Справа № 632/648/24
провадження № 1-кс/632/50/24

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2024 року м. Первомайський

Слідчий суддя Первомайського міськрайонного суду Харківського області ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Первомайський клопотання слідчого СВ ВП № 1 Лозівського РВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 , погоджене із прокурором ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Первомайський Харківської області, громадянина України, не працюючого, не одруженого, який має базову середню освіту, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- за вироком Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 08 лютого 2005 року за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки;

- за вироком Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 01 грудня 2006 року за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. 70, ст. 71 КК України до 3 років позбавлення волі. Звільнений 30 червня 2009 року на підставі ухвали Дергачівського районного суду Харківської області від 22 червня 2009 року умовно-достроково;

- за вироком Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 24 грудня 2010 року за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. Звільнений 08 лютого 2013 року на підставі ухвали Балаклійського районного суду Харківської області від 29 січня 2013 року умовно-достроково;

- за вироком Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 29 квітня 2019 року за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України до 04 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки (09 вересня 2019 року Харківським апеляційним судом зазначений вирок змінено, засуджено до 03 років позбавлення волі);

- за вироком Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 25 вересня 2019 року за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 03 років позбавлення волі (27 листопада 2019 року Харківським апеляційним судом зазначений вирок змінено, засуджено за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі). Звільнений 13 січня 2023 року за відбуттям покарання,

який підозрюється у вчиненні злочинів, передбаченого ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України, у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000012 від 01 лютого 2024 року, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий за погодженням з прокурором звернувся до слідчого судді із клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком 60 днів.

В обґрунтування поданого клопотання сторона обвинувачення аід час судового розгляду зазначала про те, що станом на час звернення до слідчого судді із зазначеним клопотанням зібрано достатньо доказів, щоб стверджувати про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, що надає право, за переконанням сторони обвинувачення, звертатися до слідчого судді із клопотанням про застосування одного із запобіжних заходів.

Також, продовжив прокурор, що на даний час наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, в такій кількості, що не вбачається підстав вести мову про застосування іншого не пов`язаного із триманням під вартою запобіжного заходу.

Так, прокурор впевнений, що підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду, оскільки розуміючи тяжкість кримінального покарання за вчинені кримінальні правопорушення може залишити місце свого мешкання, у тому числі шляхом виїзду за межі району, області. Також на думку прокурора, на сьогодні, в контексті з тим, що 24 лютого 2022 року російська федерація розпочала військову агресію проти України, існує як реальна можливість спрощеного режиму перетину кордону та отримання дозволу на проживання в багатьох країнах світу. Зауважив, що ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий за злочини проти власності, що підтверджує ризик вчинення нових кримінальних правопорушень, а також може впливати на свідків та потерпілих, щоб останні змінили свої свідчення, з метою ухилення від кримінальної відповідальності, оскільки підозрюваному відоме їх місце знаходження, зокрема потерпілий ОСОБА_6 та свідки є знайомими підозрюваного.

Прокурор переконаний, що більш м`які запобіжні заходи призведуть до продовження злочинної діяльності, нададуть змогу переховуватись від органу досудового розслідування і суду, впливати на потерпілих, свідків, та, вчинення іншого кримінального правопорушення.

При цьому, прокурор зауважив, що підозрюваний не має роботи, не має сім`ї, має місце проживання, але постійно змінює місце мешкання, тому вести мову про стійкі соціальні зв`язки неможливо. Крім того, ОСОБА_4 , будучи підозрюваний у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України (епізод, що мав місце 25 грудня 2023 року), знову підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України-вже тяжкого злочину (епізод, що мав місце 24 березня 2024 року), що також підтверджує ризик вчинення нових кримінальних правопорушень.

Сторона обвинувачення, посилаючись на викладені у клопотанні обставини, просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Підозрюваний не заперечував проти обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. При цьому зазначив, що тимчасово мешкає у своєї знайомої, не має заробітку, що стало підставою вчинення протиправних дій.

Заслухавши сторони та дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя доходить подальшого висновку.

СВ ВП № 1 Лозівського РВП ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000004 від 03 січня 2023 рокуза підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190 та ч. 4 ст. 185 КК України.

Зокрема, в ході досудового розслідування встановлено, що 25 грудня 2023 близько 15.00, (точний час в ході досудового розслідування не встановлено), ОСОБА_4 , знаходився поблизу будинку АДРЕСА_2 , де побачив ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які вживали спиртні напої. Підійшовши до них, ОСОБА_4 побачив, що у ОСОБА_6 є спортивна сумка темного кольору в якій був електроінструмент, а саме: ударна електродриль марки «Wintech» моделі «WID-750» та кутова шліфувальна машинка марки «Makita» моделі «GA9020».

В ході розпивання спиртних напоїв разом із ОСОБА_6 та ОСОБА_8 за вищевказаною адресою, ОСОБА_4 попросив у ОСОБА_6 вищевказані електроінструменти для особистого користування, на що останній погодився.

В цей час, у ОСОБА_4 раптово виник злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, а саме ударною електродрилю марки «Wintech» моделі «WID-750» та кутовою шліфувальною машинкою марки «Makita» моделі «GA9020», які належать ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, ОСОБА_4 заздалегідь не маючи наміру повертати електроінструмент, запевнивши ОСОБА_6 , що після користування поверне його назад, шляхом зловживання довірою, отримавши від останнього вищевказані електроінструменти під приводом використання у власних цілях, діючи умисно, повторно (будучи раніше судимим за вчинення кримінальних правопорушень проти власності), усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливою метою заволодів ударною електродрилю марки «Wintech» моделі «WID-750» вартістю 544,04 гривні та кутовою шліфувальною машинкою марки «Makita» моделі «GA9020» вартістю 2545,17 гривень.

Заволодівши вищевказаним електроінструментом, ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись чужим майном на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_6 матеріального збитку на загальну суму 3089,21 гривень.

Такі дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 2 ст. 190 КК України заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.

Крім того, в ході досудового розслідування встановлено, що 24 березня 2024 року близько 21.00 (точний час в ході досудового розслідування не встановлено), ОСОБА_4 разом з ОСОБА_9 прийшли до приймального відділення КНП «Первомайська ЦРЛ», яка розташована за адресою: Харківська область, м. Первомайський, вул. Світанкова, 3а, для надання медичної допомоги останньому.

Знаходячись в середині приймального відділення КНП «Первомайська ЦРЛ», ОСОБА_4 побачив на підвіконні фонендоскоп марки «Littmann» моделі «Cardiology IV», належний ОСОБА_10 .

В цей час, у ОСОБА_11 раптово виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме фонендоскопу марки «Littmann» моделі «Cardiology IV».

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисливий мотив, з метою особистого збагачення за рахунок чужого майна, розуміючи та усвідомлюючи негативні наслідки своїх дій, скориставшись сприятливими умовами, а саме тим, що ОСОБА_9 відвернувся, а медичні працівники вийшли з приміщення відділення, будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_4 , будучи раніше судимим за злочини проти власності, діючи в умовах воєнного стану в Україні, який введено в дію відповідно до Указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року, затвердженого Законом України № 2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, строк дії якого продовжено дотепер, таємно, шляхом вільного доступу, викрав належний ОСОБА_10 фонендоскоп марки «Littmann» моделі «Cardiology IV», вартістю 13097 гривень.

Заволодівши вищевказаним фонендоскопом, ОСОБА_4 з місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись чужим майном на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_10 матеріального збитку на вищевказану суму.

Такі дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.4 ст.185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану.

В межах розгляду даного клопотання встановлено, що ОСОБА_4 26 лютого 2024 року у кримінальному провадженні № 0000012 від 01 лютого 2024 року, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,15 квітня 2024 року у кримінальному провадженні № 0000168 від 25 березня 2024 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України. Постановою про об`єднання матеріалів досудових розслідувань від 15 квітня 2024 року зазначені кримінальні провадження об`єднані в одне провадження за № 0000012 від 01 лютого 2024 року. 15 квітня 2024 року у об`єднаному кримінальному провадженні № 0000012 від 01 лютого 2024 року року ОСОБА_4 вручено письмове повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри за ч. 4 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану та ч. 2 ст. 190 КК України- заволодінням чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.

Повідомлення про підозру та пам`ятка про процесуальні права та обов`язки вручені особисто ОСОБА_4 , права підозрюваного оголошені та роз`яснені.

Зазначений факт підтверджується особистим підписом ОСОБА_4 , який міститься в підозрі та пам`ятці про процесуальні права та обов`язки підозрюваного.

З огляду на зазначене, слідчий суддя доходить висновку, що повідомлення про підозру було здійснено у встановлений законом спосіб, а отже, відповідно до вимог ст. 42 КПК України ОСОБА_4 має статус підозрюваного у цьому кримінальному провадженні.

Не вирішуючи питання про доведеність вини ОСОБА_4 , за результатами розгляду даного клопотання слідчим суддею встановлено, що висновки органу досудового розслідування про наявність підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190 КК України та ч. 4 ст. 185 КК України, не є очевидно необґрунтованими чи недопустимими, виходячи з наданих стороною обвинувачення доказів, зокрема: даних, які містяться у витягах з ЄРДР від 01 лютого 2024 року та 25 березня 2024 року, протоколі прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 01 лютого 2024 року, протоколі допиту потерпілого ОСОБА_6 від 02 лютого 2024 року, протоколі огляду місця події від 02 лютого 2024 року, протоколі огляду предмету від 02 січня 2024 року, постанові про визнання речових доказів від 02 лютого 2024 року, висновку експерта від 08 лютого 2024 року із додатками, протоколах допиту свідків ОСОБА_7 від 05 лютого 2024 року, протоколі допиту свідка ОСОБА_7 від 05 лютого 2024 року, протоколі допиту свідка ОСОБА_12 від 08 лютого 2024 року, протоколі прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 27 березня 2024 року, протоколі допиту потерпілого ОСОБА_10 від 25 березня 2024 року, протоколі огляду місця події від 25 березня 2024 року, протоколі огляду предмету від 26 березня 2024 року, постанові про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 26 березня 2024 року, висновку експерта від 04 квітня 2024 року, протоколі допиту свідка ОСОБА_9 від 09 квітня 2024 року, постанові про об`єднання матеріалів досудового розслідування від 15 квітня 2024 року, повідомленнях про підозру від 26 лютого 2024 року, 15 квітня 2024 року та повідомленні про зміну раніше повідомленої підозри від 15 квітня 2024 року, вимозі про судимості ОСОБА_4 , а тому вислухавши пояснення самого підозрюваного, слідчий суддя доходить висновку про наявність обґрунтованої підозри про причетність ОСОБА_4 до кримінальних правопорушень, за викладених у клопотанні обставин, тобто у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 190КК України.

Слідчий суддя погоджується із доводами прокурора, що повідомлена ОСОБА_4 підозра станом на час розгляду даного клопотання, повністю відповідає вимогам Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості», відображеним зокрема у п.175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», згідно якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, N 182).

Аналіз представлених доказів об`єктивно зв`язують підозрюваного з певними кримінальними правопорушеннями, на даному етапі хоча і неможна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Відтак, на даний час у кримінальному провадженні існують обставини, з якими закон пов`язує можливість перебування особи під одним із запобіжних заходів, передбачених ст. 176 КПК України.

Разом з тим, частиною 1 статті 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Відповідно до ч. 6 ст. 22 КПК слідчий суддя, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації учасниками їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. У тому числі, у ході судового засідання прокурор зобов`язаний доводити реальність ризиків, що виправдовують обмеження свободи, тобто у будь-якому разі, суд зобов`язаний з`ясувати наявність та характер ризиків, які обґрунтовують доцільність та правомірність подальшого обмеження прав людини у кримінальному провадженні, в іншому випадку суд може змінити запобіжний захід на більш м`який.

Між тим, слід звернути увагу, що запобіжний захід не є мірою покарання, а спрямований на забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків; запобігання спробам будь-якого перешкоджання здійсненню кримінального провадження; забезпечення можливості виконання процесуальних рішень. При цьому одного лише посилання на можливість протидії підозрюваним досудовому розслідуванню є недостатнім, воно повинно підтверджуватись відповідними матеріалами, які містять незаперечні фактичні дані про таке. А спроби таким чином компенсувати недоліки та неповноту досудового розслідування шляхом жорсткості запобіжного заходу не можуть бути виправдані жодною метою.

Крім того, тяжкість обвинувачення не може слугувати єдиним обґрунтуванням перебування особи під вартою, тому, окрім кваліфікації, слід визначати ризики (ст. 177 КПК України), інакше судові рішення щодо тримання під вартою не відповідатимуть вимогам практики ЄСПЛ і нормам КПК, оскільки в іншому випадку нівелюються вимога про дотримання законності у сфері обмеження права на свободу у кримінальному провадженні.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слід враховувати вимоги ст. 5 Конвенції, зокрема правову позицію ЄСПЛ у рішенні від 12 січня 2012 року у справі «Тодоров проти України», відповідно до якої для тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою протягом тривалого строку.

Отже, суд зобов`язаний враховувати обставини, перелік яких передбачений ст. 178 КПК України, для оцінки ризиків, які можуть слугувати поряд з підставами, визначеними ст. 177 КПК України, загальною підставою для тримання під вартою. Лише правова кваліфікація вчиненого, надана стороною обвинувачення, є недостатнім для цього і навіть наявність серйозних підозр щодо участі у вчиненні тяжкого правопорушення та перспективи ухвалення вироку про значну міру покарання самі по собі не можуть бути виправданням тривалого попереднього ув`язнення (правова позиція в рішенні ЄСПЛ у справі «Адам`як проти Польщі»)

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.

Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених КПК України.

Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три років.

Отже, щодо наявності достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, суд вважає необхідним зазначити таке.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Так, щодо наявності ризику, передбаченого ч. 1 ст. 177 КПК України, необхідно зазначити таке.

Так, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови» §58). Суворість покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти або повторного вчинення злочинів («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Слідчий суддя зазначає, що ризик переховування від органу досудового розслідування та/або суду обумовлюється можливістю притягнення особи до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними наслідками, зокрема, суворістю передбаченого покарання.

ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином (ч.2 ст.190 КК України) та тяжким злочином (ч. 4 ст.185 КК України), санкція ч.4 ст.185 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, а тому тяжкість ймовірного покарання та суворість можливого вироку значно підвищують ризик переховування від органу досудового розслідування та/або суду, особливо на початкових етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності.

Зазначені обставини самі по собі можуть бути мотивом для підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування чи суду, що узгоджується із позицією ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» (рішення від 26 червня 2001 року, заява № 33977/96), де зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування, а також у рішенні ЄСПЛ по справі «Пунцельт проти Чехії» (рішення від 25 квітня 2000 року, заява № 31315/96), відповідно до якого при оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання. Також у рішенні ЄСПЛ по справі «Бессієв проти Молдови» вказано, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

А отже, очікування можливого суворого покарання має значення під час оцінки ризику переховування від органу досудового розслідування та суду. Зазначена обставина на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування чи суду. При цьому, ризик втечі повинен оцінюватися й у світлі інших факторів, а тому слідчий суддя, вирішуючи питання щодо застосування запобіжного заходу, враховує тяжкість злочинів, у яких підозрюється ОСОБА_4 у сукупності з іншими обставинами, зокрема того, що ОСОБА_4 хоча і має місце мешкання, де проживає непостійно, однак не має джерел доходів та міцних соціальних зв`язків (не одружений, неповнолітніх дітей та батьків похилого віку на утриманні немає), які б забезпечили його належну процесуальну поведінку.

При встановленні наявності ризику передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому ж кримінальному провадженні - слід враховувати, встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є потерпілими та свідками у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 ст. 95 КПКУ країни). Наразі а ні потерпілі, а ні свідки по даному кримінальному провадженню не надавали своїх показів суду, а тому вищевказаний ризик має місце бути, враховуючи, що потерпілі та свідки проживають у м. Первомайський Харківської області, а потерпілий ОСОБА_6 та свідки є знайомими підозрюваного.

Наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України - вчинення іншого кримінального правопорушення, підтверджується тим, що ОСОБА_4 , раніше неодноразово судимий за кримінальні правопорушення проти власності, у листопаді 2019 року, звільнений 13 січня 2023 року за відбуттям строку покарання, через незначний проміжок часу вчинив нові кримінальні правопорушення проти власності. Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 28 березня 2024 року щодо ОСОБА_4 встановлено адміністративний нагляд строком на 01 рік. При цьому, слідчий суддя, також звертає увагу, що будучи підозрюваний у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України (епізод, що мав місце 25 грудня 2023 року), отримав повідомлення про підозру, у вчиненні кримінального правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України (епізод, що мав місце 24 березня 2024 року). Відтак, слідчий суддя погоджується із стороною обвинувачення, що ризик ймовірного продовження вчинення кримінальних правопорушень існує.

Отже, слідчий суддя погоджується із прокурором щодо наявності ризиків, передбачених п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, на запобігання яких покликані запобіжні заходи, а саме: можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду, впливу на потерпілих та свідків, може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Слідчий суддя вважає, що з урахуванням характеру та тяжкості кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_4 , сукупність обставин, на підставі яких встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, вказує на недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для забезпечення підозрюваним виконання покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

З огляду на зазначене, те, що кримінальні правопорушення, у вчинені яких підозрюється ОСОБА_4 , є корисливими злочинами, одне із яких є тяжким злочином, захист цього права має особливе суспільне значення, а отже у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав інтересів суспільства, слідчий суддя вважає, що для запобігання доведеним у суді ризикам, слід застосувати до підозрюваного саме такий запобіжний захід, про який просить сторона обвинувачення, незважаючи на виключний характер цього запобіжного заходу.

При цьому слідчий суддя зазначає, що при оцінці можливості застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, слідчий суддя використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи, в тому числі домашній арешт, не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього.

Прокурором під час розгляду даного клопотання доведено наявність всіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України.

На підставі викладеного, враховуючи в сукупності зазначені вище ризики, які, на думку суду, є досить вагомими і достатніми для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд доходить висновку, що клопотання слідчого СВ ВП № 1 Лозівського РВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 , погоджене із прокурором ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 , підлягає частковому задоволенню, а саме, до підозрюваного ОСОБА_4 , слід застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор», з урахуванням строку досудового розслідування до 26 квітня 2024 року, включно, а не 60 діб, як на цьому наполягала сторона обвинувачення.

Між тим, відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Отже, задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи те, що злочини, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_4 вчинені без застосування насильства, не спричинили загибель людини, запобіжний захід у вигляді застави йому раніше не обирався, слідчий суддя вважає за можливе визначити підозрюваному розмір застави.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно із ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах, зокрема: щодо особи, підозрюваного чи обвинуваченого у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи особу підозрюваного ОСОБА_4 , його майновий стан, а також наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя вважає за можливе визначити заставу у мінімальному розмірі, а саме у розмірі 20 (двадцяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 60560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) грн.

Разом з тим, внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваною покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до ч. 7 ст. 182 КПК України у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу, підозрюваний, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 4 ст. 202 КПК України підозрюваний, обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної слідчим суддею, судом в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне у разі внесення застави покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, зокрема:

- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за першою вимогою;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду, за винятком випадків необхідності забезпечення особистої безпеки, у зв`язку з запровадженням правового режиму воєнного стану;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками у вказаному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.131, 177, 178, 182, 183, 184, 186, 193, 194, 196, 197, 395 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ ВП № 1 Лозівського РВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 , погоджене із прокурором ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 задовольнити частково.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор», з урахуванням строку досудового розслідування до 26 квітня 2024 року, включно.

Строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 рахувати з 17 квітня 2024 року.

Визначити ОСОБА_4 альтернативний запобіжний захід у виді застави у розмірі 20 (двадцяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 60560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) грн.

Сума застави у національній грошовій одиниці може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок ТУДСА України у Харківській області за такими реквізитами: код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26281249; банк отримувача ДКСУ, м. Київ; код банку отримувача (МФО) 820172; рахунок отримувача UA0006674; призначення платежу: застава у справі № 632/648/24, пр. № 1-кc/632/50/24, до сплину терміну тримання під вартою, щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , продовженою до вирішення слідчим суддею, судом питання про обрання, зміну чи скасування запобіжного заходу але не більше ніж до 26 квітня 2024 року.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки, а саме:

- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за першою вимогою;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду, за винятком випадків необхідності забезпечення особистої безпеки, у зв`язку з запровадженням правового режиму воєнного стану;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками у вказаному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення підозрюваного з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю Первомайського міськрайонного суду Харківської області.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, строк дії яких встановити до 26 квітня 2024 року, з моменту внесення застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави, підозрюваний вважатиметься таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на Первомайський відділ Лозівської окружної прокуратури Харківської області.

Строк дії ухвали до 26 квітня 2024 року.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя:ОСОБА_1