ЗОЛОТОНІСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 697/406/24

25 квітня 2024 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Золотоноші кримінальне провадження № 0000194 від 16.05.2023 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Ковалі Канівського району Черкаської області, громадянки України, українки, освіта середня базова, не заміжня, працює у «ФОП ОСОБА_6 » на посаді диспетчера, є особою з інвалідністю ІІ групи, на утриманні неповнолітніх дітей не має, зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , будучи раніше судимою 04.05.2023 Канівським міськрайонним судом Черкаської області за ч.1 ст.125 КК України, до покарання у виді штрафу у розмірі 50 н.м.д.г., маючи згідно з ст. 89 КК України не зняту і не погашену судимість, на шлях виправлення та перевиховання не стала і знову вчинила новий умисний злочин.

Так, ОСОБА_4 , перебуваючи у невстановленому місці, точної дати та часу слідством не встановлено, діючи умисно, протиправно, у невстановлений досудовим слідством спосіб, незаконно придбала фольговий згорток із подрібненою речовиною рослинного походження, яка згідно з висновком експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № CE-19/124-23/9245-НЗПРАП від 10.08.2023 є особливо небезпечним наркотичним засобом канабіс, масою 0,49 г та прозорий пакет із порошкоподібною речовиною, яка згідно з висновком експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № СЕ-19/124-23/9245-НЗПРАП від 10.08.2023 містить у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон, масою 0,056 г, які незаконно зберігала за місцем свого проживання з метою збуту по АДРЕСА_2 , та 09.08.2023 близько 19 год, перебуваючи поряд із будинком АДРЕСА_3 , переслідуючи ціль незаконного збуту наркотичного засобу, незаконно збула, шляхом продажу за грошові кошти в сумі 750 грн, ОСОБА_7 , якому було доручено проведення оперативної закупки наркотичного засобу.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.307 КК України, тобто незаконне придбання, зберігання з метою збуту та збут особливо небезпечного наркотичного засобу та наркотичного засобу.

Прокурор у судовому засіданні просив визнати винуватою обвинувачену ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України та призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком 6 років з конфіскацією майна.

Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 , свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України визнала повністю, обставини, викладені в обвинувальному акті не оспорює та пояснила суду, що у помешканні, де вона раніше проживала, залишились зберігатися наркотичні засоби, які туди приніс її колишній співмешканець. 09 серпня 2023 року точний час доби ОСОБА_4 не пам`ятає, до неї зателефонував знайомий, який запитав чи є у неї наркотичні засоби та чи може вона продати їх йому за 750 гривень, на що обвинувачена погодилась. У подальшому вона зустрілась із знайомим в обумовленому ними місці, та продала йому за 750 гривень наркотичні засоби канабіс та метадон, які зберігались у неї вдома. Також обвинувачена зазначила, що наркотичні засоби не вживає, на обліку у лікаря-нарколога не перебуває. У скоєному щиро розкаюється. Також обвинувачена вказала, що докази вини, здобуті досудовим розслідуванням, вона визнає повністю і не оспорює їх. Правильно розуміє зміст фактичних обставин кримінального провадження і вважає недоцільним їх дослідження, оскільки вони ніким не оспорюються. Дана позиція обвинуваченої є добровільною. Судом з`ясовано, що обвинувачена правильно розуміє зміст обставин кримінального правопорушення.

У судових дебатах та в останньому слові обвинувачена ОСОБА_4 зазначила, що вину у вчиненому визнає повністю, щиро розкаюється, просить суворо не карати, при призначення покарання застосувати положення ст. 69 КК України, та не призначати покарання з реальним відбуванням покарання в місцях позбавлення волі.

Захисник ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні просив суд врахувати, що обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Також захисник ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 при призначенні покарання просив суд застосувати положення ст. 69 КК України, та не призначати обвинуваченій покарання з реальним відбуванням покарання в місцях позбавлення волі, оскільки обвинувачена є раніше не судимою, має стійкі соціальні зв`язки, офіційно працює, є особою молодого віку з інвалідністю ІІ групи, за місцем проживання характеризується позитивно.

Враховуючи те, що обвинувачена та інші учасники процесу не оспорюють фактичних обставин справи, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, роз`яснивши учасникам судового провадження положення ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин, які ніким не оспорюються, та судовий розгляд було проведено із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченої та дослідженням матеріалів, які характеризують її особу.

Беручи до уваги, що обвинувачена ОСОБА_4 визнала себе винуватою та добровільно повідомила суду обставини вчинення кримінального правопорушення, дослідивши матеріали кримінального провадження, вислухавши думку прокурора, захисника, вислухавши останнє слово обвинуваченої, суд дійшов до таких висновків.

Показання обвинуваченої є послідовними, логічними, відповідають фактичним обставинам справи, а тому не викликають у суду сумнівів щодо правильності розуміння нею обставин вчиненого, добровільності та істинності її позиції.

Враховуючи викладене, суд вважає, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення за обставин, викладених в обвинувальному акті, доведена поза розумним сумнівом та кваліфікує дії останньої за ч.2 ст.307 КК України незаконне придбання, зберігання з метою збуту та збут особливо небезпечного наркотичного засобу та наркотичного засобу.

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого нею умисного кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України станом на момент його вчинення є тяжким злочином, дані про особу обвинуваченої, яка у силу ст. 89 КК України раніше не судима, однак на момент скоєння кримінального правопорушення мала не зняту та непогашену судимість, не заміжня, не має на утриманні неповнолітніх дітей, є особою молодого віку, офіційно працює, за місцем проживання характеризується позитивно, є особою з інвалідністю ІІ групи, у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога на обліку не перебуває.

Обставинами, що пом`якшують покарання відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

Згідно з приписами ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з дотриманням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

За змістом статтей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості кримінального правопорушення.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинене кримінальне правопорушення, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами.

Зокрема, індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання виправлення засудженого.

При цьому, відповідно до ч.1 ст.69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання у Загальній частині цього Кодексу.

У судовому засіданні при дослідженні особистості обвинуваченої відповідно до положень ст. 50 КК України, враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, його підвищену суспільну небезпеку та наявність у обвинуваченої корисливого мотиву, беручи до уваги, що на момент скоєння тяжкого злочину у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, що становить реальну загрозу життю і здоров`ю громадян, обвинувачена мала не зняту та непогашену судимість, підстав для призначення покарання у порядку, передбаченому статтею 69 КК України, суд не вбачає, оскільки судом не встановлені обставини, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що є безумовною підставою для застосування такої норми Закону.

Разом із цим, відповідно до вимог ст. 69-1 КК України, за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 66 цього Кодексу, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Ці приписи закону є імперативними і підлягають обов`язковому виконанню.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться у п. 6-2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», покарання не повинно перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК. Однак визначення покарання з дотриманням правил цієї норми закону можливе лише за наявності обставин, передбачених пунктами 1 та 2 ч. 1 ст. 66 КК (з`явлення із зізнанням, щире каяття або активне сприяння розкриттю злочину; добровільне відшкодування або усунення заподіяної шкоди), а також при визнанні підсудним своєї вини та відсутності обставин, що обтяжують покарання. Водночас добровільне відшкодування завданого збитку або усунення заподіяної шкоди не враховується тоді, коли такі збитки або шкоду не заподіяно.

З урахуванням наявності обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 згідно з п.1 ч.1 ст.66 КК України щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, а також відсутності збитків та/або шкоди і обставин, що обтяжують покарання, суд зазначає про наявність правових підстав для призначення обвинуваченій покарання у порядку передбаченому статтею 69-1 КК України.

Підстав для застосування ст.75 КК України суд не вбачає, оскільки таке звільнення має місце лише, у разі, при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років. Санкція частини другої статті 307 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна, тобто позбавлення волі строком понад 5 років.

Положеннями ст.51,52 КК України встановлено, що одним із додаткових покарань, яке може бути застосовано до осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, є конфіскація майна.

Відповідно до положень ст.59 КК України покарання у виді конфіскації майна полягає у примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого. Конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості, і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині Кримінального кодексу.

Корисливим тяжким або особливо тяжким злочином може бути визнаний будь-який із злочинів, визначених у частинах 4 чи 5 ст. 12 КК України, якщо його вчинено з корисливих спонукань. Під корисливими спонуканнями потрібно розуміти бажання винного одержати внаслідок вчинення злочину матеріальні блага для себе або інших осіб, одержати чи зберегти певні майнові права, уникнути матеріальних витрат чи обов`язків або досягти іншої матеріальної вигоди.

Наведене узгоджується із правовим висновком, викладеному у постанові Верховного Суду від 21.02.2024 у справі № 686/11385/21 (провадження № 51- 6471 км 23).

Виходячи із особливостей злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, та наявності у ОСОБА_4 корисливого мотиву його вчинення, суд вважає доцільним призначити обвинуваченій додаткове покарання у виді конфіскації майна.

З урахуванням наведених висновків щодо порядку призначення покарання, викладених обставин по справі, особи обвинуваченої, яка у силу ст.89 КК України раніше не судима, однак на момент скоєння кримінального правопорушення мала не зняту та непогашену судимість, не заміжня, не має на утриманні неповнолітніх дітей та інших осіб, за місцем проживання характеризується позитивно, офіційно працює, є особою молодого віку та є особою з інвалідністю ІІ групи, покарання, яке передбачено за вчинений тяжкий злочин, наявність двох обставин, що пом`якшують покарання за відсутності обставин, що його обтяжують, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченої неможливе без ізоляції від суспільства шляхом призначення обвинуваченій покарання за ч.2 ст.307 КК України у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років з конфіскацією майна.

Таке покарання, на переконання суду, відповідає положенням ст. 65-73 КК України та буде необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_4 , попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, відповідатиме особистості обвинуваченої та є достатнім для досягнення мети покарання відповідно до ст. 50 КК України.

09 серпня 2023 року ОСОБА_4 було затримано у порядку ст.208 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 11.08.2023 відносно ОСОБА_4 застосований запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на 60 днів, до 09.10.2023.

12 серпня 2023 року ОСОБА_4 випала з вікна шостого поверху.

Ухвалою слідчого судді Канівського міськрайонного суду Черкаської області відносно ОСОБА_4 від 21.02.2024 застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби без застосування засобів електронного контролю, в межах строку досудового розслідування, тобто до 29.02.2024.

Зважаючи на те, що обвинувачена, може переховуватися від суду, усвідомлюючи, що їй призначене покарання за вчинення злочину у виді позбавлення волі, з метою забезпечення належної її процесуальної поведінки та забезпечення у подальшому виконання вироку, відносно ОСОБА_4 належить обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

У строк відбування покарання ОСОБА_4 належить зарахувати час перебування під вартою у даному кримінальному провадженні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Враховуючи, що по даному кримінальному провадженню проведено судову експертизу, тому відповідно до ст. 124 КПК України процесуальні витрати, у зв`язку з проведенням експертизи, за результатами якої складено висновок експерта №СЕ-19/124-23/9245-НЗПРАП від 10.08.2023 у сумі 1 673 грн 00 коп. підлягають стягненню із ОСОБА_4 в дохід держави.

Долю речових доказів суд вирішує згідно з ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 331, 349, 369, 370, 373, 374, 376, 394, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, та призначити їй покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Обрати ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Взяти ОСОБА_4 під варту у залі суду негайно.

У відповідності до вимог ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_4 у строк відбування покарання час її перебування під вартою з 09.08.2023 по 11.08.2023 та з 25.04.2024 по день набрання вироком законної сили.

Строк відбування ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі обчислювати з дня набрання даним вироком законної сили.

Речові докази:

0,0499 г наркотичного засобу метадон та 0,0097 г сильнодіючого лікарського засобу димедрол передано на зберігання до кімнати зберігання речових доказів ВП № 1 Черкаського РУП знищити;

0,49 г особливо-небезпечного наркотичного засобу канабіс та 0,056 г наркотичного засобу метадон передано на зберігання до кімнати зберігання речових доказів ВП № 1 Черкаського РУП знищити;

грошові кошти в сумі 750 гривень передані на зберігання до ячейки уповноваженого банку філії АТ «Укргазбанк» м. Черкаси повернути до ГУНП в Черкаській області.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави процесуальні витрати за проведення експертизи, за результатами якої складено висновок експерта №СЕ-19/124-23/9245-НЗПРАП від 10.08.2023 у сумі 1 673 (одна тисяча шістсот сімдесят три) грн 00 коп.

Виконання конвоювання ОСОБА_4 до ДУ «Черкаський слідчий ізолятор» покласти на Золотоніський РВП ГУНП в Черкаській області.

Вирок може бути оскаржений до Черкаського апеляційного суду через Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення виключно з підстав, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України, та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій, прокурору та захиснику.

Суддя ОСОБА_8