Справа № 294/2236/23
Провадження №1-кп/0274/452/24
ВИРОК

Іменем України

08.07.2024 м.Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області у складі:

Головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Бердичів матеріали кримінального провадження №0001257 від 13.08.2023 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Носівки Чуднівіського району Житомирської області, громадянина України, освіта середня, неодруженого, директор ТОВ «Столиця Автопаркінг», неодруженого, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, депутатом не являється, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України,

встановив:

13.08.2023 року близько 02 години 00 хвилин ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходився поблизу кафе "Ксюша", що по АДРЕСА_3 . В цей час та місці, в ході конфлікту, який відбувався між присутніми в кафе - барі, у ОСОБА_5 , на грунті раптово виниклих неприязних стосунків, виник злочинний умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_7 . В подальшому ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , дістав пристрій для відстрілу гумових куль марки «ФОРТ-12Р» та один раз вистрелив з нього в напрямку голови ОСОБА_7 , спричинивши при цьому останньому тілесні ушкодження у вигляді черепно-мозкової травми, синця, саден, ран, сліпого поранення лівого ока, яке призвело до його енуклеації (видаленню); відламкового перелому слізної кістки ліворуч, лінійних переломів великого та малого крила клиновидної кістки ліворуч, лінійних переломів верхньо-передньої та зовнішньої стінок лівої гайморової пазухи, лінійного перелому скроневого відростку лівої виличної кістки, що ускладнилась гемофтальмом (наявність крововиливу в склисте тіло), забою м`яких тканин периорбітальної ділянки, яке відноситься до тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 1 ст. 121 КК України за ознаками умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.

Обвинувачений ОСОБА_5 під час судового розгляду свою вину в інкримінованому йому злочині визнав частково та суду надав покази про те, що 13.08.2023 він зі своїми сестрами поїхав купити пива до кафе - бару, що знаходиться в с. Краснопіль Бердичівського району. Одна з сестер зустріла знайомих, вони сіли за столик, трохи поседіли. Жінка потерпілого попросила взяти їй пива, він придбав їй пива, ще трохи посиділи. У нього задзвонив телефон, він відійшов поговорити по телефону, почув як сестра ОСОБА_8 кричить «що ти держиш?». Він іде до сестри, в цей момент на нього нападають два невідомих хлопці, він впав на траву. ОСОБА_9 вибіг навпроти і почав тягнути його за сумку. Два хлопці тягнули під руки. Бачить, що його валять, дістав пістолет перезарядить, щоб всі почули, хотів полякати. Умислу стріляти в людей не було. Про застосування зброї не попереджав. Вирішив дістати зброю, бо відчув загрозу життю та здоров`ю. Потерпілий тягнув за пістолет, і тут випадково постріл. Той, хто був справа, викручував йому руку, коли зажав його пальці, від тиску відбувся постріл. Якась стороння особа почала викручувати йому руку і нажала його рукою на курок пістолета, він вистрілив. Алкогольні напої він не вживав до пострілу, після, поки приїхала поліція, випив пляшку пива. Він добровільно видав пістолет працівникам поліції, на місці події показував посвідчення з дозволом на зброю. Чи йому роз`яснювали права права та обов`язки на місці події, не пам`ятає. Слідчому він розповідав, що на нього напали, однак, заяву про злочин не писав, бо знайшов свій ланцюжок з хрестиком в траві. Сестра писала заяву про злочин відносно неї. Він свідомо чекав працівників поліції на місці, бо вважає, що він не винен. Підтримав протокол слідчого експерименту. Небажав, щоб настали такі наслідки, не розраховував, що так вийде. Працівники виправної колонії повідомили йому, що на його особовий рахунок надійшли кошти, які були у нього вилучені під час затримання. Шкоду потерпілому відшкодував в повному обсязі. Просив застосувати до нього покарання з іспитовим строком.

Потерпілий ОСОБА_7 пояснив, що з обвинуваченим не знайомий. В серпні 2023 року він з компанією був в Садочку в центрі села Краснопіль, а саме в кафе - барі. З ним були його дружина ОСОБА_7 , куми ОСОБА_11 , ОСОБА_12 . Сиділи в приміщенні за окремим столиком. Спочатку конфлікту не було, пізніше почалася шарпанина, між ким не бачив. Він був випивший, вже почали йти додому, але він вирішив повернутися по кума ОСОБА_14 , почув там крики. Ділянка біля входу до кафе освітлювалася лампочкою на стіні. Коли він повернувся по кума, там було більше п`яти людей. ОСОБА_12 в конфлікті не було. Він тільки підійшов до кафе і раптово ззаді йому хтось наніс удар в потилицю, хто саме не знає. Він упав, мабуть втратив свідомість, а потім прийшов до тями під стіною. Після удару в потилицю його обличчя не було розбите, травм на обличчі не відчував. Коли прийшов до свідомості, поруч були його дружина ОСОБА_7 та кума ОСОБА_11 , вони просили викликати поліцію. Хто наніс удар ззаді він не бачив, кажуть, що обвинувачений. В цей момент бачить перед ним, за 1 - 1,5 м від нього, стоїть обвинувачений і тримає пістолет в руках, дуло пістолета було спрямовано рівно на нього, в голову, тут вистріл, кров. Обвинувачений в той момент нічого не казав. Пройшла секунда між тим, що він побачив обвинуваченого та вистрілом. Куля пройшла в ліве око і зупинилася біля перенісся. В чому був одягнений обвинувачений не пам`ятає, бачив обличчя. Був один постріл, він відчув сильний біль, після цього пішла кров. Око видалили. Отримав від обвинуваченого матеріальне і моральне відшкодування в сумі 260 000 грн, про що підписав з ним угоду. Раніше з обвинуваченим знайомий не був, чому все сталося не знаю. Покарання просив призначити по закону.

Допитані в судовому засіданні свідки.

Свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні пояснив, що обвинувачений є його кумом, між ними гарні стосунки, з потерпілим не знайомий. В серпні 2023 року йому зателефонував ОСОБА_5 близько 3-ї години ночі, сказав, що трішки випив і за кермо не сяде, тому просив приїхати і забрати автомобіль. Автомобіль належить йому, а ОСОБА_5 поїхав на його автомобілі у справах. Коли він приїхав вже на місце, там була патрульна поліція. Запах алкоголю від обвинуваченого тоді він не чув. Йому відомо, що у ОСОБА_5 був пістолет гумовий, бо обвинувачений возить великі суми коштів. Працівники поліції просили оглянути автомобіль, він надав згоду, наступного дня письмово оформили. Він був також присутній під час огляду автомобіля. Слідча дістала з машини барсетку і з неї дістала пістолет. Барсетка стояла на підлозі зліва за водієм. Слідча поклала барсетку на багажник авто, хто діставав з барсетки пістолет, не пам`ятає. ОСОБА_21 був недалеко в той момент. Під час огляду пістолета працівники поліції рахували патрони, щось запитували. Під час даної слідчої дії були присутні : він, ОСОБА_5 , дівчата ОСОБА_8 та ОСОБА_23 . Поняті були, їх привезли в кінці підписи поставити. Він просив надати йому можливість сфотографувати документи, які складалися в ході слідчої дії, йому не дали, тому він образив поліцейських. Підписи ставили всі, хто був присутній під час огляду пістолета, в тому числі і він, хоча стояв за 2-3 метри від місця огляду. Права і обов`язки йому не роз`яснювали. Казали, що хтось позривав хрестики, він допоміг в траві знайти хрестик ОСОБА_5 , а ОСОБА_8 тримала в руках свій ланцюжок, як потім вияснилось.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що вона є рідною сестрою обвинуваченого, стосунки між ними хороші. 13.08.2023 вона з братом ОСОБА_5 та ОСОБА_25 поїхали відпочивати в кафе «Ксюша» в центрі села, приїхали туди близько 22-23 год. на автомобілі ОСОБА_26 . Обвинувачений був за кермом. Зайшли в бар, взяли по пиву, побалакали із знайомими. ОСОБА_5 пив в той вечір пиво. В барі були присутні громадяни, які помітили, що ОСОБА_5 при собі мав велику суму грошей. Далі Брат з ОСОБА_25 вийшли на вулицю, вона вийшла пізніше з приміщення, поруч, біля столика розмовляли люди на повишених тонах. Там стояло більше 20 людей, серед них були ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_12 , ОСОБА_7 . Обвинувачений був за метр від них, сидів коло столика на лавці. Вона підійшла подивитися, що відбувається, в цей момент ОСОБА_33 зірвав з неї прикраси без будь - якої причини, дивлячись їй у очі. Вона покликала брата, який розмовляв по телефону. Далі її вдарили в спину, хто саме, вона не бачила, а потім почула постріл. ОСОБА_33 відійшов і ОСОБА_7 почали нападати на ОСОБА_5 , потягнули його в бік. Вона викликала поліцію, бо зрозуміла, що своїх прикрас не знайде. Хто стріляв, не знає. ОСОБА_7 сидів навприсядки коло бару, чому він там сидів їй не відомо. Її прикраси їй повернула власниця бару пізніше, де вона їх взяла, не повідомила. До потерпілого приїздила швидка допомога. Була присутня під час вилучення пістолета працівниками поліції. Розмову брата з працівниками поліції вона не чула.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_34 , який є старшим слідчим СВ БРВП пояснив, що під час досудового розслідування у ОСОБА_5 були вилучені грошові кошти в порядку КПК України. Не пам`ятає, чи запрошували захисника під час даної слідчої дії. Які саме купюри грошових коштів були вилучені в обвинуваченого, не пам`ятає. Гроші, як речовий доказ не були потрібні для слідства, тому були повернуті ОСОБА_5 у законний спосіб, тобто перераховані на особистий рахунок ув`язненого. Вилучені кошти були відправлені на особистий рахунок ОСОБА_5 , оскільки у захисника не було повноважень на отримання коштів. Дату направлення грошей не пам`ятає. Кошти перераховувалися в національній валюті по тому курсу долара, який діяв на той день. Надати відповідь щодо наявності підпису в протоколі слідчих експериментів та його відсутності в копії протоколу, який має сторона захисту, не може. В протоколі відбрання біологічних зразків відсутній підпис слідчого, тобто його, хоча саме він проводив цю слідчу дію, присутність понятих для цієї слідчої дії не потрібна. В постанові прокурора, а.с. 202, підпису ОСОБА_5 немає, але він ознайомив обвинуваченого з постановою. ОСОБА_5 здав кров добровільно.

Свідок ОСОБА_35 , яка є слідчою Бердичівського РВП, повідомила суду, що під час проведення слідчих дій в межах даного кримінального провадження поняті були залучені до початку слідчої дії. Вони чекали до 4 години ранку, не могли знайти понятих, потім ознайомили з правами та обов`язками. Понятих записали на початку слідчої дії, яку почали, коли вони з`явилися. Під час слідчої дії були присутні власник автомобіля та ОСОБА_5 , хто такий Рудницький та ОСОБА_36 не пам`ятає, можливо так назвалися присутні там особи. Права і обов`язки роз`яснювалися на початку слідчої дії, підписи в протоколах цих осіб стоять. ОСОБА_37 надав їй дозвіл на проведення огляду автомобіля на боді - камеру, потім відмовився ставити підписи і давати письмові покази. Точно не пам`ятає всіх обставин, які були. ОСОБА_5 права і обов`язки роз`яснювалися на початку слідчої дії, але присутні особи вводили нас, працівників поліції, в оману про вчинення відносно них грабежу. Ймовірно, все було зафіксовано на боді - камеру.

Свідок ОСОБА_38 , фельдшер Чуднівського центру первинної медико-санітарної допомоги, повідомив суду, точної дати не пам`ятає, була темна ніч, він виїхав на виклик невідомої особи на базар. Нас зустріли та провели до кафе. Біля кафе було більше 5 людей, за декілька метрів від будівлі сидів чоловік, тримався за око. У потерпілого було ушкодження лівого ока, був набряк, чоловік казав, що вже не бачить на те око. Він посадив потерпілого на лавку, надав першу медичну допомогу і повезли його в лікарню. Черговий лікар сказав везти в обласну лікарню. Зі слів свідків був постріл з пневматики. Пацієнт сказав, що йому вистрелили в око. Чи був потерпілий в стані сп`яніння, не пам`ятає.

Досліджені в судовому засіданні письмові докази.

Згідно рапорту помічника чергового Бердичівського РУП ГУНП в Житомирській області вбачається, що 13.08.2023 о 01 год. 56 хв. до Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області надійшло повідомлення про те, що за адресою : Чуднівський район с. Краснопіль, вул. Невідомо, відбувається бійка (3 особи). ЕМД не потрібна. Зброї немає. Заявник : ОСОБА_39 .

Згідно рапорту помічника чергового Бердичівського РУП ГУНП в Житомирській області вбачається вбачається, що 13.08.2023 о 02 год. 35 хв. до Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області надійшло повідомлення про те, що щойно отримав тілесні ушкодження, 40-50 років, вистрелили невідомі з травматичної зброї. Зробили один постріл. Чоловік в свідомості ЕМД повідомлена, ОСОБА_40 . Заявник ОСОБА_41 .

Згідно рапорту помічника чергового Бердичівського РУП ГУНП в Житомирській області вбачається, що 13.08.2023 о 05 год. 29 хв. до Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області надійшло повідомлення про те, що 13.08.2023 о 05:29 за адресою : Чуднівський район с. Краснопіль, вул. Невідома, Фельдшер повідомив, що доставили потерпілого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Діагноз вогнепальне поранення лівого ока, рвана рана верхнього повіка лівого ока. Невідомий вистрелив з пневматичної зброї (повідомив потерпілий). Перебуває в мікрохірургії ока в обласній лікарні ім.. ОСОБА_13. Заявник : ОСОБА_42 .

З протоколу огляду місця події з фототаблицею встановлено, що огляд кафе - бару «Садочок» за адресою: АДРЕСА_3 , було розпочато 13.08.2023 о 05 годині 58 хвилин та закінчено о 06 годині 31 хвилин. В ході проведення даного огляду встановлено загальний вигляд місця події, виявлені плями речовини бурого кольору, встановлено місце виявлення хрестика та сам хрестик в траві. Відповідно до заяви ОСОБА_5 від 13.07.2023, останній отримав належний йому хрестик від працівників поліції.

Відповідно до заяви ОСОБА_17 від 13.08.2023, останній надав дозвіл працівникам поліції на проведення огляду належного йому транспортного засобу марки «Шевроле» моделі Круз», д.н.з. НОМЕР_1 .

Відповідно до протоколу огляду місця події від 13.08.2023 з фото таблицею до нього вбачається, що оглядом місця події є автомобіль марки «Шевроле» моделі Круз», д.н.з. НОМЕР_1 , сірого кольору, який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_17 . В ході огляду салону автомобіля на задньому сидінні виявлено чоловічу сумку чорного кольору, присутній під час огляду власник сумки ОСОБА_5 добровільно дістав з даної сумки спецзасіб пістолет «Форт - 12Р» калібр 9 мм номер « НОМЕР_2 » чорного кольору. Даний пістолет споруджений магазином, в якому знаходиться 14 предметів схожих на патрони. Вказані предмети мають гумові кулі чорного кольору. Виявлені в ході огляду речі були вилучені до Бердичівського РВП.

Згідно протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 13.08.2023 встановлено, ОСОБА_7 , будучи попереджений про кримінальну відповідальність за ст. 383 КК України, просить притягнути до кримінальної відповідальності незнайомого чоловіка, який 12.08.2023 близько 23.30 год, поблизу магазину - кафе в с. Краснопіль Бердичівського району, безпричинно заподіяв тілесні ушкодження, вдаривши кулаком в обличчя та вистреливши з пістолета з гумовими кулями в голову, внаслідок чого влучив у ліве око.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 13.08.2023 проведено огляд оглядової кімнати відділення «Мікрохірургія ока» КНП «Обласна клінічна лікарня ім. О.Ф. Гербачевського», що знаходиться за адресою :АДРЕСА_5. В оглядовй кімнаті знаходиться черговий лікар ОСОБА_43 . На столі, на ватно - марлевому тампоні лежить гумова кулька видовженої форми, довжиною приблизно 10мм, діаметром приблизно 9мм, виготовлена з полімерного матеріалу чорного кольору. Дана кулька була вилучена оперативних шляхом з лівої очної порожнини у ОСОБА_7 . Вказана кулька разом з ватно - марлевим тампоном вилучено до Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області.

Згідно протоколу огляду предметів від 15.08.2023, проведено огляд грошових коштів, які було вилучено 13.08.2023 у підозрюваного ОСОБА_5 під час затримання в порядку ст. 208 КПК України та проведення особистого обшуку затриманого ОСОБА_5 . Відповідно до листа Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області 15.11.2023 на депозитний рахунок ДУ «Бердичівська виправна колонія (№70)» вищевказані кошти перераховано для передачі їх слідчо - арештованому ОСОБА_5 . Листом ДУ «Бердичівська виправна колонія (№70)» від 22.11.2023 факт зарахування коштів на особовий рахунок з обліку особистих грошей № 3-23 ув`язненого ОСОБА_5 підтверджено, про що ОСОБА_5 був ознайомлений під підпис.

Висновком медичного огляду з метою виявлення алкогольного наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 13.08.2023 встановлено, що ОСОБА_5 перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Згідно з протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 13.08.2023 з фото таблицею до нього, ОСОБА_5 затримано працівниками поліції 13.08.2023 о 10 годині 00 хвилин на підставі ст. 208 КПК України. Затриманому ОСОБА_5 в присутності захисника ОСОБА_44 роз`яснено його права та обов`язки, проведено особистий обшук затриманого. При цьому зауваження і доповнення не надходило.

Висновком експерта № 1402 від 15.08.2023 встановлено, що у гр. ОСОБА_7 виявлено: черепно-мозкову травму у вигляді синця, саден, ран, сліпого поранення лівого ока, яке призвело до його енуклеації (видаленню); відламкового перелому слізної кістки ліворуч, лінійних переломів великого та малого крила клиновидної кістки ліворуч, лінійних переломів верхньо-передньої та зовнішньої стінок лівої гайморової пазухи, лінійного перелому скроневого відростку лівої виличної кістки, що ускладнилась гемофтальмом (наявність крововиливу в склисте тіло), забою м`яких тканин периорбітальної ділянки, яка могла утворитися від дії тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею, відноситься до тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя; садна на обох верхніх кінцівках, шиї праворуч, які утворилися від дії тупих твердих предметів, відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Вищевказані тілесні ушкодження могли утворитись в термін та за обставин, вказаних потерпілим та як зазначено в постанові про призначення судово-медичної експертизи.

Відповідно до висновку експерта № 1488 від 21.08.2023 встановлено, що при проведенні судово- токсикологічного дослідження крові громадянина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1., виявлений етиловий спирт у концентрації 0,45 %о (грам/літр). Не виявлені: метиловий, ізопропиловий, н-пропиловий, ізобутиловий, н-бутиловий, ізоаміловий спирти.

Висновком експерта № 879 від 15.08.2023 встановлено, що кров гр.. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1., відноситься до групи А з ізогемаглютинінами анти - В за ізосерологічною системою АВО.

Згідно Висновку експерта № СЕ - 19/106-23/12737-БЛ від 01.10.2023 встановлено, що наданий на дослідження пістолет марки «Форт 12Р» № НОМЕР_2 калібру 9 мм, який вилучено 13.08.2023 в ході огляду автомобіля марки «CHEVROLET» моделі «CRUSE», д.н.з. НОМЕР_1 за участю гр. ОСОБА_5 , є вогнепальною зброєю самозахисту - травматичною зброєю з вогнепальним принципом метання снаряду (пристроєм для стрільби патронами, спорядженими еластичними снарядами травматичної (несмертельної) дії), а саме гладкоствольним самозарядним пістолетом моделі «ФОРТ-12Р», калібру 9 мм Р. А., серійний номер якого по системі нумерації завода-виробника «ВІ121271». Пістолет призначений для відстрілу патронів, споряджених еластичними снарядами травматичної (несмертельної) дії, калібру 9 мм Р.А. Конструкція пістолета не дозволяє здійснювати постріли штатними патронами до бойової зброї без внесення змін у конструкцію патронів або пістолета. Пістолет виготовлений промисловим способом в Україні, на виробництві НВО «Форт», АДРЕСА_4 . Наданий на дослідження пістолет придатний до стрільби патронами калібру 9 мм Р.А. та справний.

Згідно Висновку експерта № СЕ - 19/106-23/12738-БЛ від 04.10.2023 встановлено, що надані для дослідження 14 (чотирнадцять) предметів, схожі на патрони, які були вилучені 13.08.2023, є: -6 (шість) шт - пістолетними патронами калібру 9мм Р.А. з маркуванням « Н&А 9mm Р.А. », що споряджені еластичними снарядами травматичної (несмертельної) дії (гумовими або пластизольними кулями) та які у наданому для дослідження вигляді являються боєприпасами. Патрони виготовлені промисловим способом з недотриманням вимог Стандарту організації України (СОУ 78-41-016:2013 «Патрони несмертельної дії. Загальні технічні вимоги», який розповсюджується на патрони даного виду. Патрони придатні до стрільби на ураження цілі; - 8 (шість) шт - пістолетними патронами калібру 9 мм Р.А. з маркуваннях «НОМЕР_7.», що споряджені еластичними снарядами травматичної (несмертельної) дії (гумовими або пластизольними кулями) та які у наданому для дослідження вигляді являються боєприпасами. Патрони виготовлені промисловим способом з недотриманням вимог Стандарту організації України (СОУ 78-41-016:2013 «Патрони несмертельної дії. Загальні технічні вимоги»), який розповсюджується на патрони даного виду. Патрони придатні до стрільби на ураження цілі. З пістолету моделі «ФОРТ-12Р», можливо відстріляти надані для дослідження патрони.

Висновком експерта № 288 від 25.08.2023 встановлено, що у гр. ОСОБА_5 , виявлені тілесні ушкодження у вигляді подряпини на животі справа. Виявлені тілесні ушкодження відносяться до категорії Легких тілесних ушкоджень. Дані тілесні ушкодження утворилися від дії тупого, твердого предмету, що не виключається можливим спричинення даних тілесних ушкоджень за обставин та в термін вказаних у постанові. На тілі освідуємого виявлено як мінімум 1 місце прикладання сили.

Висновком судово - психіатричного експерта № 454-2023 від 26.09.2023 встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1, в період вчинення злочину психічним розладом не страждав, в тимчасовому хворобливому розладі психічної діяльності не перебував, міг сзідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_5 на сьогоднішній день психічними розладами не страждає. ОСОБА_5 може усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_5 по своєму психічному стану не потребує застосування щодо нього примусових заходів медичного характеру.

Згідно Висновку експерта № 277 від 21.08.2023 встановлено, що у свідка гр. ОСОБА_33 виявлені тілесні ушкодження у вигляді крововиливів на верхній та нижній губі ліворуч та саден на нижній губі, лівому лікті. Виявлені тілесні ушкодження відносяться до категорії Легких тілесних ушкоджень. Дані тілесні ушкодження утворилися від дії тупого, твердого предмету. Не виключається можливим спричинення даних тілесних ушкоджень за обставин та в термін вказаних в постанові. Враховуючи характер та локалізацію виявлених тілесних ушкоджень, на тілі освідуємого виявлено як мінімум 2 місця прикладання сили.

Із протоколу проведення слідчого експерименту від 07.09.2023 та фото таблицею до нього, свідок ОСОБА_33 розказав про обставини, які відбувалися 13.08.2023, та показав звідки ОСОБА_5 дістав пістолет, як він тримав ОСОБА_5 , не даючи йому дістити зброю. Показав, як ОСОБА_5 здійснив постріл в ОСОБА_7 .

Із протоколу проведення слідчого експерименту від 07.09.2023 та відеозаписом до нього, свідок ОСОБА_50 розказала про обставини, які відбувалися 13.08.2023, та показала як і з якої відстані ОСОБА_5 дістав пістолет і здійснив постріл.

Із протоколу проведення слідчого експерименту від 07.09.2023 та відеозаписом до нього, свідок ОСОБА_12 розказав про обставини, які відбувалися 13.08.2023, та показав, де знаходився побитий потерпілий ОСОБА_7 , де стояв ОСОБА_5 та звідки дістав пістолет, як ОСОБА_5 здійсни в постріл у голову потерпілого.

Із протоколу проведення слідчого експерименту від 07.09.2023 та відеозаписом до нього, потерпілий ОСОБА_7 розказав про обставини, які з ним відбувалися 13.08.2023, та показав, де він знаходився та як його вдарили по голові, де стояв ОСОБА_5 та звідки дістав пістолет, як ОСОБА_5 здійсни в постріл йому в обличчя.

Відповідно до Висновку експерта № 353 від 20.10.2023 покази свідка ОСОБА_12 при проведенні слідчого експерименту від 07.09.2023 за його участі, відповідають характеру та механізму утворення у ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, згідно Висновку експерта №1402 від 15.08.2023.

Відповідно до Висновку експерта № 352 від 20.10.2023 покази потерпілого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , при проведенні слідчого експерименту від 07.09.2023 за його участі, відповідають характеру та механізму утворення у нього тілесних ушкоджень, згідно Висновку експерта №1402 від 15.08.2023.

Відповідно до Висновку експерта № 355 від 20.10.2023 покази свідка ОСОБА_50 при проведенні слідчого експерименту від 07.09.2023 за її участі, відповідають характеру та механізму утворення у ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, згідно Висновку експерта №1402 від 15.08.2023.

Відповідно до Висновку експерта № 354 від 20.10.2023 встановлено, що згідно показів підозрюваного ОСОБА_5 при проведенні слідчого експерименту від 13.10.2023 за його участі, напрямок вказівного пальця руки підозрюваного, що імітував напрямок ствола пістолета не протирічить напрямку постріла з утворенням у ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, згідно Висновку експерта №1402 від 15.08.2023.

Із протоколу проведення слідчого експерименту від 13.10.2023 та відеозаписом до нього, підозрюваний ОСОБА_5 розказав про обставини, які відбувалися 13.08.2023, та показав, де він знаходився, як його тримали двоє чоловіків, а потерпілий ОСОБА_7 тягнув за сумку, показав звідки дістав пістолет та яким чином стався постріл.

Судом досліджено відеозаписи на DVD -R диску з бодікамери слідчо -оперативної групи за 13.08.2023.

В судовому засіданні судом був оглянутий речовий доказ пістолет травматичний марки «Форт 12Р» № НОМЕР_2 , калібру 9 мм, який був добровільно виданий ОСОБА_5 під час огляду місця події 13.08.2023 та вилучений в якості речового доказу до Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відтак, суд визнає неналежними доказами та не покладає в основу вироку дані висновків судово - імунологічної експертизи (судово-медичної експертизи гумової кулі) № 894 від 25.08.2023, судово-імунологічної експертизи (судово-медичної експертизи двох марлевих тампонів зі змивами з рук ОСОБА_5 ) № 896 від 30.08.2023, (судово-медичної експертизи марлевого тампону зі змивом з плями речовини бурого кольору) № 897 від 18.09.2023, (судово-медичної експертизи спортивної кофти, вилученої під час затримання у ОСОБА_5 ) № 895 від 18.09.2023, оскільки жодних даних про обставини, що підлягають доказуванню у цьому кримінальному провадженні, висновки не містять.

Доводи сторони захисту про необхідність визнання недопустимим відеозапису з бодікамери працівників поліції, оскільки на думку захисту вказаний доказ отримано у позапроцесуальний спосіб та з порушенням процедури збирання доказів, в порядку, передбаченому КПК України, що мало відбуватись на підставі постанови слідчого, прокурора, відповідно до ст. 245-1 КПК України, суд визнає необгрунтованими.

