Справа № 210/2882/23
Провадження № 1-кп/177/37/24
У Х В А Л А

10.04.2024 Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9

захисника ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі обвинувальний акт по кримінальному провадженню внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000158 від 15.02.2023 відносно ОСОБА_8 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 189 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

В провадженні Криворізького районного суду Дніпропетровської області на розгляді перебуває зазначений обвинувальний акт.

Присутній в судовому засіданні прокурор просив продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , строком на 60 діб.

Обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_10 заперечували проти задоволення клопотання прокурора, просили замінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, вказуючи на його необґрунтованість.

Присутній в судовому засіданні потерпілий заперечував проти клопотання прокурора, просив обрати обвинуваченому ОСОБА_8 більш м`який запобіжний захід.

Присутній в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 ,та його захисник адвокат ОСОБА_9 заперечували проти клопотання прокурора та підтримали клопотання захисника ОСОБА_10 .

Колегія суддів, вислухавши учасників кримінального провадження, дослідивши письмові матеріали клопотання прокурора приходить до наступного.

Згідно з ч.1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим п.п.1-5 ч.1 цієї статті.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Рішення суду про застосування до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою/продовження строку дії такого запобіжного заходу буде обґрунтованим не лише, якщо воно відповідає внутрішньому законодавству, але й постановлене з урахуванням положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики ЄСПЛ, що узгоджується з вимогами ч. 5 ст. 9 КПК України.

При вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити , серед іншого, виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Суд першої інстанції, вирішуючи питання доцільності продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, в порядку ст. 331 КПК України, повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування (продовження) цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Особливість застосування тримання під вартою у судовому провадженні, відповідно до положень чинного КПК України, полягає в тому, що законодавець не визначив граничний строк тримання під вартою, натомість зобов`язав суд періодично здійснювати судовий контроль за доцільністю подальшого застосування запобіжного заходу.

Такий спосіб визначення тривалості тримання обвинуваченого під вартою під час судового провадження є прийнятним у практиці ЄСПЛ і відповідає міжнародним стандартам права на свободу й особисту недоторканість, що вимагають процедури перегляду законності тривалого застосування такого запобіжного заходу, яку в чинному КПК України гарантує частина третя статті 331.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі Клішин проти України наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Отже, наявність підстав для продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою має бути ретельно перевірено, існування ризиків негативної поведінки особи чітко наведені та проаналізовано питання щодо можливості застосування альтернативного запобіжного заходу.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі Дейнеко проти України, не розглянувши конкретні факти або альтернативні триманню під вартою запобіжні заходи та посилаючись головним чином і постійно на тяжкість обвинувачень, органи влади продовжували строк тримання заявника під вартою до розгляду його справи судом на підставах, які не можуть вважатися достатніми для обґрунтування тривалості тримання під вартою, що визнано порушенням пункт 3 статті 5 Конвенції.

У своїй судовій практиці, Європейських суд з прав людини неодноразово зазначав, що сама по собі тяжкість обвинувачення не може слугувати виправданням тривалих періодів тримання під вартою.

Відповідно до рішення за скаргою № 12369 від 26.06.1991 по справі «Латальє проти Франції», п. 51 «Попереднє затримання не має передувати покаранню у виді позбавлення свободи, не може бути «формою очікування» обвинувального вироку.

Вирішуючи клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 , колегія суддів бере до уваги, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Тривалість тримання ОСОБА_8 під вартою (з 16 березня 2023 року, тобто майже 13 місяців) не може обґрунтовуватися прокурором одним лише переховуванням від суду, незаконним впливанням на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчиненням інших кримінальних правопорушень чи продовжуванням кримінального правопорушення в якому останній обвинувачується, оскільки цього вже не достатньо.

Так, матеріалами кримінального провадження не підтверджено випадків ухиляння обвинуваченого від явки до суду або органу досудового розслідування.

Колегія суддів бере до уваги, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_8 за ч.4 ст. 189 КК України, відповідно до ст. 12 КК України є тяжким, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна, про те, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у випадку визнання його винуватим, не може бути самостійною підставою для подальшого продовження запобіжного заходу та обґрунтування можливого переховування від суду.

Колегія суддів, звертає увагу на положення ч. 1 ст. 318 КПК України, п. 3 ст. 5 Конвенції, яка визначає право заарештованого на розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження, при цьому таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.

Ввирішуючи питання про заміну обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу, колегія суддів приймає до уваги думку потерпілого, який просив обрати обвинуваченому більш м`який запобіжний захід.

Беручи до уваги вищевикладене, зваживши всі обставини у їх сукупності, колегія суддів вважає за можливе змінити обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, з покладенням на нього обов`язків відповідно до вимог ст. 194 КПК України.

Керуючись ст. ст.177, 181, 183, 194, 199, 331, 392 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

В задоволенні клопотання прокурора про продовження строку дії обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити.

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_10 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт - задовольнити.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, із застосуванням електронних засобів контролю строком на 2 (два) місяці, заборонивши обвинуваченому цілодобово залишати житло, що за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти на обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- прибувати до Криворізького районного суду Дніпропетровської області на першу вимогу;

- не залишати цілодобово місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , за винятком випадків прибуття до суду за викликом та у зв`язку з отриманням медичної допомоги;

- утримуватися від спілкування з обвинувачений ОСОБА_7 , свідками та потерпілим у даному кримінальному провадженні;

- носити електронний засіб контролю;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти негайно, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього обвинуваченого під вартою.

Зобов`язати ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , негайно, після звільнення з-під варти, прибути до місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_8 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_8 , що відмова від носіння засобу електронного контролю, умисне зняття, пошкодження або інше втручання в його роботу з метою ухилення від контролю, а рівно намагання вчинити зазначені дії є невиконанням обов`язків, покладених судом на обвинуваченого при обранні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Роз`яснити обвинуваченому, що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід.

Копію ухвали направити до ДУ «Криворізька установа виконання покарань № 3» для відома та виконання.

Ухвалу для виконання направити органу поліції за визначеним місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_8 до Криворізького РУП ГУНП у Дніпропетровській області.

Органу Національної поліції негайно поставити на облік ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо якого застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, про що невідкладно повідомити Криворізький районний суд Дніпропетровської області.

Контроль за виконанням цієї ухвали покласти на Криворізьке РУП ГУНП у Дніпропетровській області та на процесуального прокурора в кримінальному провадженні.

Визначити строк дії ухвали до 08 червня 2024 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та окремому апеляційному оскарженню не підлягає.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3