 3 ст. 464 КПК України, до заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, яка не оформлена згідно з вимогами, передбаченими ст. 462 КПК України, застосовуються правила частини третьої ст. 429 цього Кодексу, а саме, заява повертається особі, яка її подала.

Виходячи із системного аналізу вищевказаної норми кримінального процесуального кодексу України, отримавши заяву за нововиявленими обставинами, суд має відкрити провадження за заявою, або повернути її заявнику, як таку, що не відповідає вимогам ст. 462 КПК України.

Колегія суддів звертає увагу, що у даному судовому провадженні, за поданою засудженим ОСОБА_6 заявою про перегляд вироку Апеляційного суду Миколаївської області від 21 червня 2004 року за нововиявленими обставинами вже приймалося рішення про повернення заяви як такої, що не відповідає вимогам ст. 462 КПК України.

Проте, ухвала Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 10 лютого 2021 року про повернення заяви засудженого ОСОБА_6 про перегляд вироку за нововиявленими обставинами, а також ухвала Миколаївського апеляційного суду від 08 червня 2021 року, якою залишено без змін зазначену ухвалу суду першої інстанції, - скасовані постановою Верховного Суду від 08 лютого 2022 року.

У постанові Верховного Суду від 08 лютого 2022 року колегія суддів дійшла висновку, що вищезазначені рішення постановлені з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

В подальшому, при новому розгляді заяви засудженого ОСОБА_6 в суді першої інстанції, ухвалою Новоодеського районного суду Миколаївської області від 27 квітня 2022 року відмовлено у відкритті провадження за заявою про перегляд вироку Апеляційного суду Миколаївської області від 21 червня 2004 року за нововиявленими обставинами.

Зазначене рішення скасовано ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 16 лютого 2023 року.

Приймаючи рішення про скасування ухвали Новоодеського районного суду Миколаївської області від 27 квітня 2022 року, апеляційним судом встановлено, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у відкритті провадження, фактично здійснив розгляд по суті заяви ОСОБА_6 , а також безпідставно прийняв це рішення без виклику засудженого, його захисника, а також прокурора, чим допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.

В подальшому, при новому судовому розгляді, ухвалою Веселинівського районного суду Миколаївської області від 01 травня 2023 року відмовлено у відкритті кримінального провадження за заявою засудженого ОСОБА_6 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Апеляційного суду Миколаївської області від 21 червня 2004 року. Тобто, прийнято аналогічне рішення.

Зазначене рішення скасовано ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 06 лютого 2024 року.

Приймаючи рішення про скасування ухвали Веселинівського районного суду Миколаївської області від 01 травня 2023 року, апеляційним судом встановлено, що суд першої інстанції знову фактично здійснив розгляд по суті заяви ОСОБА_6 , що обумовлювало прийняття одного із видів судового рішення, передбаченого ч. 1 ст. 467 КПК України, а саме:

суд має право скасувати вирок чи ухвалу і ухвалити новий вирок чи постановити ухвалу або залишити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами без задоволення.

Також колегія суддів акцентувала, що при новому розгляді судом першої інстанції не враховано вказівки Верховного Суду, які містяться у постанові від 08 лютого 2022 року, якою скасовано рішення про повернення заяви, а також не враховано висновки і мотиви, наведені в ухвалі Миколаївського апеляційного суду від 16 лютого 2023 року, якою скасовано ухвалу суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження за заявою засудженого ОСОБА_6 .

Колегія суддів також звернула увагу, що відповідно до вимог ч. 3 ст. 415, ч. 2 ст. 439 КПК, вказівки суду апеляційної та касаційної інстанцій є обов`язковими для суду першої інстанції при новому розгляді.

Однак, незважаючи на ці вказівки суду апеляційної і касаційної інстанції, оскаржуваною ухвалою допущені ті ж істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, та прийнято аналогічне рішення про повернення заяв засудженого ОСОБА_6 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку апеляційного суду Миколаївської області від 21 червня 2004 року щодо нього.

Колегія суддів вкотре наголошує, що у постанові Верховного Суду від 08 лютого 2022 року є висновок, що рішення про повернення заяв засудженого ОСОБА_6 постановлене з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, на що суд першої інстанції уваги не звернув.

Відповідно до ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили або могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до положень п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

З огляду на наведене, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції як така, що постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Під час нового розгляду в суді першої інстанції слід вирішити питання про відповідність поданої заяви вимогам статті 462 КПК як щодо її форми, так і її змісту, та, як наслідок, прийняти відповідне рішення, передбачене ч. 1 ст. 467 КПК України.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 409, 412, 415, 424, 425, 532 КПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 21 березня 2024 року, якою повернуто заяви засудженого ОСОБА_6 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Апеляційного суду Миколаївської області від 21 червня 2004 року щодо ОСОБА_6 , скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3