Надаючи оцінку доводам захисту в цій частині, суд виходив з наступного.

Так, відповідно до вимог ч.1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Статтею 92 КПК України визначено, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу покладається на слідчого, прокурора, а обов`язок доказування належності та допустимості доказів покладається на сторону, що їх подає.

Згідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Статтею 86 КПК України зазначено, що доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

Відповідно до положень ч.2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Ст. 245-1 КПК України визначає, що зняття показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото-, кінозйомки, відеозапису полягає в одержанні слідчим, прокурором від особи, яка є власником або володільцем відповідних приладів або засобів, необхідних для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, копій фото- або кінозйомки, відеозапису, здійснених у публічно доступних місцях, у тому числі в автоматичному режимі, за виключенням місць, що відносяться до приватних помешкань осіб.

Для здійснення зняття показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото-, кінозйомки, відеозапису особі, яка є власником або володільцем відповідних приладів або засобів, пред`являється постанова слідчого, прокурора.

Таким чином, з урахуванням наведеного, посилання сторони захисту на те, що відеозапис з бодікамери працівників поліції Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області, а саме слідчо - оперативної групи за 13.08.2023, яка прибула за викликом на місце події та проводила слідчі дії в межах даного кримінального провадження, має бути визнаний недопустимим доказом, через те, що його джерело отримання слідчим належим чином не задокументоване, тобто він здобутий в порушення ст. 245-1 КПК України є безпідставними, оскільки відповідно до положень ч.2 ст.93 КПК України сторона обвинувачення має право збирати докази шляхом витребування та отримання від підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, на проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом, тобто в даному випадку, враховуючи, що володільцем даного відеозапису є Бердичівський РВП ГУНП в Житомирській області, законодавством не передбачено обов`язку отримання таких доказів виключно на підставі постанови слідчого чи прокурора.

Щодо визнання недопустимим протокол огляду місця події від 13.08.2023, а саме огляду транспортного засобу марки «Шевроле» моделі Круз», суд зазначає наступне.

Огляд - це слідча (розшукова) дія, яка проводиться слідчим або прокурором з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин кримінального правопорушення.

Слідчий, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише:

- у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину (ч. 3 ст. 233 КПК України);

- за добровільною згодою особи, яка ними володіє (ч. 1 ст. 233 КПК України).

Для участі в огляді може бути запрошений потерпілий, підозрюваний, захисник, законний представник та інші учасники кримінального провадження. З метою одержання допомоги з питань, що потребують спеціальних знань, слідчий, прокурор для участі в огляді може запросити спеціалістів.

Огляд житла чи іншого володіння особи здійснюються з обов`язковою участю не менше двох понятих незалежно від застосування технічних засобів фіксування відповідної слідчої (розшукової) дії.

Особи, у присутності яких здійснюється огляд, при проведенні цієї слідчої (розшукової) дії мають право робити заяви, що підлягають занесенню до протоколу огляду.

При огляді слідчий, прокурор або за їх дорученням залучений спеціаліст має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення оглянутого місця чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження.

Як вбачається з досліджених відеозаписів, наявних в матеріалах справи, огляд транспортного засобу марки «Шевроле» моделі Круз», д.н.з. НОМЕР_1 , сірого кольору, який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_17 , проводився за участю власника автомобіля ОСОБА_17 , обвинуваченого ОСОБА_5 в присутності понятих. Власник автомобіля ОСОБА_17 надав усну добровільну згоду на огляд його транспортного засобу, крім того, в матеріалах справи наявний письмовий дозвіл ОСОБА_17 від 13.08.2023 на проведення працівниками поліції огляду належного йому авто ( а.с. 88 Т.1). Після чого, обвинувачений ОСОБА_5 пропонує працівникам поліції добровільно видати їм з автомобіля належні йому речі, відкриваючи при цьому задню дверку автомобіля та діставши на задньому пасажирському сидінні сумку. Відкривши сумку, обвинувачений дістав з неї спецзасіб пістолет та видав його працівнику поліції.

Суд погоджується зі стороною захисту в частині наявних неточностей в протоколі огляду від 13.08.2023, а саме в графі « за участю власника (користувача) приміщення чи іншого володіння особи», зазначені прізвища « ОСОБА_53 та ОСОБА_36 », дані особи слідством не встановлені та під час допиту в якості свідка слідчої ОСОБА_55 , остання вказала, що не пам`ятає цих осіб, можливо так назвалися, хтось із присутніх осіб.

Враховуючи, що вищевказаний огляд проводився за добровільною згодою власника транспортного засобу та за безпосередньою участю обвинуваченого ОСОБА_5 , який добровільно надав працівникам поліції спецзасіб пістолет, хоч дані особи і не зазначені в протоколі огляду від 13.08.2023, однак не заперечують факту його проведення за їх участі. Будь-яких заяв та зауважень від них до протоколу не занесено.

Таким чином, суд дійшов висновку, що доводи захисту щодо недопустимості вказаного протоколу огляду місця події є необґрунтованими, оскільки зазначений доказ отриманий у порядку, встановленому КПК.

Що стосується доводів сторони захисту з приводу порушення прав обвинуваченого ОСОБА_5 під час отримання зразків для експертизи від 13.10.2023 за участю ОСОБА_5 , у зв`язку з відсутністю його підпису про ознайомлення з постановою про відібрання біологічних зразків для експертного дослідження та відсутністю підпису слідчого в протоколі отримання зразків, суд приходить до таких висновків.

Положеннями ст. 241 КПК України визначено, дізнавач, слідчий, прокурор здійснює освідування підозрюваного, свідка чи потерпілого для виявлення на його тілі, одязі, в якому він перебуває, слідів кримінального правопорушення та їх вилучення або виявлення особливих прикмет, якщо для цього не потрібно проводити судово-медичну експертизу. Перед початком освідування особі пропонується добровільно пройти освідування на підставі постанови дізнавача, слідчого, прокурора, а в разі її відмови освідування здійснюється примусово виключно на підставі постанови прокурора. У разі необхідності освідування здійснюється за участю судово-медичного експерта, лікаря або спеціаліста.

Як вбачається з протоколу отримання зразків для експертизи від 13.08.2023 у ОСОБА_5 відібрано зразки крові, букального епітелію, в приміщенні Бердичівської ЦМЛ медичним працівником ОСОБА_56 , що засвідчено підписами ОСОБА_56 та самого ОСОБА_5 . Підпис слідчого в протоколі відсутній. Однак, під час допиту в судовому засіданні слідчий ОСОБА_57 пояснив, що він дійсно проводив слідчу дію по відібранню зразків крові у ОСОБА_5 , ознайомлював його з постановою прокурора. ОСОБА_5 добровільно надав кров для проведення експертизи. Зауваження в протоколі відсутні. Тому результати цієї слідчої дії є допустимими доказами у кримінальному провадженні, а підстав вважати, що вказаний доказ отриманий внаслідок істотного порушення прав і свобод людини, у суду не має.

Як уже зазначалося вище перебування обвинуваченого в стані алкогольного сп`яніння крім наведених вище доказів, підтверджується також показами свідка ОСОБА_8 , яка суду пояснила, що ОСОБА_5 в той вечір пив пиво, та свідка ОСОБА_17 , який в судовому засіданні надав покази про те, що ОСОБА_5 зателефонував йому близько 3- ї ночі та просив забрати автомобіль, оскільки він трішки випив і за кермо не сяде.

Також сторона захисту просила визнати недопустимими доказами протоколи слідчих експериментів, які проводилися за участю ОСОБА_33 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , ОСОБА_50 , оскільки всупереч вимогам ст.104 КПК, під час відкриття матеріалів кримінального провадження в порядку ст. 290 КПК України захисникам, в даних протоколах був відсутній підпис оперуповноваженого, який приймав участь у слідчих експериментах. Однак, до суду вказані вище протоки вже подані з підписом оперуповноваженого.

Разом з тим, вирішуючи питання про допустимість/недопустимість доказів, які були отримані під час досудового розслідування, суд виходить знаступного.

Вирішення питання про допустимість доказів є прерогативою національних судів, а роль Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) обмежується оцінюванням загальної справедливості провадження, зокрема там, де на підставі доказів, здобутих із порушенням встановленого порядку, особа визнана винуватою у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення.

Такий загальнопоширений правозастосовний підхід узгоджується з практикою ЄСПЛ, яка відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовується під час розгляду справ як джерело права.

При цьому приписи ст. 9 КПК України визначають однією із основоположних засад кримінального провадження законність, яка є фундаментальною юридичною категорією, критерієм правового життя суспільства і громадян, принципом, методом та режимом суворого, неухильного дотримання, виконання норм права учасниками кримінальних процесуальних відносин і гарантією правомірності застосованого примусу з боку держави.

Як неодноразово наголошувалося у постановах Касаційного кримінального суду, порушення порядку отримання доказів, яке призводить до їх недопустимості, визначається правилами допустимості доказів, передбаченими главою 4§ 1 КПК України та іншими статями КПК України, в яких такі правила сформульовані. Також суд визнавав, що не будь-яке формальне недотримання вимог кримінального процесуального закону при отриманні доказу автоматично тягне необхідність визнання доказу недопустимим. Натомість закон зобов`язує суд дати оцінку доказу з точки зору його допустимості з урахуванням того, чи було допущене порушення КПК істотним та яким чином воно перешкоджало забезпеченню та реалізації прав і свобод особи.

Відповідно до ч. 1 ст.87 КПК недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, а саме відомості (фактичні дані), які отримані саме завдяки такому порушенню. Тобто закон вимагає встановити прямий причинний зв`язок між порушенням прав людини і отриманими доказами.

Вирішуючи питання про застосування правил ст. 87 КПК України до наданих сторонами доказів, суд виходить з того, що ці положення можуть бути підставою для визнання доказів недопустимими не за будь-якого порушення процесуального закону, а лише у випадку порушення фундаментальних прав і свобод особи, гарантованих у документах, що згадані в цій статті (правова позиція, викладена у постановах ВС від 28 січня 2020 року у справі № 359/7742/17 та від 8 жовтня 2019 року у справі № 639/8329/14-к).

Визнаючи доказ недопустимим відповідно до ч. 2 або ч. 3 ст. 87 КПК України, суд має зазначити, який саме пункт цих положень став підставою для такого рішення. Якщо суд визнає доказ недопустимим з посиланням на частину 1 статті 87 КПК України, він має зазначити, наслідком порушення якого саме фундаментального права або свободи стало отримання цього доказу та хто саме зазнав такого порушення. Обґрунтовуючи наявність такого порушення, суд має послатися на конкретні норми Конституції України та/або міжнародних договорів, якими гарантуються ці права і свободи, і за потреби на практику відповідних органів, уповноважених тлумачити ці норми. Крім того, суд, вирішуючи питання щодо допустимості доказу з точки зору ч.1 ст.87 КПК України, має обґрунтувати, чому він вважає порушення фундаментального права або свободи настільки істотним, щоб зумовити визнання доказу недопустимим (правова позиція, викладена у постанові ВС від 8 жовтня 2019 року у справі №639/8329/14-к).

Тобто, будь-яке процесуальне порушення, допущене в ході збирання доказів, саме по собі не може бути підставою для визнання їх недопустимими. У зв`язку із цим, за наявності процесуальних порушень порядку отримання доказів визнавати їх недопустимими слід лише тоді, коли вони: прямо та істотно порушують права і свободи людини; та/або надають підстави для сумнівів у достовірності отриманих фактичних даних, які не видалося за можливе усунути в ході судового розгляду (правова позиція, викладена у постанові ВС від 06 липня 2021 року у справі №720/49/19).

Повертаючись до обставин даної справи, суд зауважує, що вважає такий підхід правильним, оскільки він ґрунтується на розумінні, що для прийняття рішення у справі суд має отримати якомога більшу інформацію щодо фактичних обставин, важливих для вирішення справи, забезпечивши сторонам можливість у змагальній процедурі перевірити та заперечити цю інформацію. Виключення доказів, які можуть мати стосунок до важливих фактів справи, є крайнім заходом, який має застосовуватися у разі, якщо іншими засобами неможливо усунути фактори, які перешкоджають забезпеченню справедливого судового розгляду.

Безумовно, істотне порушення фундаментальних прав і свобод особи - отримання доказів внаслідок поганого поводження, порушення права не свідчити проти себе та на правову допомогу захисника тощо - не може бути терпимим у правосудді, і суди мають протистояти таким порушенням для того, щоб органи правопорядку не перетворили такі методи у звичайну практику.

Водночас порушення тих чи інших численних формальностей, які регулюють порядок проведення кримінального розслідування чи окремих процесуальних дій і які жодним чином не зачіпають права і свободи особи, мають оцінюватися виходячи з балансу конкуруючих інтересів: потреби суспільства у розкритті злочину і покаранні злочинця та важливості тих формальностей для забезпечення справедливості розгляду справи в цілому.

В постанові від 15 лютого 2018 року в справі № 357/14462/14-к Верховний Суд вказав, що не ґрунтується на вимогах кримінального процесуального закону ситуація, при якій підставою для визнання доказів недопустимими виступає якість змісту документів.

Вирішуючи питання про застосування ст. 87 КПК України щодо протоколів слідчих експериментів, які проводилися за участю ОСОБА_33 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , ОСОБА_50 , судом встановлено, під час проведення слідчих дій та після, учасники, в тому числі обвинувачений в присутності захисника, зауважень до протоколу не висловлювали та доповнень не мали. Зміст документів стороною захисту не оспорюється та жодних сумнівів у його достовірності не висловлюється.

Як наслідок слід зазначити, що, вирішуючи питання про застосування правил ст. 87 КПК України до вище зазначених доказів, суд констатує, що в цій справі зазначені положення не можуть бути підставою для визнання доказів недопустимими, адже вони мають місце не за будь-якого порушення процесуального закону, а лише у випадку порушення фундаментальних прав і свобод особи, гарантованих у документах, що згадані в цій статті.

Порушень вимог ст. 237 КПК України під час проведення слідчих дій, які б були фундаментальними, судом не встановлено.

Доводи захисту щодо недотримання вимог ст. 104 КПК України стосуються питання якості формування протоколів слідчих дій (питання якості їх змісту, зазначення/не зазначення певних даних), однак не містять у собі посилань на порушення фундаментальних прав і свобод особи.

Відповідно ці докази не можуть вважатися недопустимими на підставах, описаних стороною захисту, оскільки не витікають з порушень ст. 87 КПК України та враховуючи, що якість змісту документів не є підставою для визнання доказів недопустимими, оскільки це не ґрунтується на вимогах кримінального процесуального закону.

Більш того, в постанові від 11 квітня 2019 року в справі № 642/5974/13-к Верховний Суд зауважив, що встановлення судом недопустимості доказів або порушень вимог процесуального закону під час збирання доказів не може повністю спростовувати фактів, які в них зафіксовано.

Інші доводи захисту також не спростовують наведених висновків суду, оскільки у даній справі не виявлено випадків порушення конвенційних та/або конституційних прав і свобод людини - заборони катування й нелюдського поводження (ст.3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ч. 1 ст. 28 Конституції України), прав підозрюваного, обвинуваченого на захист, у тому числі професійну правничу допомогу (п. «с» ч.3 ст.6 Конвенції, ст. 59 Конституції України), на участь у допиті свідків (п. «d» ч.3 ст.6 Конвенції), права людини на повагу до свого приватного життя, недоторканність житла (ст. 8 Конвенції), на відмову давати показання щодо себе, членів своєї сім`ї та близьких родичів (ч.1 ст.63 Конституції України), що могло б призвести недотримання процедури їх проведення і, як наслідок, заборони використовувати результати процесуальних дій як докази (правовий висновок Великої Палати Верховного Суду в постанові від 31 серпня 2022 року у справі №756/10060/17).

Інших порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення злочину, які могли б саме істотно вплинути нависновки суду про винуватість обвинуваченого та на кваліфікацію дій або перешкодили чи могли б перешкодити суду повно і всебічно розглянути кримінальне провадження та ухвалити законне і обґрунтоване рішення, судом не встановлено.

Вина ОСОБА_5 у вчиненні злочину підтверджується сукупністю досліджених під час судового розгляду доказів, які не суперечать один одному, а послідовно доводять те, що саме ОСОБА_5 на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, здійснив постріл в напрямок голови потерпілого ОСОБА_7 , спричинивши останньому тяжке тілесне ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення.

Надані стороною обвинувачення докази узгоджуються між собою, показами потерпілого ОСОБА_7 та свідків, які визнані судом правдивими.

У суду немає жодної підстави вважати, що свідки ОСОБА_35 та ОСОБА_57 надали в судовому засіданні завідомо неправдиві показання, недостовірні свідчення, оскільки в поясненнях та відповідях вказаних свідків не містяться розбіжності між їх показами та слідчими діями, які вони проводили як працівники Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області, більш того, вони підтвердили наявність деяких недоліків під час проведення досудового слідства.

Відповідно до вимог ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта. Згідно зі ст.368 КПК України суд, ухвалюючи вирок, повинен вирішити, зокрема, питання чи містить діяння, у якому обвинувачується особа, склад кримінального правопорушення та чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення.

З урахуванням наведеного, суд, заслухавши учасників судового засідання та дослідивши матеріали кримінального провадження, в тому числі й відомості, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення доведена повністю.

Аналіз сукупності наведених обставин та доказів, які суд визнає належними та допустимими, дозволяє зробити висновок про те, що вина обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України у судовому засіданні підтверджена повністю.

Версії обвинуваченого, який свою вину у вчиненні інкримінованого злочину визнав частково, суд не приймає до уваги, а саме його твердження в тій частині, що він не наносив потерпілому умисно тілесне ушкодження, оскільки така позиція повністю спростовується сукупністю вище викладених доказів, які як в цілому, так і в деталях узгоджуються між собою, при цьому твердження обвинуваченого в тій частині, що на курок пістолету його пальцем було натиснуто під дією сили іншої особи спростовується протоколами слідчих експериментів за участю свідків та потерпілого, висновком № 1402 від 15.08.2023.

Заперечення своєї винуватості обвинувачим у скоєнні злочинних дій передбачених ч. 1 ст.121 КК України, суд відхиляє, вважає способом захисту обвинуваченим, що є його законним правом, знаходить, що такі спростовуються об`єктивними доказами у справі.

Суд не погоджується з позицією сторони захисту щодо необхідності кваліфікації дій ОСОБА_5 за ст. 128 КК України як необережне тяжке або середньої тяжкості тілесне ушкодження, виходячи з наступного.

Розмежування умисного заподіяння тяжких тілесних ушкоджень (ч. 1 ст. 121 КК) і необережного заподіяння тяжких тілесних ушкоджень (ст. 128 КК) здійснюється як за об`єктивною, так і суб`єктивною стороною цих злочинів.

За нормативним визначенням, умисне тяжке тілесне ушкодження з об`єктивної сторони характеризується дією або бездіяльністю у вигляді протиправного посягання на здоров`я іншої людини, наслідками у вигляді спричинення тяжких тілесних ушкоджень та причинним зв`язком між зазначеним діянням та наслідками, а з суб`єктивної сторони умисною формою вини (прямим або непрямим умислом), коли винний усвідомлює, що може заподіяти тяжку шкоду здоров`ю потерпілого, передбачає такі наслідки і бажає або свідомо припускає їх настання (стаття 24 КК). Необережне тяжке тілесне ушкодження характеризується аналогічними елементами об`єктивної сторони, а за суб`єктивною стороною проявляється в необережній формі вини у виді злочинної самовпевненості або злочинної недбалості. Наведене свідчить про те, що розмежування умисного протиправного заподіяння тяжких тілесних ушкоджень іншій людині і необережного заподіяння тяжких тілесних ушкоджень здійснюється як за об`єктивною, так і суб`єктивною сторонами цих злочинів. Крім того, при визначенні ступеня тяжкості заподіяних тілесних ушкоджень за способом вчинення діяння враховуються локалізація, характер, механізм утворення травм та ушкоджень, які можуть бути визнані тяжкими, в тому числі й небезпечними для життя в момент заподіяння, а зміст і характер інтелектуального та вольового критеріїв вини у зазначених вище злочинах з матеріальним складом обумовлюються усвідомленням особою характеру вчиненого злочинного діяння, передбаченням його негативних наслідків та ставленням до цих наслідків.

Таким чином, за встановлених судом фактичних обставин дії ОСОБА_5 відносно ОСОБА_7 носили активний характер, були протиправними, між цими діями і їх наслідками існував прямий причинний зв`язок, а самі наслідки у виді тяжких тілесних ушкоджень були спричинені потерпілому внаслідок здійснення пострілу в голову.

