Справа № 583/997/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" квітня 2024 р. Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

з фіксацією розгляду справи підсистемою «ВКЗ», розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Охтирка кримінальні провадження № 0000096 від 01.02.2024 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , одруженого, непрацюючого, раніше несудимого

за обвинуваченням у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,-

установив:

ОСОБА_4 , приблизно у листопаді 2023 року, перебуваючи на березі водойми у с. Майське Охтирського району сумської області, знайшов шістдесят патронів калібру 5,45 мм до нарізної вогнепальної стрілецької зброї, які переніс та зберігав до 11.02.2024 у своєму гаражному приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 .

У подальшому 11.02.2024, приблизно о 15:30 год., ОСОБА_4 , помістив патрони до власної рукавиці темно-синього кольору на ліву руку та виїхав до залізничного переїзду, який знаходиться вкінці АДРЕСА_2 , де, діючи за попередньо домовленістю про збут бойових припасів, зустрівся з ОСОБА_5 та продав останньому вищевказані шістдесят патронів калібру 5,45 мм до нарізної вогнепальної стрілецької зброї, за придбання яких ОСОБА_5 сплатив ОСОБА_4 4500,00 грн.

Такі діїОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 1 ст. 263 КК України придбання, носіння, зберігання та збут бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні свою вину визнав повністю, підтвердив факт вчинення ним злочину за обставин, викладених в обвинувальному акті, щиро розкаявся у скоєному, висловив осуд щодо власної поведінки, просив суворо його не карати.

Враховуючи, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні пред`явленого йому органом досудового розслідування злочині при обставинах, викладених в обвинувальному акті, беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду також не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорені.

Таким чином, суд приходить до висновку про винуватість ОСОБА_4 у придбанні, носінні, зберіганні та збуті бойових припасів без передбаченого законом дозволу та такі його дії кваліфікує за ч. 1 ст. 263 КК України.

При призначенні покарання суд керується наступним.

Відповідність покарання ступеню тяжкості злочину та особі правопорушника визначена насамперед ст. 61 Конституції України, відповідно до якої юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, а також з принципу правової держави, з суті конституційних прав та свобод людини і громадянина.

За приписами ст. 8 Конституції в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Верховенство права вимагає від держави його втілення шляхом запровадження ідей соціальної справедливості, свободи, рівності тощо.

Правову позицію щодо дотримання справедливості Конституційний Суд України висловив у рішенні від 30.01.2003 № 3-рп/2003 у справі «Про розгляд судом окремих постанов слідчого і прокурора», правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

З наведених положень закону про кримінальну відповідальність і роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України вбачається, що в усякому випадку призначення покарання суди повинні враховувати перелічені в законі обставини і керуватись лише загальними засадами призначення покарання, призначаючи покарання конкретній особі за конкретне кримінальне правопорушення, максимально індивідуалізуючи покарання, а визначення міри покарання, що може бути призначене обвинуваченому, та потреби у його відбуванні, є важливою вимогою принципового характеру, якою передбачається, що кримінальна відповідальність персоніфікована: вона настає лише щодо певної особи, яка вчинила злочин.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

За статтею 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, відповідно до вимог ст. ст. 50, 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

До обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченом, відповідно до ст. 66 КК України, суд відносить щире каяття, активне сприяння в розкритті злочину.

Обставин, визначених ст. 67 КК України такими, що обтяжують покарання обвинуваченому судом не встановлено.

Призначаючи покарання ОСОБА_4 суд враховує конкретні обставини цієї справи, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі до семи років. Разом з тим суд приймає до уваги, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше не судимий, має постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, одружений тобто має міцні соціальні зв`язки, хоча не має офіційного місяця працевлаштування, однак має тимчасові підробітки, веде підсобне господарство, отже має законні джерела для існування, щиро розкаявся у вчиненому, висловив осуд власної поведінки, активно сприяв у розкритті злочину шляхом надання правдивих показів про обставини його вчинення.

Враховуючи встановлені судом фактичні обставини у справі про особу обвинуваченого, керуючись принципом індивідуалізації покарання та справедливості, суд вважає доцільним призначити ОСОБА_4 покарання у межах санкції ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі.

Разом з тим суд приймає до уваги, що ОСОБА_4 , як до вчинення злочину, так і після нього до кримінальної відповідальності не притягувався, в повній мірі усвідомив наслідки вчиненого, що на думку суду, свідчить про можливість його виправлення без ізоляції від суспільства. Отже суд приходить до переконання про можливість звільнення ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком у відповідності до ст. 75 КК України та з покладанням на нього обов`язків передбачених ст. 76 КК України.

Обраний обвинуваченому ОСОБА_4 вид покарання, на переконання суду, відповідає не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, але й особі обвинуваченого, є обґрунтованим та буде відповідати цілям покарання.

Клопотання про обрання обвинуваченому запобіжного заходу не надходило.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого ОСОБА_4 підлягають стягненню на користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи зброї від 01.02.2024 № СЕ-19/119-24/2071-БЛ у розмірі 2271,84 грн.

На підставі ст. 174 КПК України підлягають скасуванню арешти майна у кримінальному провадженні, накладені за ухвалами слідчого судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 13.02.2024.

Доля речових доказів підлягає вирішенню у порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 374-376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та призначити йому за цим законом покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік і покласти на нього обов`язки, передбачені ч. 1 та п.2 ч.3 ст. 76 КК України, а саме:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Строк відбуття покарання рахувати із дня набрання вироком законної сили.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави 2271 (дві тисячі двісті сімдесят одну) гривню 84 копійки в рахунок відшкодування витрат за проведення експертизи.

Речові докази: шістдесят патронів калібру 5,45 мм, що поміщено до спец пакету INZ 2051148; рукавицю сірого кольору, в якій містилися патрони, що поміщено до спец пакету SUD 2071843, що зберігаються у камері зберігання речових доказів Охтирського РВП ГУНП в Сумській області згідно квитанції № 001935 від 16.02.2024, а також рукавицю темно-синього кольору на праву руку, запаковану до пакету експертної служби PSP2402033, що зберігається у камері зберігання речових доказів Охтирського РВП ГУНП в Сумській області згідно квитанції № 001934 від 16.02.2024 знищити, скасувавши арешт, накладений за ухвалою слідчої судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 13.02.2024.

Речовий доказ - одну грошову купюру номіналом 500 грн. серії ХЖ № 6107217 повернути Охтирському РВП ГУНП в Сумській області, скасувавши арешт, накладений за ухвалою слідчої судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 13.02.2024.

Речовий доказ мобільний телефон марки Redmi 12C, модель НОМЕР_1 , IMEI 1: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 чорного кольору із сім-картою номер НОМЕР_4 , який запакований до пакету експертної служби PSP1264985 та знаходиться у камері зберігання речових доказів Охтирського РВП ГУНП в Сумській області згідно квитанції № 001933 від 16.02.2024 повернути власнику ОСОБА_4 , скасувавши арешт, накладений за ухвалою слідчої судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 13.02.2024.

Речові докази: грошові кошти в сумі 4500 гривень, купюрами номіналом по 500 гривень в кількості 9 штук, з маркуванням: 1 ЦБ1813753, 2- АМ4664666, 3 ЕВ6062602, 4 АК6750818, 5 ЗГ0925477, 6 АН6249196, 7 АД4892259, 8 УЖ8932499, 9 ФГ9988195, які запаковані до пакету експертної служби WAR1127953 - повернути Охтирському РВП ГУНП в Сумській області, скасувавши арешт, накладений за ухвалою слідчої судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 13.02.2024.

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Охтирський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Роз`яснити учасникам судового провадження їх право на отримання в суді копії вироку.

Суддя Охтирського міськрайонного суду

Сумської області ОСОБА_1