Код суду 233 Справа № 233/2675/24
Вирок
Іменем України
20 травня 2024 року м. Костянтинівка
Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Костянтинівка, Донецької області, українця, громадянина України, розлученого, який не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий,
09 квітня 2024 року Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки.
у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України,
На початку вересня 2023 року, точної дати не встановлено, ОСОБА_4 , проходив по балці, яка розташована неподалік його місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 , де на відкритій ділянці місцевості, біля річки, побачив кущі дикоростучої рослини роду коноплі. В цей час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на незаконне придбання, зберігання та виготовлення особливо небезпечного наркотичного засобу канабісу, без мети збуту.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , перебуваючи на вказаній ділянці місцевості, діючи умисно, незаконно зірвав з дикоростучої рослини роду коноплі гілля з листами, тим самим здійснив незаконне, умисне придбання особливо небезпечного наркотичного засобу канабісу, без мети збуту.
Після чого, ОСОБА_4 , зірвані ним гілля з листами дикоростучої рослини роду коноплі, відніс до приміщення горища літньої кухні, за місцем свого проживання для їх подальшого висушування, з метою придання стану придатного для куріння, тим самим почав незаконно, умисно зберігати та виготовляти особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, без мети збуту.
Далі наприкінці січня 2024 року, точної дати не встановлено, ОСОБА_4 , знаходився за місцем свого проживання, а саме на території домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де піднявся на горище літньої кухні, зібрав сухі листя рослин роду коноплі, долонями обох рук подрібнив їх та склав у паперовий згорток, який поклав у полімерний пакет, та заховав у тумбочці стола приміщенні літньої кухні на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , для подальшого власного вживання, без мети збуту.
10 квітня 2024 року в період часу з 18 години 46 хвилин до 19 години 03 хвилин, під час проведення в установленому законом порядку огляду місця події, а саме будівлі літньої кухні на території домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , у ОСОБА_4 виявлено та вилучено:
-паперовий згорток з речовиною рослинного походження, зеленого кольору яка є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом, маса канабіса в перерахунку на суху речовину складає 53,05 г;
Виявлений і вилучений особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, в порушення закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 22.12.2006 ОСОБА_4 будучи особою, яка протягом року засуджена за ст. 309 КК України, діючи умисно, незаконно придбав, виготовив та зберігав, без мети збуту.
Згідно з наказом Міністерства охорони здоров`я України № 188 від 01.08.2000 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу», загальної кількості особливо небезпечного наркотичного засобу канабіс, масою 53,05 г (в перерахунку на основу) у невеликих розмірах, достатньо для притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності.
Згідно з Постановою Кабінета Міністрів України № 770 від 6 травня 2000 року «Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», відповідно до Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 22 грудня 2006 року зі змінами та доповненнями та «Списку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 6 травня 2000 року, із змінами до Постанови «Про внесення змін до переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» від 16 травня 2018 № 390 - канабіс (таблиця № 1, список № 1) віднесено до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчинені інкримінованого йому правопорушення, підтвердив обставини викладені в обвинувальному акті. Пояснив, що здійснив помилку через що сильно шкодує. Підтвердив, що дійсно на початку вересня 2023 року йшов з собакою гуляти та в балці побачив коноплю, вирішив її зірвати та приніс додому, поклав сушити. У січні 2024 року подрібнив висушене для власного споживання, вживав як заспокійливий засіб через постійні хвилювання. Просив суворо не карати.
Прокурор у судовому засіданні зазначив, що під час судового розгляду встановлено, що інкриміноване протиправне діяння вчинено обвинуваченим, тому просить суд визнати ОСОБА_4 винуватим та призначити покарання за ч. 2 ст. 309 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки 3 місяці. На підставі ст. 71 за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до покарання, яке буде призначене цим вироком, невідбутої частини покарання призначеного вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 09 квітня 2024 року призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки 6 (шість) місяців.
При цьому прокурор просив урахувати таку пом`якшуючу покарання обставину, як щире каяття.
Оскільки обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, та приймаючи до уваги, що прокурор, також не оспорював фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин скоєння злочинів, які ніким не оспорюються.
Враховуючи викладене, допитавши у судовому засіданні обвинуваченого та частково дослідивши матеріали кримінального провадження, у тому числі ті, що характеризують особу обвинуваченого, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при встановлених судом обставинах доведена повністю, а його дії слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 309 КК України, незаконне придбання, виготовлення та зберіганні наркотичних засобів без мети збуту, вчинене протягом року після засудження за цією статтею.
