Справа № 496/1383/24
Провадження № 1-кс/496/715/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2024 року Біляївський районний суд Одеської області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

представника власника майна адвоката ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Біляївка клопотання дізнавача СД ОРУП № 2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Біляївської окружної прокуратури ОСОБА_5 про арешт майна, у кримінальному провадженні № 0000204 від 22.02.2024 року, за ознаками ч. 4 ст. 358 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Дізнавач звернувся до суду з клопотанням про арешт майна, яке мотивує тим, що 22.02.2024 р. до ЧЧ Одеського РУП №2 надійшло телефонне повідомлення зі спец-лінії 102 про те, що 22.02.2024 р. о 16:48 год. за адресою: Одеська область, Одеський район, с. Маяки, 49 км автодороги «Одеса-Рені», на пункті пропуску «Маяки», громадянин ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , працівникам СБУ пред`явив тимчасове посвідчення військовозобов`язаного НОМЕР_1 від 08.12.2023 р. та довідку ВЛК №4679 від 08.12.2023 р. видані ІНФОРМАЦІЯ_2 на своє ім`я з явними ознаками підробки. В подальшому 22.02.2024 р. у період часу з 19:02 по 19:08, за участі ОСОБА_6 , проведено огляд місця події на території контрольно - прикордонного посту « ІНФОРМАЦІЯ_3 », який розташований на ІНФОРМАЦІЯ_4 ), в ході якого виявлено та вилучено: довідку ВЛК №4679 від 08.12.2023 р. та тимчасове посвідчення військовозобов`язаного серії НОМЕР_1 від 08.12.2023 р. видані ІНФОРМАЦІЯ_2 заповнену на ім`я ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідь адвокату на запит, від ІНФОРМАЦІЯ_5 №7/879/8р. від 09.02.2024 року щодо військово облікових документів ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , копію відповіді адвокату на запит, від ІНФОРМАЦІЯ_5 №7/879/8 від 09.02.2024 року щодо військово облікових документів ОСОБА_6 . Вищевказані вилучені документи під час проведення зазначеного вище огляду місця події запаковано до сейф пакету Національної поліції України за №WAR1937142.

Допитаний в якості свідка - співробітник СБУ пояснив, що 22.02.2024 р. за адресою: Одеська обл. Одеський р-н с. Маяки 49 км Одеса Рені, на пункті пропуску під час перевірки документів у ОСОБА_6 , з метою перетину державного кордону України пред`явив тимчасове посвідчення військовозобов`язаного та довідку ВЛК видані ІНФОРМАЦІЯ_2 на його ім`я, під час перевірки було встановлено, що вказані документи мають ознаки підробки, а саме, при огляді співробітником СБУ наданих документів встановлено, що особа числиться на обліку у іншому РТЦК за базою «Оберіг», ІНФОРМАЦІЯ_6 громадянин ОСОБА_6 не числиться на обліку. 08.12.2023 р. в момент видачі документів в м. Овідіополь не знаходився та особисто документи не отримував. Тому з метою збереження речових доказів, просить накласти арешт на вилучені документи.

Дізнавач та прокурор, в судове засідання не прибули, прохальна частина клопотання містить заяву про розгляд справи за їх відсутності.

Представник власника майна ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_3 , в судовому засіданні заперечувала проти накладання арешту на вилучення документи та надала суду копію відповіді начальника ІНФОРМАЦІЯ_7 від 09.02.2024 року № 7/879/8, а також повторно наданої відповіді № 7/972/10/13 від 14.02.2023 р., які свідчать про дійсність виданих на ім`я ОСОБА_6 документів, а саме довідки ВЛК №4679 від 08.12.2023 виданої ІНФОРМАЦІЯ_2 на ім?я ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 та тимчасового посвідчення військовозобов`язаного серії НОМЕР_2 від 08.12.2023 р. виданого ІНФОРМАЦІЯ_2 на ім?я ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, заслухавши захисника, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Так, в ч.1 ст. 98 КПК України вказано, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

За змістом ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен, в тому числі, враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу) (збереження речових доказів); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

В судовому засіданні досліджено відповідь начальника ІНФОРМАЦІЯ_8 від 09.02.2024 року № 7/879/8, а також повторно надану відповідь № 7/972/10/13 від 14.02.2023 р., які свідчать про дійсність виданих на ім`я ОСОБА_6 документів, а саме довідки ВЛК №4679 від 08.12.2023р. виданої ІНФОРМАЦІЯ_2 на ім?я ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 та тимчасового посвідчення військовозобов`язаного серії НОМЕР_2 від 08.12.2023 р. виданого ІНФОРМАЦІЯ_2 на ім?я ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Також, на підтвердження дійсності відповіді начальника ІНФОРМАЦІЯ_8 від 09.02.2024 року № 7/879/8, адвокатом на огляду слідчого судді надано копію адвокатського запиту до ІНФОРМАЦІЯ_9 та поштових повідомлень, які були надісланні до ТЦК.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Крім того, відповідно до ч.ч.1, 4 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

З огляду на вищевказане, слідчий суддя вважає, що довідка ВЛК №4679 від 08.12.2023 р., тимчасове посвідчення військовозобов`язаного серії НОМЕР_2 від 08.12.2023 р., відповідь адвокату на запит, від ІНФОРМАЦІЯ_5 №7/879/8 від 09.02.2024 року, не відповідають вимогам ст. 98 КПК України, оскільки вказані документи є дійсними, та не можуть бути речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні, а тому клопотання не підлягає задоволенню.

Відповідно ч. 3 ст. 173 КПК України, відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Керуючись ст. ст. 98, 170-173 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання дізнавача про арешт майна залишити без задоволення.

Негайно повернути ОСОБА_6 документи виявлені та вилучені під час огляду місця події, який проведено 22.02.2024 р. у період часу з 19:02 по 19:08год. на території контрольно - прикордонного посту « ІНФОРМАЦІЯ_3 » розташованого на ІНФОРМАЦІЯ_4 ), а саме:

- довідку ВЛК №4679 від 08.12.2023 видану ІНФОРМАЦІЯ_2 на ім?я ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- тимчасове посвідчення військовозобов`язаного серії НОМЕР_2 від 08.12.2023 р. видане ІНФОРМАЦІЯ_2 на ім?я ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- відповідь адвокату на запит, від ІНФОРМАЦІЯ_5 №7/879/8 від 09.02.2024 року щодо військово облікових документів ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- копія відповіді адвокату на запит, від ІНФОРМАЦІЯ_5 № 7/879/8 від 09.02.2024 року щодо військово облікових документів ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалу допустити до негайного виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 01 березня 2024 року о 16:30 годинні в приміщенні Біляївського районного суду Одеської області в кабінеті № 13.

Слідчий суддя ОСОБА_1