Справа № 289/2380/23
Номер провадження 1-кп/289/36/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.03.2024 м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Радомишль, Житомирської області, громадянина України, з середньою спеціальної освітою, офіційно не працюючого, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , до взяття під варту без постійного місця проживання, не має судимості,

у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України,

ВСТАНОВИВ:

17 серпня 2023 року у ранковий час, в умовах воєнного стану в Україні, введеного 24.02.2022 Указом Президента України ОСОБА_6 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указами Президента України та затвердженим Законами України, останній раз Указом Президента України від 26 липня 2023 року №451/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 27 липня 2023 року № 3275-ІХ, якими воєнний стан в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 18 серпня 2023 року строком на 90 діб), ОСОБА_4 перебував в будинку ОСОБА_7 , який розташований за адресою АДРЕСА_2 , де достовірно дізнався про місце зберігання грошей, після чого у нього виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення грошей.

Реалізовуючи вищевказаний злочинний умисел, направлений на таємне викрадення грошей з будинку ОСОБА_7 , 17 серпня 2023 року близько 11 години 50 хвилин ОСОБА_4 , діючи з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, враховуючи сприятливу для нього обстановку, а саме те, що його злочинні дії ніким не помічені та за ним ніхто не спостерігає, скориставшись відсутністю потерпілої, зайшов в приміщення спальні, де з полиці кімнатної шафи таємно викрав гроші в сумі 5700 гривень, якими розпорядився на власний розсуд.

В результаті вказаної крадіжки ОСОБА_4 заподіяв ОСОБА_7 майнову шкоду на загальну суму 5700 гривень.

Таким чином, за викладених обставин, стороною обвинувачення дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Крім того, ОСОБА_4 , всупереч введеному правовому режиму воєнного стану, будучи раніше судимим, маючи не зняту та не погашену судимість за вчинення кримінальних правопорушень проти власності, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення та перевиховання не став, повторно вчинив нові умисні, корисливі злочини за наступних обставин.

Так, 31 серпня 2023 року близько 04-00 години ОСОБА_4 знаходячись біля під`їзду будинку АДРЕСА_3 , на поштовому ящику виявив ключ від дверей підсобного приміщення яким користується ОСОБА_8 , що розташоване біля східців під`їзду вказаного будинку і у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на вчинення таємного, повторного викрадення чужого майна з вказаного підсобного приміщення.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне, повторне викрадення чужого майна, з проникненням до іншого приміщення, діючи з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, враховуючи сприятливу для нього обстановку, а саме те, що його злочинні дії ніким не помічені та за ним ніхто не спостерігає, ОСОБА_4 у вказаний день, час та місці ключем, який останній знайшов на вказаному вище поштовому ящику, відкрив двері підсобного приміщення ОСОБА_8 , що розташоване біля східців під`їзду будинку АДРЕСА_3 , звідки таємно, повторно, в умовах воєнного стану викрав велосипед торгівельної марки «Cube», моделі «Aim Pro 260», вартістю 15583 гривні 33 копійки, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на вказану суму.

В подальшому ОСОБА_4 вивів викрадений велосипед з підсобного приміщення на вулицю та розпорядився ним на власний розсуд.

Таким чином, стороною обвинувачення дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у інше приміщення в умовах воєнного стану.

Не припиняючи свою злочину діяльність, 21 вересня 2023 року близько 13:00 години, ОСОБА_4 прийшов до помешкання свого знайомого ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_4 , який в той час відпочивав на ліжку.

В цей час, день та місці на кріслі ОСОБА_4 побачив мобільний телефон торгівельної марки «Samsung» моделі «Galaxy A02s (SM-A025F/DS)» і у нього виник злочинний умисел на викрадення вказаного мобільного телефону.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на крадіжку чужого майна, діючи повторно в умовах воєнного стану ОСОБА_4 , скориставшись тим, що ОСОБА_9 спить, враховуючи сприятливу для нього обстановку, а саме те, що його злочинні дії ніким не помічені та за ним ніхто не спостерігає, керуючись корисливим мотивом, підійшов до крісла, яке розташоване в спальній кімнаті будинку за адресою: АДРЕСА_4 , де таємно, повторно в умовах воєнного стану викрав мобільний телефон торгівельної марки «Samsung» моделі «Galaxy A02s (SM-A025F/DS), вартістю 2800 гривень, в якому знаходилась сім-карта оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар», вартістю 150 гривень та флеш-карта об`ємом 16 Гб, вартістю 250 гривень, яким ОСОБА_4 в подальшому розпорядився на власний розсуд.

Внаслідок своїх злочинних дій ОСОБА_4 заподіяв потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 3200 гривень.

Такі дії ОСОБА_4 стороною обвинувачення кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно в умовах воєнного стану.

Крім цього, 28 вересня 2023 року близько 12-00 години, ОСОБА_4 проходячи повз приміщення гаражу, що розташований по АДРЕСА_3 та на праві власності належить ОСОБА_10 , побачив, що ворота гаража не зачиненні і у нього виник злочинний умисел на вчинення таємного, повторного в умовах воєнного стану викрадення майна з вказаного гаража.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне, повторне викрадення чужого майна з проникненням до іншого приміщення в умовах воєнного стану ОСОБА_4 , враховуючи сприятливу для нього обстановку, а саме те, що його злочинні дії ніким не помічені та за ним ніхто не спостерігає, керуючись корисливим мотивом, таємно повторно, в умовах воєнного стану через незамкнені ворота, проник в середину приміщення гаражу, звідки таємно, повторно, в умовах воєнного стану викрав банківську карту АТ «Ощадбанку» (з безконтактною технологією проведення платежів) на ім`я ОСОБА_10 , яка є офіційним документом, згідно ст. 1 Закону України «Про інформацію», п.п. 1.4, 1.14, 1.27, 1.31, ст. 1, п. 15.2 ст. 15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ч. 4 ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність», п. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», тобто електронним платіжним документом, засобом доступу до банківського рахунку.

Таким чином ОСОБА_4 своїми протиправними діями здійснив викрадення офіційного документа, а саме вищевказаної банківської картки банку АТ «Ощадбанк», яка належить ОСОБА_10 .

Такі дії ОСОБА_4 стороною обвинувачення кваліфіковані за ч. 1 ст. 357 КК України, як викрадення офіційного документа, вчиненого з корисливих мотивів.

Продовжуючи свої злочинні дії, після викрадення банківської картки, на якій встановлений ліміт по оплаті без підтвердження PIN-коду, емітентом якої є АТ «Ощадбанк» і належить ОСОБА_10 , яка в силу вимог ст. 1 Закону України «Про інформацію» №2657-ХІІ від 2 жовтня 1992 року, п. 1.27, 1.31 ст. 1, п. 15.2 ст. 15 Закону України «Про платіжні системи коштів в Україні» №2346 III від 05 квітня 2001 року, ч. 4 ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність» №2121-ІІІ від 7 грудня 2000 року, Положення про міжбанківські розрахунки, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 08 жовтня 1998 року №414, та примітки до ст. 358 Кримінального кодексу України, є офіційним документом, у ОСОБА_4 , виник злочинний умисел на таємне, повторне в умовах воєнного стану викрадення грошових коштів з вказаного банківського рахунку.

Продовжуючи свій злочинний умисел, 29 вересня 2023 року близько 09-00 години, ОСОБА_4 , перебуваючи в приміщенні магазину ПП «Романівська» по вул. Малій Житомирській, 76, м. Радомишль, Радомишльської ТГ, Житомирського району, Житомирської області не володіючи інформацією про персональний ідентифікаційний номер платіжної карти (пін-код), встановлений на вказану карту для ідентифікації держателя спеціального платіжного засобу під час здійснення операцій з її використанням, діючи умисно, повторно в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, переслідуючи мету незаконного збагачення, маючи у користуванні викрадену банківську карту емітовану АТ «Ощадбанк», належну потерпілому ОСОБА_10 , без дозволу держателя спеціального платіжного засобу або уповноваженої особи, таємно, повторно в умовах воєнного стану викрав шляхом безконтактного розрахунку за товари у вказаному магазині через POS-термінал з банківського рахунку ОСОБА_10 кошти в сумі 315 гривень, розпорядившись коштами на власний розсуд, спричинивши своїми умисними діями потерпілому ОСОБА_10 матеріальної шкоди на вказану суму.

