Провадження №1-в/127/131/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2024 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду № 12 клопотання ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_4 відбув три четвертих призначеного йому строку покарання, за час відбування покарання характеризується позитивно, працевлаштований на виробничій зоні в цеху з фасування вугілля.

Засуджений ОСОБА_4 у судовому засіданні своє клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання засудженого, зауваживши, що останній не довів свого виправлення.

Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали клопотання та особової справи засудженого, суд дійшов до такого висновку.

З матеріалів особової справи випливає, що ОСОБА_4 29.11.2022 засуджений Вінницьким міським судом Вінницької області за частиною другою статті 289, з урахуванням положень частини четвертої статті 70 Кримінального кодексу України (далі КК) до покарання у виді 5 років позбавлення волі. На підставі вироку Вінницького апеляційного суду від 28.03.2023 вирок від 29.11.2022 був скасований та ОСОБА_4 призначене остаточне покарання у виді 5 років 2 місяців позбавлення волі.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 537 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання, зокрема про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Пунктом 1 частини другої статті 539 КПК регламентовано, що у разі необхідності вирішення питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відповідне клопотання (подання) подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання.

Відповідно до частини другої статті 81 КК умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 81 КК умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим: не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин або кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі.

Згідно з роз`ясненнями, наданими у пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду від 26.04.2002 № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» головною умовою прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

В судовому засіданні було встановлено, що засуджений ОСОБА_4 на цей час відбув більше двох третин призначеного йому покарання.

Як на підставу для заміни покарання на більш м`яке засуджений ОСОБА_4 у своєму клопотанні послався, зокрема, на те, що він позитивно характеризується в установі відбування покарання. Разом з тим, з матеріалів особової справи випливає, що засуджений ОСОБА_4 за час відбування покарання зарекомендував себе посередньо. Зокрема, засуджений ОСОБА_4 має лише одне заохочення, до виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість, відвідує заходи виховного характеру, однак не завжди робить для себе належні висновки.

Крім того, зі змісту характеристики випливає, що ОСОБА_4 має одне дисциплінарне стягнення, а саме догану за порушення форми одягу. Засуджений ОСОБА_4 у судовому засіданні повідомив, що не згоден із зазначеним дисциплінарним стягненням. Разом з тим, суд враховує, що жодних відомостей щодо оскарження рішення адміністрації установи з приводу накладення дисциплінарного стягнення засуджений ОСОБА_4 не надав.

З огляду на викладене, твердження засудженого щодо його позитивної характеристики суд оцінює критично, як такі, що не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні.

Вирішуючи питання щодо можливості задоволення клопотання засудженого, суд також враховує інші відомості про особу засудженого.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 працевлаштований в майстерні установи на дільниці по фасуванню вугілля. Проте, суд враховує, що на зазначеній ділянці засуджений працює протягом нетривалого часу. Натомість, при вирішенні питання, яке розглядає суд, мають бути взяті до уваги відомості щодо поведінки особи протягом усього періоду відбування покарання. Крім того, з наданих суду документів убачається, що при виконанні, покладених на ОСОБА_4 обов`язків, останній потребує контролю з боку працівників адміністрації

Відповідно до приписів частини другої статті 50 КК покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Суд враховує, що ОСОБА_4 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення різноманітних злочинів проти власності, при цьому звільнявся від відбування покарання з випробувальним терміном, а також умовно-достроково. Незважаючи, на надання можливості виправитись, ОСОБА_4 належних висновків для себе не робить та продовжує свою протиправну поведінку.

З огляду на викладене, суд вважає, що засуджений ОСОБА_4 сумлінною поведінкою і ставленням до праці не довів свого виправлення, а тому в задоволенні його клопотання слід відмовити.

Керуючись статтями 371, 539 КПК, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 29.11.2022 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Вінницький міський суд Вінницької області протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим, який тримається під вартою з дня отримання копії ухвали.

Суддя: