УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 червня 2024 року

м. Київ

справа № 758/14670/23

провадження № 51-2859ск24

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

Головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу прокурора ОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного суду від 8 квітня 2024 року про повернення апеляційної скарги на вирок Подільського районного суду м. Києва від 23 лютого 2024 року щодо ОСОБА_5 ,

встановив:

Вироком Подільського районного суду м. Києва від 23 лютого 2024 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 Кримінального кодексу України (далі - КК), та призначено покарання у виді штрафу у сумі 34 000 грн.

На підставах, передбачених ч. 1 ст. 71, ч. 3 ст. 72 КК за сукупністю вироків повністю приєднано невідбуте покарання за вироками Дніпровського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2022 року за ч. 1 ст. 309 цього Кодексу у виді 2 місяців арешту та Дніпровського районного суду м. Києва від 5 грудня 2022 року за ч. 1 ст. 309, ч. 4 ст. 70 КК у виді 4 місяців арешту, які визначено виконувати самостійно.

Не погодившись з вказаним судовим рішенням, прокурор подав апеляційну скаргу.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 8 квітня 2024 року прокурору повернуто його апеляційну скаргу на підставі п. 4 ч. 3 ст. 399 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК).

У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить ухвалу апеляційного суду скасувати та призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції. При цьому зазначає, що вирок отримав 28 лютого 2024 року і тому апеляційну скаргу подав 27 березня 2024 року, а тому вважає, що строк на апеляційне оскарження не пропущено.

Перевіривши доводи наведені в касаційній скарзі прокурора та додані до неї документи, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до положень п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги та наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Згідно з вимогами п. 1 ч. 2 ст. 395 КПК апеляційна скарга на вирок або ухвалу про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру подається протягом тридцяти днів з дня їх проголошення.

Як убачається з матеріалів провадження за касаційною скаргою, вирок суду було проголошено 23 лютого 2024 року, а з апеляційною скаргою касатор звернувся 27 березня 2024 року, тобто з пропуском тридцятиденного строку на апеляційне оскарження, та не порушив питання про його поновлення.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК апеляційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку апеляційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

При цьому ч. 1 ст. 117 КПК встановлено, що строк виконання процесуальних дій поновлюється лише у тому випадку, якщо він пропущений із поважних причин.

Прокурор свою позицію обґрунтовує тим, що вирок суду від 23 лютого 2024 року він отримав лише 28 лютого 2024 року.

При цьому ст. 395 КПК прямо визначено, що строк на апеляційне оскарження рахується з дня проголошення вироку, а не з дня отримання копії судового рішення.

З огляду на наведене апеляційний суд на підставі п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК повернув апеляційну скаргу.

Отримання ж прокурором 28 лютого 2024 року копії вироку від 23 лютого 2024 року з урахуванням вищенаведеного, а також положень процесуального закону, не може бути початком відліку тридцятиденного строку на апеляційне оскарження вказаного судового рішення.

Крім цього, Верховний Суд звертає увагу на те, що вищевказаний вирок було надіслано для оприлюднення до Єдиного державного реєстру судових рішень 23 лютого 2024 року, зареєстровано 24 лютого 2024, а 26 лютого 2024 року забезпечено надання загального доступу, що давало прокурору можливість ознайомитись з ним та у визначений законом термін направити апеляційну скаргу.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були би підставою для скасування ухвали суду апеляційної інстанції, не встановлено.

Таким чином, оскільки з касаційної скарги прокурора та доданої копії судового рішення не вбачається підстав для задоволення скарги, то згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК колегія суддів вважає, що у відкритті провадження за її касаційною скаргою слід відмовити.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Суд

постановив:

Відмовити прокурору ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження за її касаційною скаргою на ухвалу Київського апеляційного суду від 8 квітня 2024 року про повернення апеляційної скарги на вирок Подільського районного суду м. Києва від 23 лютого 2024 року щодо ОСОБА_5 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3