Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/5325/24
Номер провадження 1-кс/711/1389/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2024 року м. Черкаси

Слідчий суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1

за участю:

секретаря судових засідань - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

слідчого - ОСОБА_4

підозрюваного - ОСОБА_5

захисника - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Придніпровського районного суду м. Черкаси клопотання начальника відділу розслідування злочинів, учинених дітьми СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором відділу захисту інтересів дітей та протидії домашньому насильству Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_3 , подане в рамках кримінального провадження №0000221 від 07.06.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, про зміну запобіжного заходу із домашнього арешту на тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси, громадянина України, з повною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, студента ІНФОРМАЦІЯ_2 , який не є особою з інвалідністю, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Начальник відділу розслідування злочинів, учинених дітьми СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 , за погодженням із прокурором відділу захисту інтересів дітей та протидії домашньому насильству Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_3 , звернулася до слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси з клопотанням, поданим в рамках кримінального провадження №0000221 від 07.06.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, про зміну запобіжного заходу із домашнього арешту на тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначено, що у провадженні відділу розслідування злочинів, учинених дітьми, СУ ГУНП в Черкаській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000221 від 07.06.2024 за підозрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що 07.06.2024 близько 14 години 50 хвилин, водій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи автомобілем «Ford Focus», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухаючись в адміністративних межах м. Черкаси по проїзній частині вулиці Набережна у напрямку від вулиці Поліська до вулиці Дахнівська Січ, знаходячись поблизу будинку номер 179, що по вулиці Набережна, на ділянці з заокругленням дороги ліворуч, в порушення вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечної швидкості руху, виїхав за межі правого краю проїзної частини вулиці Набережна на узбіччя, після чого допустив занос керованого ним транспортного засобу з подальшим виїздом на зустрічну смугу руху вказаної проїзної частини та за межі її лівого краю, де відбувся наїзд на неповнолітніх пішоходів ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які знаходились за межами лівого краю зазначеної проїзної частини поблизу її меж, та зіткнення з нерухомою перешкодою у вигляді дерева.

Унаслідок указаної дорожньо-транспортної пригоди:

- неповнолітній пішохід ОСОБА_7 . відповідно до довідки КНП «Черкаська обласна дитяча лікарня Черкаської обласної ради» від 07.06.2024, куди він був доставлений з місця події, отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритого перелому лівої гомілки, перелому кісток лівої стопи, перелому тім?яної кістки, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, які відповідно до Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17.01.1995 № 6 відносяться до тяжких тілесних ушкоджень;

- неповнолітній пішохід ОСОБА_8 . відповідно до довідки КНП «Черкаська обласна дитяча лікарня Черкаської обласної ради» від 07.06.2024, куди він був доставлений з місця події, отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритої проникаючої черепно-мозкової травми, перелому склепіння та основи черепу, забою головного мозку, важкого струсу головного мозку, забою органів грудної клітки та черевної порожнини, коми першого ступеню, які відповідно до Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17.01.1995 № 6 відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, та в подальшому переведений до КНП «Черкаська обласна лікарня Черкаської обласної ради», де він внаслідок отриманих тілесних ушкоджень 30.06.2024 помер. Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть № 725 від 30.06.2024, виданого КУ «Черкаське обласне бюро судово-медичної експертизи» причиною смерті ОСОБА_8 є поліорганна недостатність, сполучена травма голови тулуба та кінцівок.

За версією слідства, порушення правил безпеки дорожнього руху водієм автомобіля «Ford Focus», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_5 , а саме вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_7 та спричинення смерті потерпілого ОСОБА_8 .

ОСОБА_5 07.06.2024 о 16 годині 00 хвилин затримано в порядку ст. 208 КПК України та 08.06.2024 останньому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, тобто у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли тяжке тілесне ушкодження.

30.06.2024 неповнолітній пішохід ОСОБА_8 , якого з місця події було доставлено до КНП «Черкаська обласна дитяча лікарня Черкаської обласної ради», а послідуючому переведено до КНП «Черкаська обласна лікарня Черкаської обласної ради», внаслідок отриманих в результаті зазначеної дорожньо-транспортної пригоди тілесних ушкоджень у вказаному закладі, помер.

З урахуванням встановлених у подальшому досудовим розслідуванням доказів та підстав, 01.07.2024 ОСОБА_5 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, тобто у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли тяжке тілесне ушкодження та спричинили смерть потерпілого.

Причетність ОСОБА_5 до вчиненого кримінального правопорушення, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами:

- даними протоколу огляду місця події від 07.06.2024, під час якого встановлено дорожню обстановку на місці пригоди, виявлено та зафіксовано сліди транспортних засобів, місце розташування автомобіля «FORD FOCUS», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

- даними протоколу затримання підозрюваного ОСОБА_5 від 07.06.2024;

- даними протоколу допиту свідка ОСОБА_9 ;

- даними протоколу допиту свідка ОСОБА_10 ;

- даними протоколу додаткового допиту свідка ОСОБА_11 ;

- даними протоколу допиту свідка ОСОБА_12 ;

- даними протоколу допиту свідка ОСОБА_13 ;

- даними лікарського свідоцтва про смерть від 30.06.2024 № 725;

- іншими матеріалами кримінального провадження.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 08.06.2024 відносно підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту в межах строку досудового розслідування, тобто до 05.08.2024 із покладенням відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України наступних обов`язків:

- заборонити ОСОБА_5 залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу прокурора, слідчого та суду;

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду/слідчого судді;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, реєстрації та роботи;

- утримуватися від спілкування в будь-якій формі (особисто, через знайомих, шляхом телефонного зв`язку чи через мережу інтернет, тощо) зі свідками: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 та іншими встановленими свідками у кримінальному провадженні, експертами, крім випадків необхідності такого спілкування безпосередньо в ході проведення слідчих чи процесуальних дій за їх участі, а також участі ОСОБА_5 у присутності слідчого чи прокурора;

- здати на зберігання свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Ініціатор клопотання вказує, що після прийняття указаного рішення про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту виникли обставини, що суттєво впливають на вирішення питання про обрання запобіжного заходу та повинні бути враховані при застосуванні указаного заходу забезпечення кримінального провадження, а також значно посилюють заявлені при обранні стосовно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту ризики, передбачені п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, що є реальними, триваючими, та виключають можливість обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Так, у ході досудового розслідування кримінального провадження 0000221 встановлено, що неповнолітній пішохід ОСОБА_8 30.06.2024 внаслідок отриманих, у результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди, тілесних ушкоджень 30.06.2024 помер у КНП «Черкаська обласна лікарня Черкаської обласної ради».

Вказана обставина є вагомою у контексті впливу на тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, що є обставиною, яку відповідно до ч. 1 ст. 178 КПК України суд зобов`язаний оцінити при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу.

Ініціатор клопотання зазначає, що санкція кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, у скоєнні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 , що є тяжким, як за визначеною у ст. 12 КК України видовою характеристикою ступеня тяжкості злочину, так і за цінністю суспільних відносин, на які вчинено посягання, тяжкістю та непоправністю спричинених інкримінованим ОСОБА_5 кримінальним правопорушенням наслідків у вигляді смерті дитини - ОСОБА_8 та спричинення тяжких тілесних ушкоджень неповнолітньому ОСОБА_7 , оскільки, відповідно до статті 3 Конституції України, людина, її життя та здоров`я є найвищою соціальною цінністю, передбачає безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років, що свідчить про підвищену суспільну небезпеку злочину, в якому підозрюється ОСОБА_5 .

Відтак, ОСОБА_5 , розуміючи тяжкість покарання, яке йому може бути призначено, може ухилитися від органів досудового розслідування та/або суду, що відповідно значно посилює указаний ризик заявлений на час застосування 08.06.2024 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, передбачений п.1 ч. 1 ст. 177 КПК України. Зазначене узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування,

На переконання слідчого, невідворотність вказаного покарання може спонукати ОСОБА_5 до зміни місця постійного проживання, так як офіційно підозрюваний не працевлаштований, стійких соціальних зв`язків не має та відсутні жодні гарантії, що переважали б за наявним ризиком.

При цьому, зауважував на характері та фактичних обставинах злочину, у скоєнні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 , а саме, останній, нехтуючи Правилами дорожнього руху, наражаючи на небезпеку інших учасників дорожнього руху, керуючи транспортним засобом, що являється джерелом підвищеної небезпеки, скоїв дорожньо-транспортну пригоду, у якій постраждали двоє дітей, до яких вимоги Правил дорожнього руху зобов`язують водіїв бути особливо обережними, а також поведінку ОСОБА_5 після скоєння злочину, який не намагався надати першочергову медичну допомогу потерпілим, не викликав екстрену медичну допомогу, не повідомив поліцію про вчинену дорожньо-транспортної пригоду.

Крім того, з огляду на наслідки кримінально-правового характеру, а саме смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_8 , що виникла після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу, які посилюють кримінальну відповідальність, значно підвищився ризик незаконного впливу підозрюваного ОСОБА_5 на потерпілих, свідків у цьому ж кримінальному провадженні, які проживають з ним в одному місті, та з одним з яких, а саме ОСОБА_15 , який знаходився з підозрюваним у транспортному засобі під час дорожньо-транспортної пригоди, ОСОБА_5 перебуває у дружніх відносинах, та показання яких мають суттєве значення для повного, всебічного з`ясування обставин скоєного кримінального правопорушення.

У зв`язку з чим ОСОБА_5 є особою зацікавленою у зміні показань потерпілих, свідків та матиме реальну можливість шляхом умовлянь, підкупу, залякування, погроз, примусу вимагати дачу від останніх неправдивих показань або зміну уже наданих під час досудового розслідування, показань, з метою уникнення відповідальності за вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, що перешкоджатиме об`єктивному з`ясуванню обставин кримінального провадження.

Беручи до уваги, значимість результатів експертного дослідження у доказуванні кримінальних провадженнях про злочини проти безпеки дорожнього руху, з огляду на зазначені наслідки кримінально - правового характеру, зумовлені наслідками дорожньо-транспортної пригоди у вигляді смерті ОСОБА_8 , ризик впливу підозрюваного на експертів є реальним та вагомим, оскільки ОСОБА_5 , будучи особою зацікавленою у результатах судових експертиз, у разі не застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, матиме можливість здійснювати незаконний вплив на експертів.

Також, на переконання слідчого, значно посилюється ризик перешкоджання ОСОБА_5 кримінальному провадженню іншим чином, зважаючи на те, що на даний час дослідження обставин кримінального провадження триває (здійснюється досудове розслідування), шляхом зловживання процесуальними правами, що може виражатись у неявці за викликами до слідчого та прокурора з метою затягування досудового розслідування, що буде порушувати розумні строки досудового розслідування.

На підтвердження указаних ризиків свідчить і відсутність у підозрюваного ОСОБА_5 щирого каяття, та його визначальних ознак і складових, що передбачають відверту негативну оцінку особою, яка скоїла кримінальне правопорушення своєї злочинної поведінки, засудження свого вчинку, визнання його протиправного характеру і готовність нести відповідальність.

Така позиція підозрюваного ОСОБА_5 свідчить про байдуже ставлення до своїх протиправних дій, їх негативних наслідків та тяжкості нанесеної потерпілим шкоди, що слід розцінювати, як достатню та вагому обставину, що посилює заявлені у кримінальному провадженні ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно, саме застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, а також запобігання указаним ризикам.

Виходячи з принципів законності, справедливості, такий запобіжний захід, на переконання ініціатора клопотання, є співмірним протиправному діянню.

Злочин, у скоєнні якого підозрюється ОСОБА_5 , зазіхає на суспільну складову щодо безпеки в сфері дорожнього руху й відповідно, як наслідок здоров`я та життя особи. Разом з цим, належна правова охорона будь-яких соціальних цінностей, у тому числі й таких соціально значимих, як життя та здоров`я особи, забезпечується лише тоді, коли застосовується ефективний засіб забезпечення кримінального провадження, яким є запобіжний захід.

Наведене, а також високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої наслідками кримінального правопорушення, яким спричинено тяжкі тілесні ушкодження та смерть дітям, у скоєнні якого підозрюється ОСОБА_5 , не лише для конкретної особи, а й для суспільства, в даному випадку виправдовує необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_5 тримання під вартою і застосування саме такого запобіжного заходу у цьому випадку буде виправданим з точки зору наявності відповідного суспільного інтересу у швидкому, повному і об`єктивному досудовому розслідуванні цього кримінального провадження, що також можливе за умови належного запобігання зазначеним ризикам.

Підвищений суспільно небезпечний характер кримінального правопорушення, у скоєнні якого підозрюється ОСОБА_5 , створює в очах суспільства в цілому негативне враження щодо незастосування співмірних заходів забезпечення кримінального провадження, у зв`язку з чим сторона обвинувачення вважає що єдиним дієвим запобіжним заходом у даному випадку буде саме тримання під вартою, що відповідає підставам та меті його застосування.

Завдання кримінального провадження виправдовують необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою уникнення вищевказаних ризиків, а тому сторона обвинувачення вважає, що наявні достатні підстави для зміни запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_5 із цілодобового домашнього арешту на тримання під вартою.

Враховуючи викладене, встановлені обставини кримінального провадження, а також тяжкість наслідків, спричинених даним злочином, особи підозрюваного, у сукупності свідчать про недостатність застосування до нього жодного іншого більш м`якого запобіжного заходу, що не здатні безумовно запобігти заявленим ризикам.

А саме, особисте зобов`язання, як самий м`який запобіжний захід, не забезпечить гарантій належної процесуальної поведінки ОСОБА_5 .

Особиста порука також не може бути застосована до підозрюваного, оскільки до органу досудового розслідування не надійшло звернень від осіб, які б заслуговували на довіру, про те, що вони можуть поручитись за підозрюваного.

Домашній арешт також, на думку слідства, не може бути застосований до підозрюваного, так як він зареєстрований та фактично проживає в одному ж населеному місті з свідками та потерпілими може безпосередньо або через родичів впливати на дачу від останніх неправдивих показів або зміну уже наданих під час досудового розслідування.

Також, при вирішенні питання про зміну запобіжного заходу ОСОБА_5 , слідчий вважала за необхідне врахувати наявні обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме:

- вагомість наявних доказів про причетність підозрюваного до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення;

- кримінальне правопорушення вчинене останнім являється тяжким, та тягне за собою покарання у вигляді позбавлення волі строком від 3 до 8 років;

- вчинення кримінального правопорушення стосовно неповнолітніх осіб;

- в ході досудового розслідування не здобуто будь-які дані, які вказували б на наявність у ОСОБА_5 хвороби, яка б унеможливлювала застосування до нього відповідного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У відповідності до положень ст. ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практики ЄСПЛ, з урахуванням наявних ризиків, а отже й законних підстав в розрізі вимог Глави 18 КПК України, з метою запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків, експертів у вказаному кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, на переконання ініціатора клопотання, обрання щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не є надмірним чи таким, що принижує його гідність в розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, обставинами, які дають підстави стверджувати про наявність публічного інтересу, що виправдовує виняток із загальної норми про повагу до свободи людини, є непоправні наслідки вчиненого, оскільки, відповідно до статті 3 Конституції України, людина, її життя та здоров`я є найвищою соціальною цінністю.

Хоча запобіжний захід у вигляді тримання під вартою і є винятковим запобіжним заходом, однак беручи до уваги те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортним засобом на строк до трьох років, він може уникати кримінального покарання, переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, впливати на свідків та потерпілих, експертів, тому обрання відносно нього будь якого іншого більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить його належної процесуальної поведінки та не зможе запобігти ризикам, що визначені у ст. 177 КПК України.

На підставі викладеного, слідчий, за погодженням із прокурором, звернулась до слідчого судді з даним клопотанням та просила змінити стосовно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід із цілодобового домашнього арешту на тримання під вартою терміном у межах строків досудового розслідування.

В судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання підтримали та просили його задовольнити, пояснивши, що звернення до суду з вказаним клопотання обумовлено тим, що виникли нові обставини, а саме зміною обсягу пред`явленої ОСОБА_5 підозри. Так, 30.06.2024 помер потерпілий ОСОБА_8 , у зв`язку з чим ОСОБА_5 було повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри за ще однією кваліфікуючою ознакою - що спричинило смерть потерпілого. Також, на даний час органом досудового розслідування отримано висновок експерта, відповідно до якого підозрюваний на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди рухався зі швидкістю 110-115 км/год, що свідчить про грубе порушення останнім ПДР. Зазначене є обставинами, які істотно впливають та посилюють існування ризиків, які були встановлені слідчим суддею при обранні запобіжного заходу ОСОБА_5 . Вказані обставини також впливають на тяжкість можливого покарання, яке загрожує останньому, у разі визнання його винуватим, що може спонукати підозрюваного переховуватись від органу досудового розслідування та суду. Окремо прокурор зауважувала, що наявність міцних соціальних зв`язків не є тим стримуючим фактором, який може знизити зазначений ризик до мінімуму. Крім того, продовжують існувати ризики передбачені п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливий вплив на потерпілих та свідків з метою змінити ними своїх показів, а також перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

При цьому, на уточнюючі питання слідчого судді, прокурор пояснила, що при обранні запобіжного заходу ОСОБА_5 слідчим суддею було враховано як тяжкість покарання, так і обґрунтованість та наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, про які вказувала сторона обвинувачення. В той же час, ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, слідчим суддею було відхилено, як необґрунтований та не підтверджений належними доказами. Вказані обставини були предметом апеляційного перегляду ухвали слідчого судді, яку залишено без змін. На переконання прокурора, на даний час, у зв`язку із смертю одного з потерпілих, підозрюваний ОСОБА_5 може не з`являтись до слідчого, прокурора чи суду, чи затягуватиме досудове розслідування та перешкоджатиме кримінальному провадженню.

На уточнюючі питання слідчого судді слідчий зазначила, що підозрюваний ОСОБА_5 , після обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, покладені на нього процесуальні обов`язки виконує повністю, з боку органу досудового розслідування претензії до нього відсутні. Після смерті потерпілого, підозрюваного було повідомлено, що буде змінено раніше повідомлену йому підозру. На вручення зміненої підозри, а потім і клопотання про зміну запобіжного заходу ОСОБА_5 з`явився, як і на розгляд даного клопотання. Відомості про здійснення підозрюваним впливу на свідків чи потерпілих у неї відсутні. Паспорт, що надає право на виїзд за межі України, ОСОБА_5 здав.

Захисник підозрюваного - адвокат ОСОБА_6 , в судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання, посилаючись на те, що ОСОБА_5 визнає свою вину та щиро кається, жодних дій на перешкоджання кримінальному провадженню ним не вчинялось та не вчиняється, а навпаки він співпрацює зі слідством, ніякого тиску чи впливу на свідків та потерпілих він не здійснює. Покладені на нього процесуальні обов`язки виконує повністю, зауважень від органу досудового розслідування до нього немає. Про відсутність ризику переховування від слідства та суду свідчить, зокрема, те, що ОСОБА_5 дізнавшись про смерть потерпілого, зміну йому вже повідомленої підозри та звернення до слідчого судді з клопотанням про зміну відносно нього запобіжного заходу, нікуди не зник, а навпаки з`явився за першою вимогою до слідчого для отримання зміненої підозри, потім клопотання про зміну запобіжного заходу та з`явився на дане судове засідання. Він розуміє наслідки та ступінь відповідальності за вчинені ним дії. Одному з потерпілих було відшкодовано моральну шкоду в розмірі ста тисяч гривень. Так, обсяг пред`явленої підозри змінився, проте апеляційним судом було перевірено та підтверджено обґрунтованість обраного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, який, на її переконання, є дієвим та таким, що забезпечує належну процесуальну поведінку останнього. Просила відмовити в задоволенні клопотання слідчого.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав позицію свого захисника. Додатково пояснив, що він повністю усвідомлює свою вину та щиро кається в скоєному. Він, разом зі своїми батьками, намагається відшкодувати завдану потерпілим шкоду.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши копії матеріалів, якими слідчий та прокурор обґрунтовують доводи клопотання, та надані стороною захисту документи, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України, а згідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими соціальними цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно ч. 1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. При цьому, відповідно до ч. 5 даної статті цього Кодексу, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

Метою застосування запобіжних заходів відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Отже, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194КПК України).

В судовому засіданні встановлено, що в провадженні СУ ГУНП в Черкаській області перебуває кримінальне провадження №0000221 від 07.06.2024 за підозрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Так, 07.06.2024 ОСОБА_5 було затримано в порядку ст. 208 КПК України та 08.06.2024 останньому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, тобто у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли тяжке тілесне ушкодження.

Ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 08.06.2024 (справа №711/4641/24) до підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, в межах строку досудового розслідування, тобто до 05.08.2024, включно.

Крім того, вказаною ухвалою відповідно до вимог ч.5 ст 194 КПК України, на підозрюваного покладено наступні:

-заборонити йому залишати місце проживання цілодобово за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу прокурора, слідчого та суду;

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду/слідчого судді;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, реєстрації та роботи;

- утримуватися від спілкування в будь-якій формі (особисто, через знайомих, шляхом телефонного зв`язку чи через мережу інтернет, тощо) зі свідками: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , та іншими встановленим свідками у кримінальному провадженні, експертами, крім випадків необхідності такого спілкування безпосередньо в ході проведення слідчих чи процесуальних дій за їх участі, а також участі ОСОБА_5 у присутності слідчого чи прокурора;

- здати на зберігання свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Обираючи підозрюваному ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту слідчим суддею Придніпровського районного суду м. Черкаси було встановлено існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливе переховування від слідства та суду та здійснення пливу на свідків у даному кримінальному провадженні. Слідчим суддею було враховано і тяжкість покарання, яка загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, а також наслідки протиправних дій, які настали для потерпілих. В той же час, враховуючи, що прокурором не було доведено, що менш тяжкий запобіжний захід не зможе забезпечити правослухняної поведінки підозрюваного ОСОБА_5 , слідчим суддею було обрано відносно останнього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, що передбачає заборону залишати місце проживання цілодобово.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 20.06.2024 ухвалу слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 08.06.2024 залишено без змін.

Переглядаючи рішення слідчого судді щодо обрання підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу, апеляційним судом було надано оцінку ризикам, які зазначались прокурором на обґрунтування клопотання про обрання відносно останнього запобіжного заходу, а також поданої апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді, проте колегія суддів погодилась з рішенням слідчого судді першої інстанції, зазначивши, що одна лише тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, а також тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному, не можуть бути єдиними підставами для застосування відносно останнього найбільш суворого запобіжного заходу, а повинні оцінюватись в сукупності з наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, матеріалами, які характеризують особу підозрюваного та його поведінку після вчиненого.

01.07.2024 підозрюваному ОСОБА_5 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, тобто у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли тяжке тілесне ушкодження та спричини смерть потерпілого.

Відповідно до ст. 200 КПК України, прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися в порядку, передбаченому статтею 184 цього Кодексу, до слідчого судді, суду із клопотанням про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування, зміну або покладення додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу, чи про зміну способу їх виконання.

У клопотанні про зміну запобіжного заходу обов`язково зазначаються обставини, які: 1) виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу; 2) існували під час прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу, але про які слідчий, прокурор на той час не знав і не міг знати.

Згідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріали зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні даного кримінального правопорушення, а також наявність доказів, яким обґрунтовуються відповідні обставини.

Обґрунтовуючи необхідність зміни обраного відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу прокурор посилалась на наявність нової кваліфікуючої ознаки, а саме смерть потерпілого, яка в свою чергу впливає на міру покарання, яка загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні даного кримінального правопорушення.

Наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 07.06.2024, під час якого встановлено дорожню обстановку на місці пригоди, виявлено та зафіксовано сліди транспортних засобів, місце розташування автомобіля «FORD FOCUS», реєстраційний номер НОМЕР_1 ; протоколом затримання підозрюваного ОСОБА_5 від 07.06.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ; протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_11 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 ; даними лікарського свідоцтва про смерть від 30.06.2024 № 725; іншими матеріалами кримінального провадження.

Слідчий суддя вважає, що за обставин, викладених у клопотанні про зміну запобіжного заходу, стороною обвинувачення доведено наявність обґрунтованої підозри щодо причетності ОСОБА_5 до вчинення інкримінованого йому органом досудового розслідування злочину та існування фактів, які в контексті практики Європейського суду з прав людини можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити даний злочин.

При цьому суд виходить з положень ч. 5 ст. 9 КПК України та позиції Європейського суду з прав людини, відображеної у п. 175 рішення від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» відповідно до якого «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182), також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Також, прокурор посилалась на ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, які стали більш актуальними зважаючи на збільшення обсягу підозри та, відповідно, тяжкості ймовірного покарання у разі визнання ОСОБА_5 винним у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, а саме: можливості переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих у даному кримінальному провадженні та перешкоджання слідству іншим чином.

Вирішуючи питання про існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховування від органів досудового розслідування та суду, суд оцінює в світлі обставин цього кримінального правопорушення та особистої поведінки підозрюваного, його сімейного стану, приходить до висновку, що ризик переховування є актуальним, зважаючи на тяжкість ймовірного покарання, оскільки останній підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого, що свідчить про можливість переховування останнього від слідства та суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності. Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Суд також бере до уваги й інформацію щодо особи підозрюваного, яку наводить сторона захисту, зокрема, що ОСОБА_5 є особою молодого віку, має постійне місце проживання, навчається на 4 курсі ІНФОРМАЦІЯ_5 , раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, проте у світлі наведених вище актуальних даних про існування ризику переховуватися, наявність постійного місця проживання, як внутрішньо переміщеної особи, та те, що підозрюваний раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягався, не можуть бути вирішальними, що могло б знизити цей ризик до маловірогідного чи до його виключення.

Таким чином, слідчий суддя погоджується з доводами прокурора щодо наявності ризику переховування підозрюваного ОСОБА_5 від органів досудового розслідування та суду, з огляду на встановлені в судовому засіданні обставини.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків та потерпілих у даному кримінальному провадженні, слідчий суддя враховує встановлену кримінальним процесуальним законодавством процедуру отримання показань на стадії судового розгляду, відповідно до яких, свідки допитуються безпосередньо в судовому засіданні. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

Отже зазначений ризик існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідка та дослідження їх судом.

Крім того, на переконання слідчого судді, існує ризик можливого впливу на потерпілих у даному кримінальному провадженні з метою зміни ними наданих показів або відмови від надання показів.

За таких обставин, ризик впливу на свідків та потерпілих у даному кримінальному провадженні є актуальним та доведеним прокурором.

В той же час, слідчий суддя вважає, що ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зазначений в клопотанні є неконкретизованим, будь-які обґрунтування існування вказаних обставин відсутні, що на думку слідчого судді носить лише формальний характер.

Вирішуючи питання про доцільність зміни обраного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді домашнього арешту на тримання під вартою, слідчий суддя повинен встановити, чи є запобіжний захід пропорційним для запобігання ризику або ризикам, на які вказує сторона обвинувачення, з метою захисту прав підозрюваного та дотримання принципу верховенства права.

Зі змісту ч. 1 ст. 183 КПК України слідує, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Згідно з вимогами ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

При розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення Європейського Суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України").

Слідчий суддя враховує відомості про особу підозрюваного, який має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , за якою проживає разом зі своїми батьками та сестрою, має міцні соціальні.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

З наведеного вбачається, що метою застосування запобіжного заходу є не каральна, а забезпечувальна функція, тобто, до особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, наявність яких підтверджено в судовому засіданні, а також, відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність (п. п. "а" п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Крім того, під час розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу із цілодобового домашнього арешту на тримання під вартою, у судовому засіданні було встановлено, що підозрюваним ОСОБА_5 належно виконуються процесуальні обов`язки, покладені на нього ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 08.06.2024, залишеною без змін ухвалою Черкаського апеляційного суду від 20.06.2024, а саме: підозрюваний не змінив місце свого проживання та не залишає його цілодобово без дозволу слідчого; з`являться за першою вимогою до слідчого, прокурора чи суду; утримується від спілкування із потерпілими та свідками у даному кримінальному провадженні; здав до відповідних органів паспорт, що надає право на виїзд за межі України, - що не заперечувалось стороною обвинувачення.

Зазначене вказує на те, шо застосований відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту повністю забезпечує належну правослухняну поведінку підозрюваного та виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, а тому такий запобіжний захід є дієвим та достатнім.

Таким чином слідчий суддя приходить до висновку, що за викладених обставин, застосування виняткового запобіжного заходу, не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України.

Слідчий суддя при вирішенні вказаного клопотання також враховує інші обставини вказані у ст. 178 КПК України, а саме тяжкість кримінального правопорушення, що ставиться у підозру, вагомість доказів, та розмір покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим.

При цьому слідчий суддя зазначає, що одна лише тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, а також тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному, не можуть бути єдиними підставами для застосування відносно останнього найбільш суворого запобіжного заходу, а повинні оцінюватись в сукупності з наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, матеріалами, які характеризують особу підозрюваного та його поведінку після вчиненого

Слідчий суддя приходить до висновку, що обраний відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, повністю забезпечує виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а тому підстав для зміни запобіжного заходу суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 110, 131, 132, 176-178, 181, 183, 193, 194, 196, 200, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання начальника відділу розслідування злочинів, учинених дітьми СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 , погодженого прокурором відділу захисту інтересів дітей та протидії домашньому насильству Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_3 , поданого в рамках кримінального провадження №0000221 від 07.06.2024, про зміну запобіжного заходу із домашнього арешту на тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1