Тобто обвинувачений діяв з неконкретизованим (невизначеним) умислом, за яким, незалежно від того, чи є такий умисел прямим або непрямим, настає відповідальність за фактично спричинену шкоду здоров`ю іншій особі. Вказана правова позиція викладена у Постанові Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 24 квітня 2014 року у справі № 5-13кс14.

Правдивість та об`єктивність показань потерпілого, який був допитаний судом, не викликають сумніві, оскільки ці докази підтверджено сукупністю інших безпосередньо досліджених під час судового розгляду письмових доказів.

При цьому, суд наголошує на тому, що будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами з боку обвинувачення та захисту, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб передбачений КПК України, суду надано не було.

За таких обставин, враховуючи вищезазначене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у порядку ст. 94 КПК України, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості та сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, за вище встановлених обставин.

При кваліфікації дій обвинуваченого, суд ураховує, що Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у постанові від 05.04.2018 року в справі № 658/1658/16-к зазначає, що кваліфікація злочину - кримінально-правова оцінка поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу злочину, передбаченому КК, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння.

За своєю суттю і змістом кваліфікація злочинів завжди пов`язана з необхідністю обов`язкового встановлення і доказування кримінально-процесуальними і криміналістичними засобами двох надзвичайно важливих обставин: 1) факту вчинення особою (суб`єктом злочину) суспільно небезпечного діяння, тобто конкретного акту її поведінки (вчинку) у формі дії чи бездіяльності; 2) точної відповідності ознак цього діяння ознакам складу злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини КК.

Умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, чи таке, що спричинило втрату будь-якого органу або його функцій, каліцтво статевих органів, психічну хворобу або інший розлад здоров`я, поєднаний зі стійкою втратою працездатності не менше як на одну третину, або переривання вагітності чи непоправне знівечення обличчя - це кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КК України.

За сталою судовою практикою, яка не викликає критики, передбачається, що умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, чи таке, що спричинило втрату будь-якого органу або його функцій, каліцтво статевих органів, психічну хворобу або інший розлад здоров`я, поєднаний зі стійкою втратою працездатності не менше як на одну третину, або переривання вагітності чи непоправне знівечення обличчя, тобто коли особа усвідомлює суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно небезпечні наслідки і бажає їх настання.

Таким чином, якщо такий умисел не встановлено або особа діяла з неконкретним умислом, то такі дії належить кваліфікувати за наслідками, що фактично настали.

Питання про умисел вирішується виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховуючи спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки.

За таких обставин, враховуючи вищезазначене, суд за своїм внутрішнім переконанням, сформованим у порядку ст. 94 КПК України, приходить до висновку про повну доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_5 , кваліфікувавши дії останнього за ч. 1 ст. 121 КК України, а саме у спричиненні умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.

Суд, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, ураховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винуватою у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинений злочин, яке виконує виправну функцію, а індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду, з метою визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, особу винного, а саме те, що він вважається раніше не судимий, неодружений, на утриманні малолітніх або неповнолітніх дітей не має, на обліку у лікаря - нарколога та лікаря - психіатра не перебуває, працюючий директором ТОВ «СТОЛИЦЯ АВТОПАРКІНГ», за місцем реєстрації характеризується як людина із неврівноваженим характером, при зловживанні спиртними стає агресивним та прагне конфліктувати з оточуючими.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_5 , згідно ст. 66 КК України, є добровільне відшкодування шкоди.

Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_5 згідно ст. 67 КК України, є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого неможливе без ізоляції від суспільства та вважає за необхідне призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції статті, яке на думку суду, буде необхідне та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Долю речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

У відповідності до ч.2 ст.124 КПК України суд стягує з обвинуваченого на користь держави витрати пов`язані з проведенням судових експертиз.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_5 у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Керуючись статтями 7, 100, 124, 368-370, 373, 374, 376, 395 КПК України суд

ухвалив:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з 13.08.2023, тиким чином зарахувавши в строк покарання строк попереднього ув`язнення відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України з розрахунку день за день.

Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишити без змін у вигляді тримання під вартою, але не довше ніж на два місяці з дня ухвалення вироку.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалами слідчого судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 16.08.2023 у справі № 274/5432/23.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати за проведення експертиз в сумі 3107 (три тисячі сто сім) грн.

Речові докази, після набрання вироком законної сили, а сме:

- мобільний телефон марки «Samsung A52», ІМЕІ1: НОМЕР_3 , ІМЕІ2: НОМЕР_4 , споряджений сім-картою оператора мобільного зв`язку «Київстар» № НОМЕР_5 ; реєстраційне свідоцтво серії НОМЕР_6 від 02.10.2008 кореспондента журналу «Агробізнес Україна», дійсне до 09.02.2025- повернути ОСОБА_5 ;

- гроші купюри: номіналом 500 гривен в кількості 17 штук (ФБ9118330, ВФ9633365, ФБ8658334, ВЗ0850981, ЕЗ2936575, СЖ1416604, ХА0836324, ХА9477209, ВТ5193981, ЛД8919530, ЛИ0528623, ФЗ5571000, АА7537845,ЗВ5098330, ЛД5547407, УД6618052, АН1714471, номіналом 1000 гривен - 1 шт. серії АГ4262217, 200 гривен - 28 шт., а саме: АК9649334, ЄИ3408728, ГЄ6042626, ЕЖ3535869, ГЕ2239591, ЗБ3213958, ГВ2039839, ГБ3739727, ГЄ0570579, ВИ1310701, ВИ8405938, ЄБ0003463, ВЗ0581997, ВЕ2481938, ДГ6999663, ВД9530554, ГЕ6808451, ВИ8415667, ВЗ1731058, ДЕ2098319, ГЄ8779632, ГЄ1177127, ДД8711827,ЕБ2306102, ЄВ1942918, ГИ4423263, ЄБ1939144, ГИ1502352; 100 гривен - 2 шт., а саме: УЛ4832832, УХ1903250; 20 гривен - 1 шт. серії ЮЕ8080564, 5 гривен - 2 шт., а саме: ЗЯ4452783, СЗ0760971; 50 Євро - 1 шт., серії Р7, 100 Євро - 1 шт., серії RB, які згідно листа Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській областів від 06.03.2024 № 1428/203/02-2024 були зараховані на особовий рахунок ОСОБА_5 з обліку особистих грошей № 3-23 ДУ «Бердичівська виправна колонія (№70)» - залишити ОСОБА_5 ;

- кофту червоного кольору, на якій на зовнішній поверхні рукава виявлено плями речовини бурого кольору, гумову кулю видовженої форми, діаметром близько 9 мм, виготовлену з полімерного матеріалу чорного кольору; марлевий тампон із змивом, пістолет травматичний марки «Форт 12Р» № НОМЕР_2 , калібру 9 мм, споряджений магазином та 14 патронів до нього - знищити.

Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію повного тексту вироку суду негайно після його проголошення вручити усім учасникам судового провадження.

Роз`яснити обвинуваченому право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Обвинуваченому, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, роз`яснюється право заявляти клопотання про доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1