УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2024 року місто Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання слідчого Головного слідчого управління Служби безпеки України ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні №0001009 від 21.06.2023, за підозрою ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст. 369 КК України, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України, про арешт майна,

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання слідчого Головного слідчого управління Служби безпеки України ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні №0001009 від 21.06.2023, за підозрою ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст. 369 КК України, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України, про арешт майна, підозрюваної ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме, на: автомобіль марки MERCEDES-BENZ GLC 220D 2019 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова (VIN) НОМЕР_2 ; об`єкт не житлової нерухомості, машино-місце, за адресою: АДРЕСА_3), загальною площею 27 метрів квадратних; об`єкта житлової нерухомості, за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 120,4 метрів квадратних.

Клопотання мотивоване тим, що Головним слідчим управлінням СБ України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001009 від 21.06.2023 за підозрою ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст. 369 КК України, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що директор Департаменту відомчої безпеки та контролю Державної митної служби України ОСОБА_5 та заступник директора Департаменту - начальник відділу аналізу ефективності виконання посадових обов`язків, працівниками митних органів ОСОБА_6 , залучивши працівника сектору внутрішньої безпеки Вінницької митниці ОСОБА_9 , який надав згоду на конфіденційне співробітництво у цьому кримінальному провадженні та діяв під контролем працівників правоохоронних органів, налагодили протиправну схему одержання неправомірної вигоди від виконувача обов`язків начальника Вінницької митниці ОСОБА_7 за не створення штучних перешкод у їх діяльності, не припинення можливих неправомірних дій при митному оформленні товарів та транспортних засобів в зоні діяльності вказаної митниці та не притягнення їх до відповідальності за допущені порушення вимог чинного законодавства.

Так, наказами Державної митної служби України з 24.11.2021 по 22.12.2023 ОСОБА_7 виконувала обов`язки начальника Вінницької митниці.

Як зазначає слідчий в своєму клопотанні, що нехтуючи вище зазначеними нормами чинного законодавства, а також нівелюючи основні засади державної служби в Україні, виконувач обов`язків начальника Вінницької митниці (на цей час - начальник управління митних платежів, контролю митної вартості та митно-тарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності Вінницької митниці) ОСОБА_7 , являючись працівником правоохоронного органу, будучи наділеною владними повноваженнями в межах своєї компетенції, вчинила корупційні злочини у сфері службової діяльності.

Крім того, досудовий розслідуванням встановлено, що діючи на виконання вказівок керівництва Департаменту внутрішньої безпеки Державної митної служби, ОСОБА_9 у серпні 2023 року передав ОСОБА_7 вимогу щодо необхідності щомісячного надання неправомірної вигоди для ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за не створення штучних перешкод у діяльності співробітників Вінницької митниці України, не припинення їх можливих неправомірних дій при митному оформленні товарів та транспортних засобів в зоні діяльності вказаної митниці, не притягнення їх до відповідальності за допущені порушення вимог чинного законодавства.

При цьому ОСОБА_9 повідомив, що в іншому випадку він організує роботу таким чином, щоб активніше виявляти порушення у діяльності службових осіб Вінницької митниці та притягувати їх до встановленої чинним законодавством відповідальності та вчиняти інші дії у межах своїх повноважень для того, внаслідок чого службові особи Вінницької митниці будуть змушені надавати неправомірну вигоду.

У наступному, під час зустрічі, яка відбулась 20.08.2023 у ОСОБА_9 з ОСОБА_6 в м. Києві за ініціативи останнього, ОСОБА_6 дав ОСОБА_10 вказівку передати керівнику Вінницької митниці ОСОБА_7 вимогу щомісячно передавати кошти на потреби підрозділу - Департаменту внутрішньої безпеки та, у випадку неприйняття цієї пропозиції, активізувати роботу з проведення перевірок в діяльності співробітників Вінницької митниці.

Зазначені вимоги ОСОБА_10 також підтвердив ОСОБА_5 під час телефонної бесіди з ним, що мала місце 21.08.2023.

