Справа № 157/627/24
Провадження №1-кп/157/109/24
УХВАЛА

14 червня 2024 рокумісто Камінь-Каширський

Камінь-Каширський районний суд Волинської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

представника потерпілого ОСОБА_7 ,

розглядаючи у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження №0000138 від 12.02.2024 про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, одруженого, на утриманні четверо неповнолітніх дітей, непрацевлаштованого, раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 345 КК України,

встановив:

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 345 КК України, а саме в умисному заподіянні працівнику правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, що вчинене групою осіб.

Згідно з обвинувальним актом 12 лютого 2024 року близько 17 год 30 хв ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який відповідно до наказу №18-к/тр від 05.02.2024 директора філії «Камінь-Каширське лісове господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» ОСОБА_8 , перебуває на посаді майстра лісу Кримнівського лісництва філії «Камінь-Каширське лісове господарство» ДСГП «Ліси України» та на якого відповідно до Положення про державну лісову охорону, лісову охорону інших лісокористувачів та власників лісів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №976 від 16.09.2009, покладено завдання здійснення державного контролю за додержанням вимог лісового та мисливського законодавства, використання лісових ресурсів та об`єктів тваринного світу, будучи відповідно до ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» працівником правоохоронного органу, тобто службовою особою, перебуваючи у форменому одязі, виконував обов`язки по охороні та захисту лісу і порушень правил полювання, здійснюючи на власному мотоциклі об`їзд ввіреної йому майстерської дільниці (обхід №3-25-32 квартали Кримнівського лісництва), що поблизу АДРЕСА_1 , де почувши звуки пострілів з вогнепальної зброї, попрямував в їх сторону для вжиття заходів щодо усунення виявлених порушень правил полювання. В подальшому, реагуючи на можливе порушення правил полювання в 34 виділі 26 кварталу вищевказаного лісництва виявив 3 осіб з предметом, зовні схожим на гладкоствольну мисливську рушницю, з метою з`ясування мети знаходження вищевказаних осіб на обслуговуваній території та можливих порушень правил полювання по лісовій дорозі, наблизився до них.

У свою чергу, до ОСОБА_6 підійшов агресивно налаштований ОСОБА_4 , якого 09.02.2024 було виявлено працівниками державної лісової охорони Кримнівського лісництва за участю ОСОБА_6 поблизу с. Воєгоща Камінь-Каширського району з гужовою підводою із завантаженою на ній лісодеревиною породи «Сосна звичайна» без належних підтверджуючих документів щодо її походження.

В подальшому, ОСОБА_4 , який з метою перешкоджання виконання ОСОБА_6 своїх службових обов`язків, розуміючи, що перед ними знаходиться працівник лісової охорони, діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень працівнику правоохоронного органу, завдав кулаками рук не менше 3 ударів у ділянку голови та тулуба потерпілого, а в подальшому, залучившись підтримкою інших двох невстановлених осіб, групою осіб, продовжили побиття майстра лісу, наносячи удари ногами в різні ділянки його тіла, внаслідок чого спричинили останньому тілесні ушкодження у вигляді садна тулубу, яке відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, а також у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, садна голови, перелому кісток носа зі зміщенням відламків, забійної рани в ділянці перенісся, забійної рани правої щоки, що кожне окремо відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я терміном більше шести діб.

Під час підготовчого провадження трудовий колектив фізичної особи-підприємця ОСОБА_9 звернувся до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності та передачу його на поруки трудовому колективу. До клопотання додано протокол загальних зборів колективу від 29 травня 2024 року, в якому вирішувалося питання про взяття ОСОБА_4 на поруки колективу, наказ №6/к від 27 травня 2024 року про прийняття ОСОБА_4 на посаду водія автотранспортних засобів з 28 травня 2024 року, трудовий договір №8 від 28 травня 2024 року та витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про реєстрацію ОСОБА_9 як фізичної особи-підприємця.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснив, що свою вину у скоєному визнає повністю, щиро кається, повністю відшкодував потерпілому витрати на лікування, просив передати його на поруки трудовому колективу фізичної особи-підприємця ОСОБА_9 та звільнити від кримінальної відповідальності. Щодо інших учасників кримінального правопорушення свідчити не бажає, оскільки ці особи є його близькими родичами, а тому він бажає скористатися правом відмовитися від дачі показань, що передбачене ст. 63 Конституції України.

Потерпілий ОСОБА_6 у судовому засіданні не заперечив щодо звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності з передачею його на поруки трудовому колективу та повідомив, що обвинувачений відшкодував йому заподіяну шкоду й претензій до нього він не має.

Прокурор ОСОБА_3 відносно клопотання заперечила, посилаючись на те, що однією з умов звільнення особи від кримінальної відповідальності в зв`язку з передачею її на поруки є щире каяття. Проте, обвинувачений під час досудового розслідування не сприяв розкриттю злочину, не повідомив про осіб, які спільно з ним вчинили кримінальне правопорушення та матеріали досудового розслідування щодо яких виділені в окреме провадження. Вважає, що ця обставина свідчить про відсутність щирого каяття обвинуваченого.

Заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши обвинувальний акт та додані до нього документи, суд вважає, що клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з передачею на поруки до задоволення не підлягає.

Відповідно до ст. 44 КК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Згідно зі ст. 47 КК України особу, яка вперше вчинила кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та щиро покаялася, може бути звільнено від кримінальної відповідальності з передачею її на поруки колективу підприємства, установи чи організації за їхнім клопотанням за умови, що вона протягом року з дня передачі її на поруки виправдає довіру колективу, не ухилятиметься від заходів виховного характеру та не порушуватиме громадського порядку. У разі порушення умов передачі на поруки особа притягається до кримінальної відповідальності за вчинене нею кримінальне правопорушення.

Отже, умовами для звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 47 КК України в зв`язку з передачею особи на поруки є вчинення нею кримінального проступку або нетяжкого злочину вперше, участь у заходах виховного впливу, належна поведінка, а також щире каяття.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 345 КК України, в якому обвинувачується ОСОБА_4 , відповідно до ст. 12 КК України відноситься до нетяжких злочинів.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в постанові від 23 грудня 2005 року №12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася. Активним сприянням розкриттю злочину слід вважати надання особою органам дізнання або досудового слідства будь-якої допомоги в установленні невідомих їм обставин справи. Повне відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди полягає в добровільному задоволенні винним або іншими особами, зокрема батьками чи близькими родичами, обґрунтованих претензій потерпілого щодо відшкодування заподіяної злочином матеріальної та моральної шкоди, загладжуванні її в інший спосіб, наприклад, шляхом прилюдного вибачення за завдану образу.

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду в постанові від 15 листопада 2021 року по справі №199/6365/19 роз`яснив, що щире каяття це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження.

З наведеного слідує висновок, що щире каяття це певний психічний стан особи винного, коли він засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, і це об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям усіх обставин справи, вчиненням дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину або відшкодуванню завданих збитків чи усуненню заподіяної шкоди.

Проте, як вбачається з обвинувального акту, постанови прокурора про виділення матеріалів досудового розслідування в окреме провадження, витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань ОСОБА_4 не визнав усіх обставини кримінального правопорушення, не сприяв їх встановленню, приховав від слідства відомості про інших учасників події, що свідчить про формальне визнання вини та відсутність належної критики своїй протиправній діяльності, що не узгоджується з вищевказаними мотивами стосовно визначення щирого каяття.

Тому, на думку суду, існування передбачених ст. 47 КК України підстав для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності в зв`язку з передачею його на поруки сторона захисту не довела й не підтвердила належними доказами.

Згідно з ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

З огляду на викладене суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності в зв`язку з передачею на поруки трудовому колективу.

Керуючись статтями 285, 288, 314 КПК України, статтями 44, 47 КК України, суд

постановив:

У задоволенні клопотання трудового колективу фізичної особи-підприємця ОСОБА_9 про звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 47 КК України в зв`язку з передачею на поруки відмовити.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною 1 статті 392 КПК України.

Головуючий: ОСОБА_1