Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/179/24 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія - ст. 181 КПК України Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.03.2024 року. Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому матеріали за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 11 березня 2024 року, якою стосовно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Кіровограда, громадянина України, який не одружений, військовослужбовець, перебуває на посаді начальника речової служби логістики військової частини НОМЕР_1 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту в межах строку досудового розслідування по 28.04.2024,

ВСТАНОВИВ:

06.03.2024 до Ленінського районного суду м. Кіровограда від заступника начальника відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_9 надійшло клопотання, у якому слідчий просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Обґрунтовуючи клопотання про застосування запобіжного заходу зазначено, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, наявність ризиків, які передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та неможливість їх запобігання в разі застосування менш суворого запобіжного заходу.

За наслідками розгляду справи ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 11.03.2024 клопотання слідчого було задоволено та стосовно підозрюваного ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту в межах строку досудового розслідування по 28.04.2024.

У апеляційній скарзі захисник підозрюваного просить скасувати ухвалу слідчого судді від 11.03.2024 як необґрунтовану та таку, що суперечить норман КПК України та обрати відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що відповідно до протоколупотерпілий ОСОБА_10 був допитаний 12.08.2023 тобто за 7 днів до події кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 .. Також не було враховано заяву потерпілого ОСОБА_10 від 11.03.2024 про те, що він 19.08.2023 під час ДТП за участю ОСОБА_8 тілесні ушкодження не отримував, а отримав їх при інших обставинах в інший день, та що він не має до ОСОБА_8 матеріальних чи моральних претензій, а тому у діях підозрюваного немає складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України.

Заслухавши доповідача, захисника та підозрюваного, які підтримали вимоги апеляційної скарги, висновок прокурора, який заперечував проти її задоволення, дослідивши матеріали клопотання, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, за таких підстав.

Вимогами ч. 1 ст. 194 КПК України, визначено що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до положень ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, відповідно до ст.178 КПК України, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення ( зменшення ) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді апеляційним судом встановлено, що зазначені вимоги процесуального закону слідчим суддею були дотримані.

Так, приймаючи відповідне судове рішення, яке оскаржується в суді апеляційної інстанції слідчий суддя зазначив, що слідчими СУ ГУНП в Кіровоградській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002380 від 21.08.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України.

28.02.2024 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, відповідно до змісту якої підозрюваний будучи військовослужбовцем військової служби по мобілізації, проходячи військову службу на посаді начальника речової служби логістики військової частини НОМЕР_1 , у званні «старший лейтенант», 19.08.2023 в світлу пору доби, в порушення вимог ст.ст. 3, 65, 68 Конституції України, ст.ст. 11, 13 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, а також в порушення п. 2.9 (а), п.п. 2.4, 3.2 та 8.9 (б) і (в), п.п. 1.5, 2.3 (б) і (д), п.12.1, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно-справним автомобілем «BMW X5» реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить йому на праві приватної власності рухався вулиці Велика Перспективна зі сторони провулку ОСОБА_11 в напрямку проспекту Європейського в місті Кропивницький та не виконував законних вимог працівників поліції під час його переслідування продовжив рух на проїзну частину пров. Юлія Мейтуса, на якому повернув ліворуч на вулицю Куроп`ятникова, де продовжив рух в напрямку пров. Фортечного в місті Кропивницький не впорався з керуванням автомобіля та допустив виїзд транспортного засобу за межі проїзної частини, а саме на праве узбіччя, де 19.08.2023 близько 19 години 40 хвилин навпроти будинку АДРЕСА_2 відбувся наїзд на перешкоду у вигляді цегляного паркану. У результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження у вигляді: вивиху лівої плечової кістки, саден в ділянці лівого ліктьового та плечового суглобів та в ділянці чола зліва, які відносяться в сукупності до категорії середньої ступеня тяжкості, за критерієм довготривалого розладу здоров`я, понад 21 добу.

Надані слідчим докази та досліджені матеріали кримінального провадження, а саме: заява ОСОБА_10 від 22.08.2023 про залучення як потерпілого; довідка КНП «Кіровоградська обласна лікарня Кіровоградської обласної ради» про те, що потерпілий ОСОБА_10 19.08.2023 звертався з приводу надання медичної допомоги, діагноз: закритий перелом в/горбика зі зміщенням, вивіх лів плеча; протокол допиту потерпілого ОСОБА_10 від 22.08.2023; протокол допиту свідка ОСОБА_12 від 28.02.2023; висновок експерта від 08.09.2023 щодо технічного стану автомобіля марки «BMW X5»; висновок експерта від 25.12.2023 про те, що водій ОСОБА_8 в даній дорожній обстановці мав у своєму розпорядженні уникнути ДТП; висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного та іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 19.08.2023, відповідно до якого, ОСОБА_8 перебував у стані алкогольного сп`яніння, у сукупності свідчать про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_8 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України.

Викладені вище обставини на даному етапі досудового розслідування з розумною достатністю та вірогідністю пов`язують підозрюваного з вчиненим кримінальним правопорушенням. В подальшому, такі обставини мають бути перевірені та оцінені в сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження на стадії вирішення питання про застосування запобіжного заходу не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину, слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив про причетність ОСОБА_8 до вчинення злочину, в якому він підозрюється, а пред`явлена підозра, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього запобіжного заходу.

