Справа № 199/3857/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.05.2024

Слідчий суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання слідчого ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000629, яке внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16 травня 2024 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Досудовим розслідуванням у даному кримінальному провадженні встановлено, що 16.05.2024 р. о 16 год. 50 хвил. ОСОБА_4 прямував по пр-ту Слобожанському у м. Дніпрі, коли біля буд. №89 побачив раніше незнайомого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мав при собі сумку чорного кольору, одягнену через плече. Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), ОСОБА_4 о 16 год. 50 хвил., перебуваючи біля входу в приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , знаходячись позаду ОСОБА_5 , в безпосередній близькості до останнього, обома руками шляхом ривка зірвав сумку чорного кольору з плеча потерпілого, в якій знаходились грошові кошти в сумі 560 грн., дві банківські карти «Ощадбанк» та одна банківська карта «КредитДніпро», мобільний телефон «Samsung» моделі А50 з сім картою НОМЕР_1 в чохлі-книжці, паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , виданий на ім`я ОСОБА_5 , та зник з місця вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

17.05.2024 р. ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні передбаченого ч. 1 ст.186 КК України кримінального правопорушення.

У клопотанні слідчий просить накласти арешт на наступне вилучене майно:

- військовий квиток на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , серії НОМЕР_3 ;

- паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , № НОМЕР_4 ;

- банківську картку № НОМЕР_5 «ОЩАДБАНК», на якій нанесено гравіювання « ОСОБА_6 »;

- банківську картку № НОМЕР_6 «ОЩАДБАНК», на якій нанесено гравіювання «MYKOLA MAZEPA»;

- договір про надання фінансового кредиту під заставу від 13.05.2024 №DP-2.198378/0;

- грошові кошти, а саме: 1 купюра номіналом 200 грн. №ЕИ3000240; 1 купюра номіналом 50 грн. №YЄ7357133; 1 купюра номіналом 20 грн. № ЕЖ4425513;

- мобільний телефон SAMSUNG GALAXY A11 в чорному чохлі книжці, IMEI 1: НОМЕР_7 ; IMEI 2: НОМЕР_8 .

Обґрунтовуючи у клопотанні підстави звернення до слідчого судді, слідчий послався на те, що вилучені речі містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин вчинення кримінального правопорушення та є предметом кримінального правопорушення, окрім того, виникла необхідність в проведенні ряду експертиз, зокрема відносно тимчасово вилученого майна.

Клопотання про арешт майна підлягає задоволенню частково, враховуючи наступне.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Статтею 131 КПК України визначено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості провадження. Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Згідно зі ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення (ч. 1 ст. 98 КПК України).

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК України).

З огляду на вищенаведене, слідчий суддя погоджується із слушністю доводів слідчого щодо наявності правової підстави для арешту наступного майна: банківської картки № НОМЕР_5 « ІНФОРМАЦІЯ_4 », на якій нанесено гравіювання « ОСОБА_6 », банківської картки № НОМЕР_6 «ОЩАДБАНК», на якій нанесено гравіювання «MYKOLA MAZEPA», договору про надання фінансового кредиту під заставу від 13.05.2024 №DP-2.198378/0, а також арешту грошових коштів (1 купюра номіналом 200 грн. №ЕИ3000240; 1 купюра номіналом 50 грн. №YЄ7357133; 1 купюра номіналом 20 грн. № ЕЖ4425513) та мобільного телефону SAMSUNG GALAXY A11 в чорному чохлі книжці, IMEI 1: НОМЕР_7 ; IMEI 2: НОМЕР_8 , оскільки це майно відповідає вимогам ст. 98 КПК (це предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші), враховує можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (п. 1 ч. 2 ст. 173 КПК України), розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального судочинства (п. 5 ч. 2 ст. 173 КПК України).

Критерії розумності та співрозмірності є оціночними поняттями та визначаються на розсуд слідчого судді. При цьому, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися, зокрема, на умовах, передбачених законом. Обмеження права власності має переслідувати законну мету за допомогою засобів, які є їй пропорційними. Водночас, будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи.

КПК у частині четвертій статті 173 визначає, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

При цьому, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна (ч. 11 ст. 170 КПК).

На думку слідчого судді, накладення арешту на мобільний телефон та гроші є розумним та співрозмірним завданням кримінального провадження.

Слідчий суддя також враховує наслідки арешту майна для власника цього майна (забезпечується унеможливлення псування, відчуження вказаного майна) тощо (п. 6 ч. 2 ст. 173 КПК України).

Накладення арешту на майно не є припиненням або позбавленням права власності на нього. Такий захід є лише тимчасовим обмеженням права власності.

Що стосується арешту військового квитка на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , серії НОМЕР_3 та паспорту громадянина України на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , № НОМЕР_4 , то підстави для арешту відсутні.

Під час застосування заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі "Спорронґ і Льоннрот проти Швеції" від 23.09.1982 р., будь-яке втручання у права особи передбачає необхідність сукупності таких умов: втручання повинне здійснюватися "згідно із законом", воно повинне мати "легітимну мету" та бути "необхідним у демократичному суспільстві".

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Військовий квиток та паспорт на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не відповідає критеріям, визначеним у ч. 1 ст. 167 КПК України; воно не відповідає критеріям речового доказу, що визначені у ст. 98 КПК.

Отже, відсутні підстави для накладення на зазначене майно арешту з метою забезпечення збереження речового доказу.

Керуючись ч. 3 ст. 26, ч. 1 ст. 110, ч. 1 ст. 131, п. 7 ч. 2 ст. 131, ч. 4 ст. 107, ч. 1 ст. 98, ч. 1 та ч. 2 ст. 172 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000629, яке внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16 травня 2024 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, задовольнити частково.

Накласти арешт на наступне майно:

- банківську картку № НОМЕР_5 «ОЩАДБАНК», на якій нанесено гравіювання « ОСОБА_6 »;

- банківську картку № НОМЕР_6 «ОЩАДБАНК», на якій нанесено гравіювання «MYKOLA MAZEPA»;

- договір про надання фінансового кредиту під заставу від 13.05.2024 №DP-2.198378/0;

- грошові кошти, а саме: 1 купюра номіналом 200 грн. №ЕИ3000240; 1 купюра номіналом 50 грн. №YЄ7357133; 1 купюра номіналом 20 грн. № ЕЖ4425513;

- мобільний телефон SAMSUNG GALAXY A11 в чорному чохлі книжці, IMEI 1: НОМЕР_7 ; IMEI 2: НОМЕР_8 .

В іншій частині клопотання відмовити.

Фізичній або юридичній особі, щодо майна якої вирішувалося питання про арешт, копію ухвали надіслати не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Ухвала набирає чинності негайно та підлягає обов`язковому виконанню.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя

Амур-Нижньодніпровського районного суду

м. Дніпропетровська ОСОБА_1