Справа № 159/3439/23 Провадження №11-кп/802/310/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисник обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000290 від 11.03.2023 року, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 23 січня 2024 року про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Даним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Ковель Волинської області, громадянина України, з вищою освітою, не працюючого, інваліда 1-ї групи, одруженого, маючого на утриманні трьох малолітніх дітей, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення ? злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 05 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання, якщо він під час випробувального строку 03 (три) роки не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки на підставі ст.76 КК України:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вироком суду вирішено долю речових доказів та арештованого майна.

Згідно вироку суду обвинувачений ОСОБА_7 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), в умовах воєнного стану на території України, за наступних обставин.

03.03.2023 року близько 08.00 години, в умовах воєнного стану, що діє на підставі Закону України від 24.02.2022 року № 2102-ГХ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», ОСОБА_7 перебуваючи поблизу Закладу дошкільної освіти комбінованого типу (ясла-садок) №9, який розташований за адресою: Волинська область, місто Ковель, вулиця Симоненка 74 знайшов на землі банківську картку АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка була втрачена останньою з власної необережності, діючи умисно та протиправно, шляхом здійсненням транзакцій за придбання товарів, 03.03.2023 року в період часу з 08 години 17 хвилин по 08 годину 21 хвилину, перебуваючи в приміщенні АЗС «WOG», по вулиці Луцька, 2а в селі Колодяжне Ковельського району Волинської області, шляхом використання банківської картки АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_1 відкритої на ім`я потерпілої ОСОБА_9 здійснив дві транзакції за оплату товарів на загальну суму 535,33 гривень.

Після цього, ОСОБА_7 03.03.2023 року, продовжуючи реалізацію своїх намірів, в період часу з 09 години 04 хвилини по 09 годину 35 хвилин, перебуваючи в приміщенні АЗС «Аветра», що по вулиці Ковельській, 72, селі Козин, Луцького району, Волинської області, шляхом використання банківської картки АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_1 відкритої на ім`я ОСОБА_9 , здійснив дві транзакції на загальну суму 195 гривень як оплату за придбання тютюнових виробів,

Після цього, ОСОБА_7 , 03.03.2023 року, в період часу з 09 години 35 хвилин по 09 годину 36 хвилин, перебуваючи в приміщенні АЗС «UPG», що по вулиці Левадна, 2Б селі Зміїнець, Луцького району, Волинської області, шляхом проведення з використанням цієї ж банківської картки АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_1 відкритої на ім`я потерпілої ОСОБА_9 , трансакцій на загальну суму 614,95 гривень здійснив оплату за придбання товарів.

Після цього, ОСОБА_7 , 03.03.2023 року в період часу з 10 години 04 хвилин по 12 годину 05 хвилин, перебуваючи у невстановлених досудовим та судовим розслідуванням магазинах які розташовані в місті Луцьк Волинської області, шляхом проведення з використанням банківської картки АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_1 , відкритої на ім`я потерпілої ОСОБА_9 , транзакцій на загальну суму 325,00 гривень, здійснив оплату за придбання продуктів харчування.

Після цього, ОСОБА_7 , продовжуючи реалізацію своїх дій, 03.03.2023 року о 14 годині 40 хвилин та 14 години 49 хвилин, перебуваючи в приміщенні АЗС «МАР», що по вулиці Ковельській, 93б, села Свидники, Луцького району, Волинської області, шляхом проведення з використанням банківської картки АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_1 відкритої на ім`я потерпілої ОСОБА_9 , транзакцій на суму 875 гривень, здійснив оплату за придбання товарів.

Окрім цього, ОСОБА_7 продовжуючи реалізацію своїх дій, 03.03.2023 року о 15 годині 06 хвилин та 15 години 07 хвилин, перебуваючи в приміщенні АЗС «УКР-Петроль», яка розташована на автодорозі М-19 в селі Кременець, Луцького району, Волинської області, шляхом проведення використанням банківської картки АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_1 відкритої на ім`я потерпілої ОСОБА_9 , транзакцій на суму 904 гривень здійснив оплату за придбання товарів.

Окрім цього, ОСОБА_7 продовжуючи реалізацію своїх дій, 03.03.2023 року о 15 годині 53 хвилини, перебуваючи в приміщенні АЗС «Аміс», що по вулиці Луцька, 35 в селі Колодяжне, Ковельського району, Волинської області, шляхом використання банківської картки АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_1 відкритої на ім`я потерпілої ОСОБА_9 , здійснив транзакцію за оплату товарів на загальну суму 483,72 гривень.

Окрім цього, ОСОБА_7 , продовжуючи реалізацію своїх дій, 03.03.2023 року о 17 годині 25 хвилин, перебуваючи в приміщенні АЗС «Укр-Петроль», що по вулиці Варшавська, 1А в місті Ковель, Волинської області, шляхом використання банківської картки АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_2 відкритої на ім`я потерпілої ОСОБА_9 , здійснив транзакцію за оплату товарів на загальну суму 500,00 гривень.

Окрім цього, ОСОБА_7 продовжуючи реалізацію своїх дій, 03.03.2023 року о 18 годині 38 хвилин, перебуваючи на АЗС «УкрНафта», що по вулиці Володимирській, 133а в місті Ковелі, Волинської області, шляхом проведення з використанням банківської картки АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_2 відкритої на ім`я потерпілої ОСОБА_9 , транзакцій на суму 426 гривень, здійснив оплату за придбання дизельного палива.

Окрім цього, ОСОБА_7 продовжуючи реалізацію своїх дій, 03.03.2023 року о 19 годині 10 хвилин, перебуваючи у приміщенні ТЦ «Епіцентр», що по вулиці Володимирська, 135А в місті Ковелі, Волинської області, шляхом проведення з використанням банківської картки АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_1 відкритої на ім`я потерпілої ОСОБА_9 , транзакцій на суму 482,98 гривень, здійснив оплату за придбання товарів.

Окрім цього, ОСОБА_7 продовжуючи реалізацію своїх дій, 03.03.2023 року о 20 годині 17 хвилин, перебуваючи в приміщенні магазину «Сім23», що по вулиці Грушевського, 1 в місті Ковелі Волинської області, шляхом проведення з використанням банківської картки АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_1 відкритої на ім`я потерпілої ОСОБА_9 , транзакцій на суму 239,75 гривень, здійснив оплату за придбання продуктів харчування.

Окрім цього, ОСОБА_7 продовжуючи реалізацію своїх дій, 03.03.2023року о 20 годині 42 хвилини, перебуваючи в приміщенні магазину «Акцент», що по вулиці 1-го Грудня, в місті Ковель Волинської області, шляхом проведення з використанням банківської картки АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_1 відкритої на ім`я потерпілої ОСОБА_9 , транзакцій на суму 175,00 гривень, здійснив оплату за придбання товарів.

Окрім цього, ОСОБА_7 продовжуючи реалізацію своїх дій, 04.03.2023 року в період часу з 09 години 23 хвилини по 09 годину 24 хвилини, перебуваючи в приміщенні магазину «Козацькі Забави», що по вулиці Брестській, 2, в місті Ковелі Волинської області, шляхом проведення з використанням банківської картки АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_1 відкритої на ім`я потерпілої ОСОБА_9 , транзакцій на суму 180,00 гривень, здійснив оплату за придбання товарів.

Внаслідок неправомірних дій ОСОБА_7 потерпілій ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було завдано майнової шкоди на загальну суму 5936,79 гривень (а.с.60-62).

В поданій апеляційній скарзі обвинувачений вказує на те, що з даним вироком не погоджується, а саме в частині призначеного йому покарання і просить його змінити на іншу більш м`яку міру покарання зменшивши іспитовий термін.

Вважає, що суд першої інстанції не повністю врахував те, що він раніше не судимий, вину свою визнав повністю та щиро розкаявся у вчиненому, відшкодував суму завданого збитку, являється інвалідом першої групи з дитинства по психіатрії, має на утриманні троє малолітніх дітей. Зазначає, що сторона обвинуваченого просила призначити йому два роки іспитового терміну, а суд визначив три роки.

Просить змінити вирок в частині призначеного покарання та призначити йому більш м`яке покарання (а.с.68).

В судове засідання не з`явилася потерпіла ОСОБА_9 , хоча належним чином повідомлялася про час, дату та місце розгляду вказаного кримінального провадження. Від неї на адресу апеляційного суду не надходило ні заяв, ні клопотань про відкладення розгляду справи. Учасники кримінального провадження, які з`явилися в судове засідання, не заперечували щодо продовження розгляду справи у відсутності потерпілої ОСОБА_9 . Її неприбуття не перешкоджає розгляду кримінального провадження відповідно до вимог ч.4 ст.405 КПК України.

Заслухавши доповідача, який виклав суть вироку суду першої інстанції, повідомив ким та в якому обсязі він оскаржений, виклав основні доводи апеляційної скарги; думку обвинуваченого та його захисника, які вимоги апеляційної скарги підтримали та просили їх задовольнити; прокурора, який просив в задоволенні апеляційної скарги відмовити за безпідставністю, вирок суду залишити без змін; апеляційний суд дійшов до наступного висновку.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), в умовах воєнного стану та правильність кваліфікації його дій за ч.4 ст.185 КК України обґрунтовані доказами, які досліджено судом у порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України.

Відповідно до вимог ч.2 ст.394, ч.1 ст.404 КПК України апеляційний суд не перевіряє висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин провадження, які ніким не оспорювалися, і докази стосовно яких судом, згідно із ч.3 ст.349 КПК України, не досліджувались.

Порушень кримінального процесуального закону під час установлення фактичних обставин вчинення злочину, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність обвинуваченого та кваліфікацію його дій, перевіркою матеріалів справи не виявлено.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_7 повністю визнав себе винним в обсязі висунотого йому обвинувачення, щиро розкаявся просив суд суворо не карати.

Потерпіла ОСОБА_9 в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, подала суду письмове клопотання в якому просила справу розглядати без її участі, претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має.

Оскільки обвинувачений та інші учасники судового провадження не заперечували проти скороченого дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, суд першої інстанції обмежився тільки допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів провадження, що характеризують обвинуваченого, як особу, а тому учасники судового провадження тепер позбавлені права оспорювати їх в апеляційному порядку.

У відповідності з вимогами ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Судове рішення відповідно до положень ст.370 КПК України повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_7 в апеляційній скарзі про наявність підстав для призначення йому меншого іспитового терміну є підставними та підлягають до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до змісту ст.ст.50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності і індивідуалізації. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з ч.1 ст.75 КК України, що якщо суд, при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням. Втім, обов`язковою умовою застосування цього кримінально-правового інституту, що належить до дискреційних повноважень суду, є сукупність обставин, які б із достатньою переконливістю свідчили про можливість виправлення особи без відбування покарання.

Як вбачається з вироку, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має інвалідність 1-ї групи з дитинства, має на утриманні трьох малолітніх дітей.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , відповідно до ст.66 КК України, суд першої інстанції визнав щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , відповідно до ст.67 КК України, судом першої інстанції не встановлені.

Місцевий суд вмотивовано дійшов до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання саме у виді позбавлення волі, та що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливо без його ізоляції його від суспільства, але в умовах контролю за його поведінкою органами кримінально-виконавчої інспекції за місцем його проживання, у зв`язку з чим призначив йому покарання із застосуванням ст.75 КК України.

Разом з тим, колегія суддів вважає термін іспитового строку таким, що не відповідає особі винного.

Так, в суді апеляційної інстанції обвинувачений вину свою визнав повністю, розкаявся у вчиненому, повідомив що завдані збитки потерпілій відшкодував у повному обсязі, потерпіла до нього претензій матеріального та морального характеру не має, що на переконання колегії суддів є обставинами, які впливають на тривалість необхідного іспитового строку.

Враховуючи те, що ОСОБА_7 раніше не судимий (а.с.43), на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває (а.с.51, 52), має інвалідність 1-ї групи з дитинства (а.с.47, 51), має на утриманні трьох малолітніх дітей (а.с.48, 49, 50), визнав вину, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, розкаявся, добровільно відшкодував завдану шкоду потерпілій, відсутність обставин, які обтяжують покарання, колегія суддів вважає за можливе зменшити іспитовий строк до 01 (одного) року

На переконання колегії суддів апеляційного суду, такий іспитовий строк буде необхідним і достатнім обмеженням прав і свобод обвинуваченого ОСОБА_7 з метою захисту інтересів суспільства та протягом якого можливо забезпечити дієвий контроль за поведінкою обвинуваченого ОСОБА_7 та виконанням покладених на нього обов`язків.

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.408 КПК України, суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі пом`якшення призначеного покарання, якщо визнає, що покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Відповідно до ст.414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

При цьому, колегія суддів враховує практику рішень Європейського суду з прав людини, де у справі "Скополла проти Італії" від 17.09.2009 року, суд зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

З огляду на вище наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу обвинуваченого задовольнити, а вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 змінити в частині призначеного покарання.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 408, 409, 414 КПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 23 січня 2024 року про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, в частині призначеного покарання обвинуваченому ОСОБА_7 із застосуванням ст.ст.75, 76 КК України змінити.

Зменшити ОСОБА_7 іспитовий строк до 01 (одного) року.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді