Вирок

Іменем України

19.04.2024 року Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові кримінальне провадження №0001044 від 05.12.2023 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки с. Дубровиця Яворівського району Львівської області, заміжньої, із середньою спеціальною освітою, працюючої ревізором в мережі магазинів «АТБ», раніше не судимої, зареєстрованої і фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , усвідомлюючи що Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» за №64/2022 від 24.02.2022 року, затвердженим Законом України від 24.02.2022 року № 2102 - ІХ (із подальшими змінами), в Україні введено воєнний стан, 04.12.2023 року близько 11:08 год., перебуваючи у приміщенні магазину «ЄВА» №1507 ТОВ «РУШ», що по АДРЕСА_2 , діючи протиправно, умисно, з корисливих мотивів та з метою власного безпідставного збагачення, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, розуміючи, що її дії не були помічені сторонніми особами, таємно, шляхом вільного доступу, викрала із торгового стелажа магазину майно, а саме чоловічу туалетну воду «Antonio Banderas Blue Seduction», об`ємом 50 мл., вартістю 457,41 грн., котру помістила в сумку-рюкзак, яка в неї знаходилася на плечі, та пройшла через касове відділення, не розрахувавшись за вказаний товар, і залишила приміщення магазину, чим спричинила ТОВ «РУШ» матеріальну шкоду на суму 457 грн. 41 коп.

Таким чином, ОСОБА_4 скоїла таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену в умовах воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, визнала повністю, підтвердила усі обставини його вчинення. Пояснила, що 04.12.2023 року вона зайшла в магазин «Єва» по вул. Городоцька у м. Львові за покупками. При огляді товару виявила наявність в магазині чоловічої туалетної води «Antonio Banderas Blue Seduction» та в неї раптово виник умисел заволодіти цими парфумами, тому вона поклала їх в рюкзак, а в подальшому вийшла з магазину, не розрахувавшись за них, та попрямувала в напрямку торгового центру «Скриня». Однак, їй стало дуже соромно за свій вчинок, тому вона по дорозі викинула викрадені парфуми у смітник. Чому не повернула туалетну воду магазину, пояснити не може. Після викриття поліцією повністю відшкодувала магазину заподіяну шкоду. Розуміє, що вчинила неправильно, у скоєному кається, просить суворо не карати, давши їй шанс довести своє виправлення.

Представник потерпілої юридичної особи ТОВ «РУШ» ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, подала заяву від 19.03.2024 року про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила, що у прийнятті остаточного рішення у справі покладається на розсуд суду.

З урахуванням поданої представником потерпілої юридичної особи заяви, положень ст.325 КПК України, думки учасників провадження, які вважають за можливе розгляд справи здійснювати за відсутності такого представника, який до суду не з`явився та у поданій заяві висловив свою позицію у кримінальному провадженні, суд ухвалив розгляд справи проводити без участі представника потерпілої юридичної особи, оскільки це не перешкоджає встановленню обставин під час судового розгляду.

Суд з`ясував, що обставини справи ніким із учасників судового провадження не оспорюються і кожен з них правильно розуміє зміст цих обставин. Суд також впевнився у добровільності їх позиції та роз`яснив їм процесуальні наслідки зазначених дій, передбачені ч.2 ст.394 КПК України. З урахуванням думки всіх учасників процесу та на підставі ч.3 ст.349 КПК України судом було визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються, і судовий розгляд було обмежено допитом обвинуваченої та дослідженням характеризуючих даних на її особу, а також матеріалів, які стосуються процесуальних витрат у справі та речових доказів.

Отже, суд вважає доведеним факт скоєння ОСОБА_4 таємного викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненого в умовах воєнного стану, тобто кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно із ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад кримінального правопорушення та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

З огляду на викладене, при призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд враховує тяжкість вчиненого нею кримінального правопорушення, яке з урахуванням положень ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, характер та ступінь суспільної небезпеки кримінального правопорушення, мету вчинення суспільно небезпечних дій, зокрема бажання обернути чуже майно на свою користь, відсутність обтяжуючих покарання обставин, наявність пом`якшуючих обставини, якими суд визнає щире каяття обвинуваченої та добровільне відшкодування завданого нею збитку, особу ОСОБА_4 , яка вину у скоєному визнала, раніше не судима, вперше притягається до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем проживання, працевлаштована, на обліку в лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.

Беручи до уваги наведене, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у межах санкції ч.4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі. Наявність кількох пом`якшуючих покарання обставин, а також дані, які позитивно характеризують обвинувачену, її позитивна посткримінальна поведінка, зокрема відшкодування потерпілій юридичній особі на стадії досудового розслідування заподіяної кримінальним правопорушенням шкоди, що підтверджується розпискою представника ТОВ «РУШ» ОСОБА_5 від 19.12.2023 року із зазначенням, що потерпіла юридична особа матеріальних претензій до ОСОБА_4 не має у зв`язку з повним відшкодуванням заподіяної шкоди, дають підстави для призначення покарання на рівні мінімальної межі, визначеної в санкції ч.4 ст.185 КК України.

Водночас суд приймає до уваги те, що відповідно до ч.1 ст.75 КК України, якщо суд, крім випадків прямо передбачених ч.1 ст.75 КК України, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

У даному випадку вчинене ОСОБА_4 кримінальне правопорушення не підпадає під категорію винятків, визначених у ч.1 ст.75 КК України, а тому, положення зазначеної статті щодо застосування судом звільнення від відбування покарання з випробуванням можуть бути застосовані до обвинуваченої. При цьому, суд вважає, що для застосування таких положень наявні правові підстави, адже усвідомлення обвинуваченою своєї провини, щире каяття останньої, готовність відповідати за скоєне, повне відшкодування потерпілій юридичній особі майнової шкоди, заподіяної злочином, відсутність в потерпілого будь-яких матеріальних претензій до обвинуваченої, а також думка прокурора про доцільність застосування до обвинуваченої положень ст.75 КК України, є достатніми для висновку про можливість виправлення обвинуваченої без відбування покарання. Разом з тим, на ОСОБА_4 слід покласти обов`язки, визначені ст.76 КК України, які відповідатимуть завданням контролю за поведінкою засудженої з метою встановлення факту її виправлення.

З огляду на вимоги ч.2 ст.65 КК України визначена даним вироком міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових кримінальних проступків та злочинів.

Запобіжний захід відносно обвинуваченої ОСОБА_4 під час досудового розслідування та протягом судового розгляду даного кримінального провадження не обирався і підстав для його обрання немає.

У справі наявні процесуальні витрати на проведення експертизи. Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що в ході досудового розслідування Львівським НДЕКЦ МВС України проводилась судова товарознавча експертиза. Згідно наявної довідки про вартість виконаної експертизи витрати на залучення експерта з оформленням висновку №СЕ-19/114-23/24567-ТВ від 14.12.2023 року у даному кримінальному провадженні складають 1135,92 грн. З урахуванням положень ст.124 КПК України зазначені витрати на проведення експертизи підлягають стягненню з обвинуваченої.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Підстав для застосування правових приписів ст.174 КПК України немає.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.349, 368-371, 373, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, та призначити їй покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного їй покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Відповідно до п.п.1, 2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь держави процесуальні витрати за проведення судової товарознавчої експертизи в сумі 1135,92 (одна тисяча сто тридцять п`ять) гривень 92 коп.

Речові докази: 1) жіночу матерчату куртку бежевого кольору із капюшоном з білим хутром, яка застібається на замок-застібку типу «блискавка», торгівельної марки «J HAO XIANG»; шкіряну сумку-рюкзак бежевого кольору із поясами на плече, яка застібається на замок-застібку типу «блискавка», із написом на лицевій частині «Fashion and Bags»; банківську картку «ПУМБ» № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_6 , з терміном дії до 09/24, які передані на відповідальне зберігання ОСОБА_4 , залишити у власності останньої; 2) DVD-R диск із записами з камер відеоспостереження магазину «Єва» за 04.12.2023 року зберігати при матеріалах кримінального провадження №0001044 (в матеріалах досудового розслідування).

Вирок може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Франківський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Суддя ОСОБА_1