Справа № 136/510/23
Провадження №11-кп/801/147/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

із секретарем ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000077 від 21.02.2023, за апеляційною скаргою прокурора у провадженні ОСОБА_9 на вирок Липовецького районного суду Вінницької області від 27.10.2023 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого,

останній раз вироком Липовецького районного суд Вінницької області від 15.06.2021 за ч. 2 ст. 185 України із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді 5 місяців арешту,

виправдано у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення;

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та засуджено до покарання у виді позбавлення волі на строк один рік.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України призначено покарання ОСОБА_8 за сукупністю злочинів, з урахуванням покарання призначеного вироком Липовецького районного суду Вінницької області від 10.07.2023 шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк один рік.

Зараховано в строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_8 строк попереднього ув"язнення з 13.03.2023 по 27.10.2023.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави витрати на залучення експертів 955 (дев"ятсот п"ятдесят п"ять) грн 92 коп.

Витрати на залучення експертів в сумі 716 (сімсот шіснадцять) грн 94 коп. ухвалено віднести за рахунок держави.

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_8 , маючи не зняту та непогашену судимість за вироком Липовецького районного суду Вінницької області від 17.01.2018, яким його засуджено за ч. 2 ст. 185, ст.ст. 395, 70 КК України до покарання у виді 2 років обмеження волі, в кінці січня 2023, але не пізніше 09 год.00. хв. 01.02.2023 , маючи умисел на таємне викрадення майна ОСОБА_10 , який проживає в АДРЕСА_2 , прийшов до зазначеного домоволодіння. Прийшовши до домоволодіння ОСОБА_10 за вищевказаною адресою, реалізуючи свій злочинний умисел, з метою незаконного збагачення за рахунок обернення чужого майна на свою користь, ОСОБА_8 , переконавшись, що власника домоволодіння - ОСОБА_10 немає вдома, за його діями ніхто не спостерігає і його незаконні дії залишаються непоміченими для сторонніх осіб, знаючи місце схову електропили марки «Limex Pro Line ELp 2816p» таємно, умисно, повторно, шляхом вільного доступу, через дверний отвір проник у веранду житлового будинку, де з корисних мотивів, розуміючи що вчиняє протиправні дії в умовах воєнного стану, який введено на території України Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, строк дії якого продовжено з 26.03.2022 на 30 діб на підставі Указу Президента України №133/2022 від 14.03.2022, з 25.04.2022 на 30 діб на підставі Указу Президента України № 259/2022 від 18.04.2022, з 25.05.2022 на 90 діб на підставі Указу Президента України №341/2022 від 22.05.2022, з 23.08.2022 на 90 діб на підставі Указу Президента України № 573/2022 від 12.08.2022, з 21.11.2022 на 90 діб на підставі Указу Президента України № 757/2022 від 07.11.2022, з поверхні дерев`яної тумби у веранді викрав електропилу торгової марки «Limex Pro Line» моделі «ELp 2816p» у корпусі сіро - оранжевого кольору, вартість якої згідно становить 2098,6 грн. Після вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_8 місце події залишив, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_10 матеріального збитку на суму 2098,6 грн.

Такі умисні дії ОСОБА_8 кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинена повторно, в умовах воєнного стану, поєднана з проникненням у житло.

ОСОБА_8 , маючи не зняту та непогашену судимість за злочин проти власності, відповідальність за який передбачена ст. 185 КК України, вранці 13.02.2023, маючи умисел на шахрайське заволодіння майном ОСОБА_10 , який проживає АДРЕСА_2 , прийшов до домогосподарства останнього. Реалізовуючи свій злочинний умисел до кінця, користуючись виниклими довірливими відносинами, які склались між ним та ОСОБА_10 внаслідок товаришування та неодноразового спільного вживання алкогольних напоїв, ОСОБА_8 достовірно знаючи, що у володінні потерпілого є бензопила ТМ «Scion НВ-5200», попросив надати її в тимчасове користування для здійснення господарських робіт до вечірньої пори 13.02.2023, на що ОСОБА_10 будучи введеним в оману ОСОБА_8 нічого не знаючи про справжні його наміри та помилково впевненим порядності та доброчесності останнього, добровільно передав зазначену річ, вартість якої становить 2331,27 грн. При цьому ОСОБА_8 достовірно знаючи, що вказану бензопилу він повертати не буде, діючи з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, з метою доведення свого злочинного умислу, спрямованого на власне збагачення, після отримання від потерпілого бензопили, цього ж дня перебуваючи у центрі АДРЕСА_1 продав її своєму знайомому, тим самим розпорядився майном на власний розсуд, заподіявши ОСОБА_10 матеріальної шкоди на суму 2331,27 грн.

Такі умисні дії ОСОБА_8 кваліфіковано за ч. 2 ст. 190 КК України, як шахрайство, тобто заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, вчинене повторно.

Виправдовуючи ОСОБА_8 за ч. 4 ст. 185 КК України, суд першої інстанції своє рішення мотивував тим, що досліджені в судовому засіданні докази, які відповідають вимогам належності та допустимості не спростовують поза розумним сумнівом, твердження обвинуваченого, щодо добровільності передачі йому потерпілим електропилки. Зазначає про неправдивість і суперечливість показань потерпілого.

У своїй апеляційній скарзі прокурор у провадженні ОСОБА_11 просить вирок суду першої інстанції скасувати у зв`язку із невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що потягло невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Ухвалити у цій частині новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням призначити остаточно ОСОБА_8 покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України з урахуванням положень ст. 72 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначеного покарання за даним вироком та вироком Липовецького районного суду від 10.07.2023 остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді 5 (п`яти) років 2 (двох) місяців позбавлення волі.

Зарахувати на підставі ч. 5 ст. 72 КК України у строк відбування покарання ОСОБА_12 строк попереднього ув`язнення починаючи з 13.03.2023 по дату набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Витрати на залучення експерта в сумі 716,94 грн. стягнути із ОСОБА_13 на користь держави.

Свої доводи прокурор мотивує тим, що при ухваленні виправдувального вироку суд першої інстанції не вказав та належним чином не обґрунтував у своєму рішенні, чому він не прийняв до уваги досліджені під час судового засідання докази, які мають істотне значення для з`ясування фактичних обставин справи, та відкинув їх. Зокрема, показання потерпілого ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 .

Факт звернення ОСОБА_10 до правоохоронних органів із заявою про крадіжку електропилки після вчинення відносно нього ОСОБА_8 нового кримінального правопорушення жодним чином не може свідчити про відсутність у його діях ознак злочину, передбаченого ст. 185 КК України, а лише може свідчити про доброзичливе ставлення до нього потерпілого, який після незаконного заволодіння його річчю дав можливість обвинуваченому стати на шлях виправлення без відповідного звернення до правоохоронних органів. Також для кваліфікації дії за ст. 185 КК України не має значення та обставина, що раніше потерпілий добровільно надавав у користування винного предмет крадіжки. Крім того чинний КК України та КПК України не містить законодавчо визначеного строку, упродовж якого особа може звернутись до органу досудового розслідування із заявою про вчинення кримінального правопорушення, за виключенням кримінальних проваджень у формі приватного обвинувачення (ст. 478 КПК України).

Якщо обман або зловживання довірою були лише способом отримання доступу до майна, а саме вилучення майна відбувалося таємно чи відкрито, то такі дії слід кваліфікувати відповідно як крадіжку, грабіж або розбій (п. 17 ТВСУ від 06.11.2009 N 10 «ро судову практику у справах про злочини проти власності»).

Також судом першої інстанції не надано оцінки показанням самого обвинуваченого ОСОБА_8 по епізоду, яким його дії кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України. Зокрема, останній не заперечив факту заволодіння електропилкою марки «Limex Pro Line ELp 2816», однак за обставин її добровільної передачі йому потерпілим. Крім того вказував на її непрацездатний стан. Разом з цим наявність механічних пошкоджень на комплектуючих до електропилки марки жодним чином не свідчить про її технічний стан. Так, стороною обвинувачення в порядку ст. 240 КПК України з метою перевірки працездатності даної речі проведено відповідний слідчий експеримент, результати якого зафіксовано у протоколі від 08.03.2023. Крім того судовим експертом ВВ КНДІСЕ за наслідками безпосереднього дослідження об`єкта встановлено його ринкову вартість у відповідному стані, про що складено висновок № 1335/23-21.

Заслухавши суддю -доповідача, провівши під час апеляційного розгляду судове слідство у відповідності до ч.3 ст.404 КПК України, в об`ємі допиту обвинуваченого ОСОБА_8 , дослідження письмових матеріалів провадження, допиту потерпілого та свідка,заслухавши прокурора, який просив задовольнити подану апеляційну скаргу, думку обвинуваченого ОСОБА_8 та в його інтересах захисника адвоката ОСОБА_7 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали кримінального провадження, дотримуючись меж перегляду судових рішень, визначених положеннями ст. 404 КПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора -підлягає задоволенню, з таких підстав.

На переконання колегії суддів суд першої інстанції у вироку прийшов до помилкового висновку, виправдавши ОСОБА_8 у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненої повторно, в умовах воєнного стану, поєднаної з проникненням у житло, за таких підстав.

Згідно вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України.

Законним є вирок, постановлений за умови правильного застосування у ньому матеріального закону та дотримання при проваджені справи кримінально-процесуального закону. Вимога законності вироку означає, що вирок за своєю формою відповідає закону, та за своїм змістом ґрунтується на матеріалах кримінального провадження, попереднє розслідування і судовий розгляд якого проведені у точній відповідності з вимогами кримінально-процесуального закону.

При постановленні вироку суд повинен дати оцінку всім доказам по справі з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності.

Відповідно п.п. 2, 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Крім того, відповідно п. 2 ч. 1 ст. 411 КПК України, судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки.

Згідно ч. 2 ст. 411 КПК України, вирок та ухвала підлягають скасуванню чи зміні із зазначених підстав лише тоді, коли невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження вплинула чи могла вплинути на вирішення питання про винуватість або невинуватість обвинуваченого, на правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність, на визначення міри покарання або застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру.

Згідно п. 1, п. 2 ч. 1 ст. 413 КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню, або застосування закону, який не підлягає застосуванню.

Так, апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_8 в кінці січня 2023, але не пізніше 09 год.00. хв. 01.02.2023, маючи умисел на таємне викрадення майна ОСОБА_10 , який проживає в АДРЕСА_2 , прийшов до зазначеного домоволодіння. Прийшовши до домоволодіння ОСОБА_10 за вищевказаною адресою, реалізуючи свій злочинний умисел, з метою незаконного збагачення за рахунок обернення чужого майна на свою користь, ОСОБА_8 , переконавшись, що власника домоволодіння - ОСОБА_10 немає вдома, за його діями ніхто не спостерігає і його незаконні дії залишаються непоміченими для сторонніх осіб, знаючи місце схову електропили марки «Limex Pro Line ELp 2816p» таємно, умисно, повторно, шляхом вільного доступу, через дверний отвір проник у веранду житлового будинку, де з корисних мотивів, розуміючи що вчиняє протиправні дії в умовах воєнного стану, який введено на території України Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, строк дії якого продовжено з 26.03.2022 на 30 діб на підставі Указу Президента України №133/2022 від 14.03.2022, з 25.04.2022 на 30 діб на підставі Указу Президента України № 259/2022 від 18.04.2022, з 25.05.2022 на 90 діб на підставі Указу Президента України №341/2022 від 22.05.2022, з 23.08.2022 на 90 діб на підставі Указу Президента України № 573/2022 від 12.08.2022, з 21.11.2022 на 90 діб на підставі Указу Президента України № 757/2022 від 07.11.2022, з поверхні дерев`яної тумби у веранді викрав електропилу торгової марки «Limex Pro Line» моделі «ELp 2816p» у корпусі сіро - оранжевого кольору, вартість якої згідно становить 2098,6 грн. Після вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_8 місце події залишив, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_10 матеріального збитку на суму 2098,6 грн.

ОСОБА_8 після роз`яснення йому суті обвинувачення та положень ст. 63 Конституції України пояснив, що йому зрозуміло в чому він обвинувачується, свою провину в інкримінованому правопорушенні не визнає, наполягав на тому, що потерпілий сам йому віддав її, знайомий з ним давно.

Незважаючи на повне невизнання вини у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення за вище вказаними епізодами, вина ОСОБА_8 підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами оголошеними і дослідженими в ході судового розгляду в суді апеляційної інстанції, зокрема:

- безпосередніми поясненнями потерпілого ОСОБА_10 , апеляційному суду, який пояснив, що 26.10.2023, через 2-3 дні, як пилки не стало, ОСОБА_17 , написав заяву до поліції. Дозволу ОСОБА_8 не давав.Пилка біла вилучена у свідка ОСОБА_15 про завідоме неправдиве повідомлення про злочин , судом повідомлений.

- поясненнями свідка ОСОБА_15 , який в суді апеляційної інстанції пояснив, що ним добровільно видано електропилку торгової марки «Limex Pro Line» працівникам поліції. Цю пилку йому дав ОСОБА_17 .

Колегія суддів зазначає, що при дачі показань потерпілим ОСОБА_18 та свідком ОСОБА_19 , останні надавали їх колегії суддів під присягою та були попереджені про кримінальну відповідальність за дачу неправдивих показань. Підстав ставити під сумнів показання потерпілого та свідка, у колегії суддів немає. Вказані показання чіткі, логічні узгоджуються між собою та іншими доказами цього кримінального провадження.

Також вину ОСОБА_17 доводять наступні докази:

- протокол прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 01.03.2023, згідно якої потерпілим ОСОБА_10 подано заяву про вчинення у нього крадіжки в період часу з 05.02.23 по 01.03.23 електропилки торгової марки «Limex Pro Line» (арк. пров. № 81-82);

- протокол огляду місця події від 01.03.2023 року, згідно якого за участю потерпілого та понятих проведено огляд домогосподарства потерпілого ОСОБА_10 , звідки скоєно крадіжку електропилки торгової марки «Limex Pro Line» (арк. пров. №87-91);

- протокол про добровільну видачу від 01.03.2023, згідно якої свідком ОСОБА_15 добровільно видано працівникам поліції викрадену електропилку торгової марки «Limex Pro Line» (арк. пров. №91);

- заява свідка ОСОБА_15 про добровільну видачу викраденої електропилки торгової марки «Limex Pro Line» (арк. пров. №90);

- постанова слідчого від 01.03.2023 року електропилка торгової марки «Limex Pro Line» визнана речовим доказом (арк. пров. №99);

- висновок експерта №1335/23-21 від 03.03.2023, згідно якого ринкова вартість наданої на досідження електропили торгової марки «Limex Pro Line» моделі «ELp 2816p», бувшої у використанні, з врахуванням зносу, при умові робочого стану, станом на момент вчинення крадіжки, а саме 06.02.2023 року складала 2098,6 грн. (арк. пров. №№103-105);

- протокол про пред`явлення речей для впізнання від 08.03.2023 року, згідно якого потерпілим ОСОБА_20 було опізнано належну йому викрадену річ - електропилку торгової марки «Limex Pro Line» моделі «ELp 2816p» (арк. пров. №108-113).

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що вищевказані докази, зібрані по епізоду крадіжки електропили цього кримінального провадження, є належними, допустимими та достовірними, взаємо узгоджуються між собою та відповідають дійсним фактичним обставинам вчинення кримінального правопорушення, встановленим у судовому засіданні апеляційної інстанції та повністю підтверджують вину обвинуваченого ОСОБА_8 у скоєнні епізоду кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, що виразилися у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, в умовах воєнного стану, поєднаного з проникненням у житло - є доведеною.

Дії обвинуваченого ОСОБА_8 слід кваліфікувати за ч. 4 ст. 185 КК України.

На переконання колегії суддів суд першої інстанції не надав належної оцінки зібраним по кримінальному провадженню доказам, відповідно до вимог ст. 94 КПК України, висновки суду щодо недоведеності вини за вищевказаним епізодом вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_8 є такими, що не відповідає фактичним обставинам вчинення кримінального правопорушення з таких підстав.

Суд першої інстанції, виправдовуючи ОСОБА_8 , у вироку дійшов помилкового висновку, що пояснення потерпілого та свідків не є беззаперечним доказом, а також того, що вчинив крадіжку саме ОСОБА_8 .

Наведені стороною обвинувачення докази, які дослідженні колегією суддів апеляційного суду в своїй сукупності спростовують твердження обвинуваченого про невчинення ним кримінального правопорушення.

Колегія суддів вважає, що в даному випадку позиція обвинуваченого ОСОБА_8 за своїм змістовним наповненням є очевидною спробою уникнути кримінальної відповідальності, адже обставини вчинення крадіжок вбачаються з пояснень потерпілого

ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_19 , а також з заяви свідка ОСОБА_15 про добровільну видачу та протоколу про добровільну видачу від 01.03.2023, згідно якого викрадена річ потерпілого була вилучена у свідка, якому приніс ОСОБА_8 .

Вказані обставини обвинувачений спростувати не зміг. Промова ОСОБА_8 на заключній стадії судового процесу, в судових дебатах та останньому слові , про невинуватість, а також того, що потерпілий сам надав йому електропилку, не спростовують вище викладені висновки колегії суддів та свідчать про моделювання обвинуваченим позиції захисту з метою уникнення відповідальності.

Оскільки будь-яких інших версій, для перевірки таких в судовому засіданні апеляційного суду, стороною захисту надано не було, колегія суддів вважає правильним та повністю доведеним, дослідженими по справі сукупністю достовірних та достатніх доказів, саме сформульоване обвинувачення.

З проведеного аналізу сукупності доказів, наданих сторонами по справі, та не надання стороною захисту будь-яких інших версій, які могли б бути піддані об`єктивній перевірці, апеляційний суд вважає доведеним, що саме ОСОБА_8 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), повторно, в умовах воєнного стану, поєднаного з проникненням у житло, а також таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинено повторно, поєднаного з проникненням у житло.

Тому вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині виправдовування з ухваленням нового вироку в цій частині.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_8 колегія суддів, у відповідності до ст.ст. 50, 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, а також обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Приймаючи до уваги вищевикладене в сукупності, а також обставини даного кримінального провадження, вік особи та стан здоров`я обвинуваченого, дані про його особу, який за місцем проживання характеризується негативно, раніше судимий, не працює, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебував та не перебуває, вину за епідозом крадіжки не визнав, характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, є корисливим та вчиненими з прямим умислом, колегія суддів дійшла до переконливого висновку, що за спрямованістю поведінки ОСОБА_8 він є особою, яка представляє суспільну небезпеку для оточуючих.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому апеляційним судом не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання відповідно до ст. 67 КК України, суд визнає рецидив злочинів.

За таких підстав, колегія суддів, з урахуванням того, що потерпілий ОСОБА_10 будь-яких претензій до обвинуваченого не заявляв та не наполягав на його суворому покаранні, вважає за необхідне призначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції інкримінованої йому статті кримінального закону, із застосуванням положень ст. 71 КК України, призначивши остаточне покарання за сукупністю вироків, яке буде відповідати тяжкості вчиненого, обставинам кримінального провадження і особі обвинуваченого та буде обґрунтованим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів як ним самим, так і іншими особами та відповідати меті покарання, визначеній ст. 50 КК України.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне задовольнити апеляційну скаргу прокурора, скасувати вирок Липовецького районного суду Вінницької області від 27.10.2023, в частині виправдовування, яким ОСОБА_8 визнано невинуватим та виправдано у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 185 КК України за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, та ухвали у цій частині новий вирок.

Керуючись ст.ст. 373-374, 404, 405, 407, 409, 411, 413, 418, 420, 615 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу прокурора у провадженні ОСОБА_9 , - задовольнити.

Вирок Липовецького районного суду Вінницької області від 27.10.2023, яким ОСОБА_8 визнано невинуватим та виправдано у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 185 КК України за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, - скасувати в частині виправдування..

Ухвалити новий вирок в цій частині , яким ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням призначити остаточно ОСОБА_8 покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України з урахуванням положень ст. 72 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання призначеного покарання за даним вироком та вироком Липовецького районного суду від 10.07.2023 остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

З урахуванням положень ч. 5 ст. 72 КК України, у строк відбуття покарання ОСОБА_8 зарахувати строк попереднього ув`язнення по даному кримінальному провадженню з 13.03.2023 по дату набрання вироком законної сили-01.05.24 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Стягнути з ОСОБА_13 судові витрати на залучення експерта в сумі 716,94 грн. на користь держави.

Початок відбування строку покарання рахувати з дня набранням вироком Вінницького апеляційного суду законної сили 01.05.24 року.

В решті вирок Липовецького районного суду Вінницької області від 27.10.2023- залишити без зміни.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржений в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом 3( трьох) місяців з дня його проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Копію вироку направити засудженому негайно для вручення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4