Продовжуючи свій злочинний умисел, 29 вересня 2023 року о 12-00 годині, ОСОБА_4 , перебуваючи в приміщенні магазину "Злагода" за адресою: вул. Мала Житомирська, 126, м. Радомишль, Радомишльської ТГ, Житомирського району, Житомирської області, не володіючи інформацією про персональний ідентифікаційний номер платіжної карти (пін-код), встановлений на останню для ідентифікації держателя спеціального платіжного засобу під час здійснення операцій з її використанням, діючи умисно, повторно в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, переслідуючи мету незаконного збагачення, маючи у незаконному користуванні викрадену банківську карту емітовану АТ «Ощадбанк», належну потерпілому ОСОБА_10 , без дозволу держателя спеціального платіжного засобу або уповноваженої особи, таємно, повторно в умовах воєнного стану викрав шляхом безконтактного розрахунку за товари у вказаному магазині через POS-термінал з банківського рахунку ОСОБА_10 кошти в сумі 211 гривень, розпорядившись коштами на власний розсуд, спричинивши своїми умисними діями потерпілому ОСОБА_10 матеріальної шкоди на вказану суму.

Продовжуючи свій злочинний умисел, 29.09.2023 о 15-00 годині ОСОБА_4 , перебуваючи в приміщенні магазину "Онікс" за адресою: вул. Велика Житомирська, 53-В, м. Радомишль, Радомишльської ТГ, Житомирського району, Житомирської області, не володіючи інформацією про персональний ідентифікаційний номер платіжної карти (пін-код), встановлений на останню для ідентифікації держателя спеціального платіжного засобу під час здійснення операцій з її використанням, діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, переслідуючи мету незаконного збагачення, маючи у незаконному користуванні викрадену банківську карту емітовану АТ «Ощадбанк», належну потерпілому ОСОБА_10 , без дозволу держателя спеціального платіжного засобу або уповноваженої особи, таємно, повторно в умовах воєнного стану викрав шляхом безконтактного розрахунку за товари у вказаному магазині через POS-термінал з банківського рахунку ОСОБА_10 кошти в сумі 175 гривень, розпорядившись коштами на власний розсуд, спричинивши своїми умисними діями потерпілому ОСОБА_10 матеріальної шкоди на вказану суму.

Діяння, що складаються з двох або більшої кількості тотожних діянь в короткий проміжок часу, об`єднаних єдиним злочинним наміром, спрямованих на досягнення єдиної мети, складають єдиний продовжуваний злочин.

Вчиненими злочинними діями ОСОБА_4 спричинив потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 707 гривень.

Таким чином, такі дії ОСОБА_4 стороною обвинувачення кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно в умовах воєнного стану.

Під час судового розгляду справи обвинувачений ОСОБА_4 винним себе у вчиненні інкримінованих йому злочинів визнав повністю, не оспорюючи фактичних обставин, місця та часу подій, про які зазначено у обвинувальних актах, та повністю в своїх показаннях повторив та підтвердив ці обставини.

При цьому, обвинувачений зазначив, що щиро розкаюється у скоєному, повернув потерпілим викрадені речі.

Потерпілі ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 в судове засідання не з`явилися, однак звернулись до суду з клопотаннями, в яких просять суд розглянути кримінальне провадження без їх участі, щодо призначення покарання ОСОБА_4 поклались на розсуд суду.

З врахуванням думки учасників судового провадження щодо можливості з`ясування всіх фактичних обставин справи суд вирішив проводити судовий розгляд за відсутності вищевказаних потерпілих.

Водночас, за клопотанням прокурора, підтриманим обвинуваченим та його захисником судовий розгляд проведено у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України. Судом встановлено, що всі учасники судового розгляду правильно розуміють зміст фактичних обставин кримінального провадження і не має сумнівів у добровільності та істинності їхніх позицій. При цьому, ОСОБА_4 та іншим учасникам процесу судом роз`яснено, що у даному випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Таким чином, суд вважає доведеним:

-вчинення ОСОБА_4 таємного викрадення чужого майна (крадіжка), в умовах воєнного стану (за епізодом крадіжки у потерпілої ОСОБА_7 ), тому ці дії кваліфікує за ч. 4 ст. 185 КК України;

-вчинення ОСОБА_4 таємного викрадення чужого майна (крадіжка), повторно, поєднаного з проникненням у інше приміщення в умовах воєнного стану (за епізодом крадіжки у потерпілого ОСОБА_8 ), тому ці дії кваліфікує за ч. 4 ст. 185 КК України;

-вчинення ОСОБА_4 таємного викрадення чужого майна (крадіжка), повторно, в умовах воєнного стану (за епізодом крадіжки у потерпілого ОСОБА_9 ), тому ці дії кваліфікує за ч. 4 ст. 185 КК України;

-вчинення ОСОБА_4 викрадення офіційного документа, вчиненого з корисливих мотивів (за епізодом крадіжки цього документа у потерпілого ОСОБА_10 ), тому ці дії кваліфікує за ч. 1 ст. 357 КК України;

-вчинення ОСОБА_4 таємного викрадення чужого майна (крадіжка), повторно, в умовах воєнного стану (за епізодом крадіжки у потерпілого ОСОБА_10 ), тому ці дії кваліфікує за ч. 4 ст. 185 КК України.

Отже, враховуючи зазначене вище, вина ОСОБА_4 повністю доведена в інкримінованих йому злочинах за ч. 4 ст. 185 та ч. 1 ст. 357 КК України.

Призначаючи покарання, суд виходить із загальних засад призначення покарання, передбачених ст. 65 КК України.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 70 КК України при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Призначаючи міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_4 злочинів, які є нетяжкими та тяжкими злочинами, але від яких тяжких наслідків не настало, особу обвинуваченого, який характеризуються за місцем проживання, як такий щодо якого скарг та заяв про неналежну поведінку не надходило, визнав повністю вину, щиро розкаявся у скоєнні даних злочинів, а також сукупність пом`якшуючих та обтяжуючих обставин.

Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого є визнання вини, активне сприяння розкриттю злочинів та щире каяття.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого є вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Отже, приймаючи до уваги зазначені обставини у їх сукупності, позицію прокурора, а також думку потерпілих, які на суворості покарання не наполягали, суд, враховуючи вимоги ч. 1 ст. 70 КК України, вважає, що необхідним і достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, буде покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до ст. 124 КПК України суд стягує з обвинуваченого на користь держави витрати пов`язані із проведенням експертиз, які матеріалами справи підтвердженні у загальному розмірі 1912 грн.

Долю речових доказів суд вирішує у порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.

Вирішуючи питання щодо заходів забезпечення кримінального провадження, суд вважає, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були враховані судом при застосуванні обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому клопотання прокурора підлягає задоволенню, а запобіжний захід, обраний обвинуваченому ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою, слід продовжити до набрання вироком законної сили, але не довше ніж на шістдесят днів з дня ухвалення вироку.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 373-376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі;

- за ч. 1 ст. 357 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з дня набрання вироком законної сили, зарахувавши в строк відбуття покарання час його попереднього ув`язнення з 02.11.2023 і до дня набранням вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Речові докази, а саме:

-оптичний диск з відеозаписом камер відеоспостереження магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що знаходиться в матеріалах кримінального провадження - залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання;

-мобільний телефон торгівельної марки «Samsung» моделі «Galaxy A02s (SM-A025F/DS), який передано на зберігання потерпілому ОСОБА_9 залишити у останнього;

-велосипед торгівельної марки «Cube» моделі «Aim Pro 260», що передано на зберігання потерпілому ОСОБА_8 залишити у останнього.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати пов`язані із проведенням судових експертиз у загальному розмірі 1912 грн.

Продовжити ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до вступу вироку в законну силу, але не довше ніж на шістдесят днів з дня ухвалення вироку, роз`яснивши йому право заявляти клопотання про доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Радомишльський районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Вирок не може бути оскаржено з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися, і дослідження яких визнано судом недоцільним.

Вирок набирає законної сили після закінчення вказаного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1