Слідчим суддею звернено увагу на те, що ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст.177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваного кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто, в даному випадку, слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд мають зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Слідчий суддя дійшов висновку, що прокурором та слідчим обґрунтовано наведений перелік ризиків, що передбачений п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду , оскільки обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, який відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до нетяжкого злочину, а тому ризик втечі для підозрюваного у цьому випадку може бути визнаним як менш небезпечним, ніж покарання та процедура його відбування. Такий висновок слідчого судді узгоджується із позицією ЄСПЛ у справі Ilijkov v. Bulgaria від 26.06.2001 (§ 80, заява № 33977/96), за якою суворість можливого вироку є відповідним елементом в оцінці ризику ухилення, а погляд на серйозність обвинувачення проти заявника давав уповноваженим органам можливість обґрунтовано вважати, що такий початковий ризик був встановлений.

Має під собою підґрунтя й зазначений прокурором та слідчим ризик того, що підозрюваний ОСОБА_8 може незаконно прямо чи через третіх осіб впливати на потерпілого у цьому кримінальному провадженні, що зможе призвести до зміни його показань або відмови від давання показань, оскільки зміст показання потерпілого до моменту вручення клопотання з матеріалами про застосування запобіжного заходу, був невідомий підозрюваному.

При встановленні наявності ризику впливу на потерпілого слідчим суддею враховано встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є потерпілими у кримінальному провадженні, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224, ч. 4 ст. 95 КПК України.

З огляду на зазначені положення закону, ризик впливу на потерпілого існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від потерпілих та дослідження їх судом.

Також слідчий суддя дійшов висновку про доведеним ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, щодо вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення, оскільки в матеріалах клопотання містяться три витяги з системи «Армор», відповідно до яких, відносно ОСОБА_8 21.02.2024 були складені три протоколи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. ст. 124, 122-4, ч. 1 ст. 130 КУпАП, які 27.02.2024 були направлені до суду. Слідчим суддею також зазначено, що хоча на день розгляду цього клопотання протоколи про адміністративне правопорушення, які передбачені ст. ст. 124, 122-4, ч. 1 ст. 130 КУпАП, не розглянуті судом, немає судового рішення, яке набрало законної сили, яким би було встановлена винуватість чи невинуватість ОСОБА_8 у адміністративних правопорушеннях, проте, ці відомості характеризують його особу як схильного до вчинення правопорушень, його небажання стати на шлях виправлення, та доводять ризик вчинення ним іншого кримінального правопорушення.

Водночас, слідчий суддя визнав недоведеним стороною обвинувачення ризику перешкоджання підозрюваним кримінальному провадженню іншим чином, оскільки встановлення такого ризику передбачає таку ймовірність із врахуванням інших обставин. Проте, матеріали клопотання не містять доказів, які б могли переконати слідчого суддю в існуванні обставин, що вказували б на реальність зазначеного ризику на даному етапі кримінального провадження.

Під час вирішення про достатній та необхідний запобіжний захід, що може забезпечити належну процесуальну поведінку та запобігти встановленим ризикам, слідчий суддя врахував, що підозрюваний ОСОБА_8 не одружений, малолітніх або неповнолітніх дітей не має, раніше не судимий, обґрунтовано підозрюється у вчиненні нетяжкого кримінального правопорушення, не одружений, є військовослужбовцем та тяжкість можливого покарання. Також врахував, що правопорушення, пов`язані з керуванням транспортним засобом у стані сп`яніння, мають підвищений суспільний інтерес, та останні зміни до законодавства, лише посилюють відповідальність осіб. Проте, підозрюваний ОСОБА_8 , будучи військовослужбовцем, проходячи військову службу, 19.08.2023 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується матеріалами, доданими до клопотання.

Крім того, застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу відповідає характеру і тяжкості злочину, в якому він підозрюється, а більш м`яка міра запобіжного заходу, не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Таким чином, слідчий суддя прийшов до висновку про обґрунтованість клопотання слідчого та достатніх підстав для його задоволення.

Отже апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку, що твердження захисника про те, що потерпілий ОСОБА_10 був допитаний 12.08.2023 відповідно до протоколу його допиту, тобто за 7 днів до події кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , є безпідставними, оскільки відповідно до дослідженої заяви ОСОБА_13 про залучення його як потерпілого, вона була написана 22.08.2023, а як зазначив слідчий суддя в протоколі його допиту у зв`язку із особливістю почерку особи, яка складала протокол неможливо однозначно зазначити, що він був складений 12.08.2023.

Твердження захисника про те, що у зв`язку із наданням суду заяви потерпілим ОСОБА_10 від 11.03.2024 він 19.08.2023 під час ДТП за участю ОСОБА_8 тілесні ушкодження не отримував, а отримав їх при інших обставинах в інший день, та що він не має до ОСОБА_8 матеріальних чи моральних претензій, а тому у діях ОСОБА_8 немає складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, слідчий суддя вірно не взяв до уваги, оскільки оцінка доказів у їх сукупності з точку зору належності, допустимості, достовірності та достатності, про наявність або відсутність складу злочину у діях особи, надається судом під час судового розгляду у нарадчій кімнаті.

Отже під час розгляду клопотання про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу, слідчий суддя врахував обставини, передбачені ст.178 КПК України, а саме вагомість наявних доказів про його підозру у вчиненні кримінального правопорушення та інші обставини справи.

Приймаючи до уваги зазначене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що застосований відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у виді домашнього арешту є достатнім та необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, а також повною мірою зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Керуючись ст.ст. 376, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 11 березня 2024 року, відповідно якої до ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4