Діючи на виконання вказівок керівництва Департаменту внутрішньої безпеки Державної митної служби, ОСОБА_9 повторно передав ОСОБА_7 вимогу щодо необхідності щомісячного надання неправомірної вигоди для ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

У свою чергу, виконувач обов`язків начальника Вінницької митниці ОСОБА_7 , в кінці серпня 2023 року, відповідаючи на передану ОСОБА_9 вказівку щодо необхідності щомісячного надання неправомірної вигоди керівництву Департаменту внутрішньої безпеки Державної митної служби, а саме ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , повідомила ОСОБА_10 , що вона і так щомісячно передає грошові кошти керівництву Державної митної служби України і в подальшому здійснюється їх розподіл, в т.ч. для працівників Департаменту внутрішньої безпеки, про що ОСОБА_9 повідомив ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Реагуючи на фактичну відмову ОСОБА_7 надавати неправомірну вигоду, ОСОБА_5 повідомив, що це не відповідає дійсності та дав

ОСОБА_10 вказівку передати ОСОБА_7 вимогу про необхідність надання йому та ОСОБА_6 щомісячно безпосередньо через ОСОБА_9 грошових коштів у сумі 5 000 доларів США та у випадку неотримання на це згоди, вживати більш активних заходів до виявлення порушень в діяльності службових осіб Вінницької митниці.

При цьому ОСОБА_5 запевнив ОСОБА_9 , що жодних проблем з цього приводу у нього не буде, ОСОБА_7 на його дії з приводу проведення перевірок в діяльності працівників Вінницької митниці керівництву Державної митної служби України не скаржитиметься.

Після доведення ОСОБА_9 вимог щодо необхідності щомісячної передачі неправомірної вигоди ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , 22.09.2023, близько 15 год. 00 хв., виконувач обов`язків начальника Вінницької митниці ОСОБА_7 , перебуваючи у своєму службовому кабінеті запитала ОСОБА_9 , коли саме від матиме зустріч із керівництвом Департаменту відомчої безпеки та контролю Державної митної служби. ОСОБА_9 відповів, що вказана зустріч відбудеться за декілька днів, повідомила, що ввечері з ним зв`яжеться заступник начальника Вінницької митниці ОСОБА_11 з приводу передачі неправомірної вигоди.

Як зазначає слідчий у своєму клопотанні, що всього ОСОБА_7 , діючи незаконно надала директору Департаменту відомчої безпеки та контролю Державної митної служби ОСОБА_5 , а також його заступнику - начальнику відділу аналізу ефективності виконання посадових обов`язків працівниками митних органів ОСОБА_6 неправомірну вигоду в загальній сумі 4 500 (чотирьох тисяч п`ятисот) доларів США, що згідно з курсом Національного банку України на момент надання неправомірної вигоди становило 165 561,35 грн. за не створення штучних перешкод у діяльності співробітників Вінницької митниці, не припинення їх можливих неправомірних дій при митному оформленні товарів та транспортних засобів в зоні діяльності вказаної митниці, не притягнення їх до відповідальності за допущені порушення вимог чинного законодавства.

Таким чином, своїми умисними протиправними діями, що полягали у наданні неправомірної вигоди за вчинення чи невчинення службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду, чи в інтересах третьої особи, будь-якої дії з використанням свого службового становища, службовій особі, яка займає відповідальне становище, ОСОБА_7 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 369 КК України.

За результатами проведеного розслідування 09.07.2024, ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 11.07.2023 щодо підозрюваної ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 242 240 грн., строком до 09.09.2024 включно.

Санкції ч. 3 ст. 369 КК України передбачає покарання у вигляді, зокрема, конфіскації майна обвинуваченого.

У власності ОСОБА_7 перебуває = нерухоме майно та транспортні засоби, а саме: автомобіль марки MERCEDES-BENZ GLC 220D 2019 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова (VIN) НОМЕР_2 ; об`єкт не житлової нерухомості, машино-місце, за адресою: АДРЕСА_4), загальною площею 27 метрів квадратних; об`єкта житлової нерухомості, а саме: АДРЕСА_2 , загальною площею 120,4 метрів квадратних;

Слідчий в своєму клопотанні зазначає, що право власності ОСОБА_7 на вказане майно підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, Номер інформаційної довідки: 386796190 від 15.07.2024; Реєстраційною карткою транспортного засобу.

Таким чином, слідчий в своєму клопотанні просить, з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, накласти арешт на вищезазначене майно підозрюваної ОСОБА_7 .

Також слідчий в своєму клопотанні відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України просив розглянути його без участі власника нерухомого майна та зацікавлених осіб для попередження можливості відчуження вказаного майна.

Слідчий ГСУ СБ України ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, на адресу суду подав заяву про розгляд клопотання без його участі, клопотання підтримує.

Враховуючи те, що майно, на яке слідчий просить накласти арешт не було тимчасово вилучене, то розгляд клопотання відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України можливо здійснити без повідомлення власника майна.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Так, у провадженні ГСУ СБ України перебувають матеріали кримінального провадження № 0001009 від 21.06.2023 за підозрою ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст. 369 КК України, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України.

Звернення слідчого з клопотанням про арешт на вказане нерухоме майно зумовлено необхідністю забезпечення подальшої можливої конфіскації майна як виду покарання.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається, зокрема, з метою конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Згідно з ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

При цьому слідчий суддя зазначає про те, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких є арешт майна.

Як убачається з витягу з кримінального провадження №0001009 від 21.06.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості, зокрема, за ч. 3 ст. 369 КК України.

Слідчий в клопотанні порушує питання про накладення арешту на майно, що належить на праві власності підозрюваній ОСОБА_7 , а саме, на: автомобіль марки MERCEDES-BENZ GLC 220D 2019 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова (VIN) НОМЕР_2 ; об`єкт не житлової нерухомості, машино-місце, за адресою: АДРЕСА_3), загальною площею 27 метрів квадратних; об`єкта житлової нерухомості, за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 120,4 метрів квадратних.

З матеріалів клопотання вбачається, що 09.07.2024 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України у вказаному кримінальному провадженні, у зв`язку з чим у відповідності до ч. 1 ст. 42 КПК України остання набула статусу підозрюваної у скоєнні згаданого кримінального правопорушення.

Санкція ч. 3 ст. 369 Кримінального кодексу України, за якою підозрюється ОСОБА_7 , передбачає додаткове покарання у виді конфіскації майна.

А тому, у разі доведення винуватості ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України, майно, яке належить на праві приватної власності підозрюваній підлягатиме конфіскації у дохід держави.

Крім того, існують реальні ризики передачі та відчуження вказаного майна, передбачені абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України.

Разом з тим, слідчий суддя не знаходить у висновках органу досудового розслідування при зверненні з клопотанням про накладення арешту на майно порушень вимог КПК України та чогось очевидно необґрунтованого та безпідставного.

Підстав сумніватися в співмірності такого обмеження права власності завданням кримінального провадження у слідчого судді не виникає.

З огляду на наведене та з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, клопотання слідчого підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 131, 132, 170-173, 309, 310, 392, 393, 395, 532 КПК України, слідчий суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого Головного слідчого управління Служби безпеки України ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні №0001009 від 21.06.2023, за підозрою ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст. 369 КК України, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України, про арешт майна - задовольнити.

Накласти арешт на майно підозрюваної ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 із забороною відчуження та розпорядження, без заборони використання такого майна, а саме, на:

-автомобіль марки MERCEDES-BENZ GLC 220D 2019 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова (VIN) НОМЕР_2 ;

-об`єкт не житлової нерухомості, машино-місце, за адресою: АДРЕСА_3), загальною площею 27 метрів квадратних;

- об`єкта житлової нерухомості, за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 120,4 метрів квадратних.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Крім того, відповідно до ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законних представників, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Слідчий суддя ОСОБА_1