В И Р О К

Іменем України

23 квітня 2024 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурорки ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000564 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомира, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, на утриманні малолітніх дітей не має, непрацюючого, мешканця ГО « АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 21.04.2021 Богунським районним судом м. Житомира за ч. 1 ст. 286 КК України до 3400 грн штрафу;

- 27.09.2022 Житомирським районним судом за ч. 4 ст. 185, ст. 75 КК України до п`яти років позбавлення волі з іспитовим строком три роки;

- 29.09.2023 Богунським районним судом м. Житомира за ч. 1 ст. 296, ч. 1 ст. 71 КК України до п`яти років одного місяця позбавлення волі;

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Шостого вересня 2023 року о 09 годині 11 хвилин у ОСОБА_4 , який перебував у дачному будинку свого знайомого ОСОБА_6 , що знаходиться в ГОСТ «Соколовське», кооператив «Гранат», ділянка № НОМЕР_1 , Житомирського району, виник злочинний умисел, спрямований на таємне, повторне викрадення грошових коштів потерпілого.

У цей же день час та місці, в умовах воєнного стану, ОСОБА_4 , переконавшись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, та знаючи пароль до мобільного додатку «Приват24» ОСОБА_6 , за допомогою мобільного телефону останнього, здійснив два перекази грошових коштів по 10000 грн з банківської карти АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_2 , виданої на ім`я ОСОБА_6 , на банківську карту АТ «А-банк» № НОМЕР_3 , видану на ім`я ОСОБА_7 , яка знаходилась у постійному користуванні ОСОБА_4 , таким чином викрав у потерпілого 20000 грн, якими розпорядився на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_6 матеріальну шкоду на вказану суму.

Крім того, в цей же день о 14 годині 21 хвилин ОСОБА_4 , аналогічним шляхом, в умовах воєнного стану, повторно викрав у потерпілого ОСОБА_6 20000 грн, якими надалі розпорядився на власний розсуд, чим спричинив останньому матеріальну шкоду на згадану суму, а всього на загальну суму 40000 грн.

Отже, стороною обвинувачення дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Тридцять першого жовтня 2023 року у кримінальному провадженні №0000564 між прокуроркою Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_3 , обвинуваченим ОСОБА_4 та його захисником ОСОБА_5 , за письмової згоди потерпілого ОСОБА_6 , у порядку, передбаченому ст.ст. 468, 469 та 472 КПК України, була укладена угода про визнання винуватості.

З даної угоди вбачається, що прокурорка, обвинувачений та захисник дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 185 КК України.

Сторони угоди визначили та узгодили покарання, яке повинен понести обвинувачений за вчинені ним злочини у виді п`яти років позбавлення волі та, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, з урахуванням вироку Богунського районного суду м. Житомира від 29.09.2023, у виді п`яти років трьох місяців позбавлення волі.

Розглядаючи у порядку, передбаченому п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд дійшов висновку, що вона підлягає затвердженню, з огляду на таке.

Обвинувачений у підготовчому судовому засіданні беззастережно визнав себе винним у вчиненні інкримінованих йому злочинів та просив суд затвердити вказану угоду, призначивши узгоджений вид покарання, при цьому зазначив, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання та визнав цивільний позов потерпілого.

Захисник вважає за можливе затвердити дану угоду, оскільки вона повністю відповідає вимогам чинного законодавства.

Прокурорка також погодилася, що укладення цієї угоди відповідає вимогам і правилам КПК та КК України, а тому просила її затвердити й призначити обвинуваченому узгоджений в ній вид та міру покарання.

Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним. При цьому сторони повністю усвідомлюють зміст укладеної угоди про визнання винуватості, наслідки її затвердження і невиконання, передбачені ч. 2 ст. 473, ст. 476 КПК України.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Внаслідок вчинення обвинуваченим даних злочинів шкоду завдано правам та інтересам потерпілої ОСОБА_6 , який надав письмову згоду на укладення угоди про визнання винуватості між прокуроркою, обвинуваченим та захисником.

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження угоди.

За таких обставин, суд вважає, що кваліфікація дій ОСОБА_4 відповідає пред`явленому обвинуваченню, а тому кваліфікує його дії за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

За приписами ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України.

Частиною 4 ст. 206 ЦПК України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

З огляду на повне визнання обвинуваченим позовних вимог потерпілого ОСОБА_6 , цивільний позов останнього про стягнення з ОСОБА_4 40000 грн матеріальної шкоди, підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 394, 469, 474, 475 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Затвердити у кримінальному провадженні №0000564 угоду про визнання винуватості від 31 жовтня 2023 року, укладену між прокуроркою Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_3 , обвинуваченим ОСОБА_4 та його захисником ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання призначеного покарання та покарання за вироком Богунського районного суду м. Житомира від 29.09.2023, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 5 (п`яти) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту приведення вироку Богунського районного суду м. Житомира від 29.09.2023 до виконання відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 матеріальну шкоду розміром 40000 (сорок тисяч) грн.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Житомирського апеляційного суду через Житомирський районний суд Житомирської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення вказаного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Потерпілому, який не був присутній у судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після його проголошення.

Суддя: