КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/2520/2024 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2024 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою, з доповненнями захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 29 лютого 2024 року, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Боярка Києво-Святошинського району, Київської області, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий в порядку ст. 89 КК України та відносно якого:

- 08.05.2021 спрямовано обвинувальний акт за ч. 1 ст. 185 КК України до Фастівського міськрайонного суду Київської області;

- 26.10.2021 спрямовано обвинувальний акт за ч. 2 ст. 309, ч. 3 ст. 309, ч. 3 ст. 311 КК України до Києво-Святошинського районного суду Київської області;

12.01.2022 спрямовано обвинувальний акт за ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 309, ч. 3 ст. 311, ч. 2 ст. 313 КК України до Фастівського міськрайонного суду Київської області.

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого суддіГолосіївського районного суду м. Києва від 29 лютого 2024 року задоволено частково клопотання слідчого СВ Голосіївського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_9 та застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 30 (тридцять) діб, тобто до 29.03.2024 року, включно.

Взято підозрюваного ОСОБА_7 під варту в залі суду.

Початком відліку строку дії запобіжного заходу вважати з моменту постановлення ухвали слідчого судді, тобто з 17 год. 26 хв. 29.02.2024.

Контроль за виконанням ухвали покладено на слідчого та прокурора у вказаному кримінальному провадженні.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 ,подав апеляційну скаргу, з доповненнями в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги, з доповненнями апелянт зазначає, що оскаржувана ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою через неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Апелянт вказує на те, що оскаржувана ухвала постановлена без об`єктивного з`ясування обставин, без підтвердження їх доказами, без дослідження їх під час судового розгляду, а також вони не оцінені відповідно до ст. 94 КПК України, не наведені належні і достатні мотиви її ухвалення.

Також апелянт зазначає, що слідчим суддею проігноровано відсутність розумної підозри щодо причетності ОСОБА_7 до інкримінованого кримінального правопорушення. Повідомлення про підозру побудоване фактично на показаннях свідків, які нічого не підтверджують. Матеріалами кримінального провадження підтверджено, що слідчим і прокурором не доведено мотиву і мети кримінального правопорушення.

Слідчим суддею не виконано вимоги ст. 196 КПК України та ухвалено рішення за відсутністю доказів на підтвердження обставин існування ризиків. В порушення ст. 22 КПК України не забезпечено об`єктивність та неупередженість під час судового розгляду.

Крім того апелянт зазначає, що оскаржувана ухвала постановлена незаконним складом суду, оскільки всупереч вимогам Указу Президента "Про внесення змін до мережі та кількісного складу суддів місцевих судів" від 18.10.2021 № 990/2001 Голосіївський суд м. Києва не був утворений у законний спосіб. Всупереч вимогам ст.ст. 6, 124 Конституції України, ст. 24, ч. 5 ст. 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" Голосіївський суд м. Києва не має статусу органу державної влади.

Заслухавши доповідь судді, доводи підозрюваного та його захисника, які підтримали вимоги апеляційної скарги, з доповненнями та просили її задовольнити, з наведених в ній підстав, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, з доповненнями захисника, вважаючи оскаржувану ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, з доповненнями, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга, з доповненнями захисника задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів судового провадження, що слідчим відділом Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002549, відомості щодо якого внесені 28.10.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за підозрою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

09.03.2023 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

З метою допиту підозрюваного ОСОБА_7 за місцем проживання останнього поштовим зв`язком направлено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК Українита повістки про виклик на ім`я останнього до слідчого Голосіївського УП ГУНП у м. Києві, однак, підозрюваний ОСОБА_7 до слідчого в зазначених у повістках на виклики та час не прибув, про поважні причини своєї неявки слідчого не повідомив, що підтверджується в матеріалах клопотання.

Постановою слідчого СВ Голосіївського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_10 від 13.04.2023 зупинене досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002549 та оголошено у розшук підозрюваного ОСОБА_7 .

Після чого, 02.12.2023 вказане кримінальне провадження за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, було відновлено, у зв`язку тим, що встановлено місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_7 та виникла необхідність у проведенні слідчих (розшукових) та процесуальних дій, про що винесено відповідну постанову.

04.12.2023 ОСОБА_7 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, що підтверджується підписами підозрюваного та його захисника.

14.12.2023 слідча СВ Голосіївського управління поліції ГУНП у м. Києві лейтенант поліції ОСОБА_9 , за погодженням з прокурором Голосіївської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_11 , звернувся з клопотанням до слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів в межах строку досудового розслідування.

В обґрунтування поданого клопотання слідча зазначила, що у кримінальному провадженні встановлена наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідча вважає необхідністю запобігання спробам підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування, вчинити інше кримінальне правопорушення, зокрема, у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, оскільки ОСОБА_7 неодноразово вчиняв злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів та відносно якого спрямовано 3 обвинувальних акти за вчинення зазначених тяжких та особливо тяжких кримінальних правопорушень у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів).

29.02.2024 ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва вказане клопотання слідчої задоволено частково та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 30 (тридцять) діб, тобто до 29.03.2024 року, включно.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні клопотання про застосування запобіжного заходу для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, суд згідно змісту вимог ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 , як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали, всупереч доводам захисника, слідчий суддя з`ясував, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 , кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Як вбачається з ухвали слідчого судді, журналу судового засідання на основі наданих слідчим матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя дослідив клопотання і матеріали, які його обґрунтовують та всупереч доводам підозрюваного правильно встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю доказів, які приведені у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах.

Враховуючи, що слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, встановлювати конкретну кваліфікацію діяння, за яке особа має нести кримінальну відповідальність, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого докази у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 , кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Відповідно до практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції гарантії від безпідставного арешту.

Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, суд приймає до уваги, що у рішенні ЄСПЛ у справі "Соловей і Зозуля проти України" зазначено, що суд має перевірити не лише дотримання процесуальних норм національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, на підставі якої особу взято під варту.

Більш того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_7 , до вчинення вищевказаного кримінального правопорушення, в клопотанні та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_7 підозри.

Отже, на початковій стадії розслідування суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направленні справи до суду.

Застосовуючи відносно підозрюваного ОСОБА_7 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою судом перевірено, що в матеріалах провадження є достатні дані, що підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним інкримінованого кримінального правопорушення. Вагомість наявних доказів вчинення підозрюваним кримінального правопорушення доведена прокурором та сумнівів не викликає.

Також, як того вимагає закон, слідчий суддя, врахував дані, що характеризують особу підозрюваного, вік та його стан здоров`я, майновий і сімейний стан, наявність соціальних зв`язків.

Разом з цим, слідчий суддя взяв до уваги доведені прокурором обставини, якими слідчий обґрунтовує на підставі ст. 177 КПК Українинаявність ризиків, викладених у клопотанні, а саме те, що ОСОБА_7 може переховуватись від органів досудового розслідування, оскільки підозрюваний на телефонні дзвінки не відповідав, на повістки, які були йому спрямовані належним чином, у передбачений КПК України спосіб, на адресу місця його проживання щодо його виклику до слідчого жодним чином не реагував, за своїм місцем проживання не перебував, а також враховуючи те, що підозрюваний ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_6 13.12.2023 на судовий розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке було подано до суду раніше не з`явилися, хоча про дату та час судового засідання належним чином були повідомлені.

Разом з тим, підозрюваний ОСОБА_7 може вчинити інше кримінальне правопорушення, зокрема, у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, оскільки підозрюваний неодноразово вчиняв злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів та відносно якого спрямовано 3 обвинувальних акти за вчинення зазначених тяжких та особливо тяжких кримінальних правопорушень у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, а саме: 08.05.2021 спрямовано обвинувальний акт за ч. 1 ст. 185 КК Українидо Фастівського міськрайонного суду Київської області; 26.10.2021 спрямовано обвинувальний акт за ч. 2 ст. 309, ч. 3 ст. 309, ч. 3 ст. 311 КК України до Києво-Святошинського районного суду Київської області; 12.01.2022 спрямовано обвинувальний акт за ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 309, ч. 3 ст. 311, ч. 2 ст. 313 КК України до Фастівського міськрайонного суду Київської області.

Ґрунтуючись на зазначеному, слідчий суддя прийшов до вірного висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, наявність яких встановлена в ході розгляду клопотання слідчого.

При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу обов`язково (поза всяким сумнівом) порушить покладені на нього процесуальні обов`язки чи здійснить одну із спроб, що передбачена пунктами 1-5 частини 1 статті 177 КПК України, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість допустити це в конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Фактично, слідчий суддя повинен встановити, чи є запобіжний захід пропорційним для запобігання ризику або ризикам, на які вказує сторона обвинувачення, з метою захисту прав підозрюваного та дотримання принципу верховенства права.

Отже, під час розгляду клопотання органу досудового розслідування, як того вимагає закон, слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що обставини визначені п. п. 1-3, ч. 1 ст. 194 КПК України, які свідчать про наявність встановлених стороною обвинувачення ризиків у даному кримінальному провадженні, достовірність підозри, недостатність застосування менш суворого запобіжного заходу для запобігання наявним ризикам є обґрунтованими, оскільки вони належним чином вмотивовані та доведені прокурором, при цьому підтверджуються матеріалами справи.

З урахуванням вказаного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_7 , оскільки встановлені судом обставини достатньо переконливо підтверджують, що менш суворі запобіжні заходи не можуть забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків в даному кримінальному провадженні.

При цьому слідчий суддя, з урахуванням положень ст. 183 КПК України, не визначав до підозрюваного альтернативний вид запобіжного заходу у виді застави.

На підставі зазначеного, слідчим суддею були враховані обставини справи, в сукупності з особою підозрюваного, які вказують на можливість останнього вчиняти дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, в зв`язку з чим відносно ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який на думку колегії суддів апеляційного суду в сукупності з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю злочину та його наслідками, є обґрунтованим, а тому підстав вважати його занадто суворим - немає.

Таке обмеження права ОСОБА_7 на свободу не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, так як існують ознаки суспільного інтересу, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.

Доводи апелянта про те, щорішення ухвалено за відсутністю доказів на підтвердження обставин існування ризиків, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення. Отже, твердження в апеляційній скарзі про невмотивованість висновків суду щодо необхідності застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного є безпідставними, оскільки суперечать наявним у матеріалах кримінального провадження доказам, які містять фактичні дані на підтвердження наведених слідчим суддею в ухвалі обставин.

Щодо твердження апелянта, що слідчим і прокурором не доведено мотиву і мети кримінального правопорушення, колегія суддів зазначає, що обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, у тому числі правильність кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 307 КК України, потребують перевірки та оцінки, у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні, під час подальшого досудового розслідування.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні та винуватості особи в його вчиненні, вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження, а тому доводи апеляційної скарги щодо недоведеності мотиву та мети кримінального правопорушення, колегія суддів вважає передчасними.

Крім того, посилання апелянта на те, що оскаржувана ухвала постановлена незаконним складом суду, оскільки всупереч вимогам Указу Президента "Про внесення змін до мережі та кількісного складу суддів місцевих судів" від 18.10.2021 № 990/2001 Голосіївський суд м. Києва не був утворений у законний спосіб. Всупереч вимогам ст.ст. 6, 124 Конституції України, ст. 24, ч. 5 ст. 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" Голосіївський суд м. Києва не має статусу органу державної влади, не може бути прийнято до уваги колегією суддів, оскільки ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VІІІ передбачено, що правосуддя в Україні здійснюється виключно судами та відповідно до визначених законом процедур судочинства.

Разом з цим, положеннями ч. 1 ст. 19 вищевказаного Закону передбачено, що суд утворюється, реорганізовується і ліквідовується законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЗУ " Про судоустрій і статус суддів" підставами для утворення, реорганізації чи ліквідації суду є зміна визначеної цим Законом системи судоустрою, необхідність забезпечення доступності правосуддя, оптимізації видатків державного бюджету або зміна адміністративно-територіального устрою.

Відтак, враховуючи положення цього Закону, районні, міжрайонні, районні у містах, міські, міськрайонні суди, в тому числі районні суди м. Києва, серед яких безпосередньо Голосіївський районний суд м. Києва, які були утворені Указом Президента України від 18 жовтня 2001 року № 990/2001, як це прямо передбачено п. 3 Розділу ХІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів», продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію.

Таким чином, Голосіївський районний суд м. Києва, утворено у відповідності до вимог законодавства і цей суд, який є юридичною особою та як державний орган має печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням, цілком правомірно продовжує здійснювати свої повноваження відповідно до визначених законом процедур судочинства.

Відтак, враховуючи вищевикладене, колегія суддів звертає увагу, що у відповідності до вимог ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» та КПК України, повноваження суду (суддів) та їх діяльність щодо здійснення правосуддя, не можуть регулюватися будь-якими іншими нормативно-правовими актами, зокрема Положенням про Єдиний державний реєстр підприємств та організацій України, затвердженим постановою Кабінету міністрів України від 22 січня 1996 року № 118.

Отже, колегія суддів зауважує, що функціонування Голосіївського районного суду м. Києва є законним та відповідно оскаржувана ухвала постановлена законним складом суду.

Всі інші обставини, на які посилалась сторона захисту під час апеляційного розгляду, згідно вимог КПК України будуть встановлюватись під час судового розгляду по суті.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що як вбачається із матеріалів кримінального провадження обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0002549 від 28.10.2022 стосовно ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, скерований до Голосіївського районного суду м. Києва для розгляду справи по суті. Тобто апеляційну скаргу подано на судове рішення, яке прийняте під час досудового розслідування, в той час коли стадія досудового розслідування закінчилась до початку розгляду апеляційної скарги по суті.

У разі направлення обвинувального акту до суду вже не слідчий суддя, а саме суд першої інстанції під час судового провадження вирішує всі питання за даним провадженням, в тому числі щодо судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у ньому. За таких обставин судовий контроль, що здійснюється на стадії досудового розслідування слідчим суддею, переходить до повноважень суду першої інстанції під час судового провадження, саме з моменту закінчення досудового розслідування - направлення обвинувального акту до суду.

Отже, всі питання, що виникають під час кримінального провадження, вирішуються стадійно і лише тим судом, який має на це компетенцію на відповідній стадії.

Протилежне може призвести до одночасного вирішення одних й тих самих питань в різних судових провадженнях в одному кримінальному провадженні, в тому числі різними судами, що неминуче створить як неприпустиму конкуренцію повноважень всередині судової влади, так і поставить під загрозу прогнозованість та стабільність кримінального провадження як чітко визначеної стадійної процедури.

Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування та застосування підозрюваному іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, колегія суддів - не знаходить.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувану ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника, з доповненнями - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 196, 197, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду, -

постановила:

Ухвалу слідчого суддіГолосіївського районного суду м. Києва від 29 лютого 2024 року, - залишити без зміни, а апеляційну скаргу, з доповненнями захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4