При вирішенні питання щодо виду та міри покарання, необхідного і достатнього для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, суд враховує приписи статей 50, 65 КК України, зі змісту яких випливає, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, воно повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 судом не встановлено з таких підстав.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 №2617-VIII (далі Закон №2617-VIII), що набирав чинності з 01.07.2020, до абз. 2 ч. 1 ст. 309 КК були внесені зміни та ч. 2 ст. 309 КК викладена в новій редакції, якою така кваліфікуюча ознака, як вчинення цього кримінального правопорушення повторно, була виключена, натомість зазначена така кваліфікуюча ознака як вчинені особою протягом року після засудження. За своїм змістом вказана кваліфікуюча ознака є тотожною повторності, а тому суд не вбачає підстав для врахування повторності як обставини, що обтяжує покарання обвинуваченому, оскільки ця ж обставина вже врахована як кваліфікуюча.
Згідно роз`яснень п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року, «Призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів».
Крім того, необхідно враховувати позицію Конституційного Суду України, викладену у рішенні №15-рп/2004 від 02 листопада 2004 року, відповідно до якої окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.
За таких обставин, судом враховано, що обвинувачений, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, з 1994 року перебував на обліку у лікаря психіатра з діагнозом: психопатія, збудлива форма, стійка декомпенсація. Знятий в 1997 році зі стійкою компенсацією. Раніше судимий 09 квітня 2024 року Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки з іспитовим строком на 2 роки, знову вчинив умисний не тяжкий злочин за ч. 2 ст. 309 КК України, а отже, на думку суду, належних висновків для себе не зробив, що свідчить про антисоціальну спрямованість особи обвинуваченого, його схильність до вчинення нових кримінальних правопорушень, а тому суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 можливе лише із застосуванням покарання, пов`язаного лише з ізоляцією від суспільства - у виді позбавлення волі в межах, передбачених санкцією ч. 2 ст. 309 КК України.
Відповідно до ст. 78 КК України, у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими ст. 71, 72 цього Кодексу.
За приписами ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.
Отже, враховуючи, що обвинувачений раніше судимий 09 квітня 2024 року Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, проте вчинив новий злочин після постановлення зазначеного вироку, але до повного відбуття покарання за вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 09 квітня 2024, а тому суд остаточне покарання призначає за правилами ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вищевказаним вироком.
При цьому, суд враховує правову позицію, викладену в п. 10 абз. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», відповідно до якої, виходячи з положень частини 2 статті 75 КК України, а також змісту частини 3 статті 78 КК України, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підстав ст. 71 КК України. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання є неприпустимим, а тому підстав для призначення обвинуваченому ОСОБА_5 покарання із застосуванням ст. 75 КК України - зі звільненням від відбування покарання з випробуванням, суд не вбачає.
Призначення ОСОБА_4 саме такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», не лише покарати за вчинення кримінального правопорушення, а й здійснити виправлення особистості, а також запобігти вчиненню нею так і іншими особами злочинів.
Суд наголошує, що призначення покарання є дискрецією лише суду, та здійснюється лише на підставі внутрішнього переконання судді, і оцінки особистості обвинуваченого, з метою досягнення саме мети визначеної ст. 50 КК України. При цьому, покарання у виді позбавлення волі хоча і є винятковим, але застосовується щодо осіб, виправлення яких є неможливим в іншій, передбачений законом спосіб.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Питання речових доказів у кримінальному проваджені слід вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.
Витрати, пов`язані з проведенням судової судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів та прекурсорів № СЕ-19/113-24/2131-НЗПРАП від 16.04.2024 року на підставі ст. 118 КПК України включаються судом у процесуальні витрати і підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави згідно з вимогами ч. 2 ст. 124 КПК України.
Запобіжний захід у кримінальному провадженні не обирався і на даний час відсутні підстави для його обрання, оскільки обвинувачений перебуває під вартою на виконання попереднього вироку.
На підставі викладеного, керуючись ст. 100, 349, 363-368, 370, 371, 374, 376 КПК України, суд
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки 3 місяці.
На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до покарання, яке призначене цим вироком, невідбутої частини покарання призначеного вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 09 квітня 2024 року призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки 6 (шість) місяців.
Початок відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту його затримання на виконання цього вироку.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати у кримінальному провадженні пов`язані із проведенням судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів та прекурсорів № СЕ-19/113-24/2131-НЗПРАП від 16.04.2024 у сумі 2271,84 грн.
- об`єкт дослідження поміщений у первинній упаковці та поміщений до спец-пакету № 5801886 переданий до камери зберігання речових доказів ВП № 2 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області відповідно до квитанції про тримання на зберігання речових доказів, вилучених (отриманих) стороною обвинувачення під час здійснення кримінального провадження № 644 від 19.04.2024 року, номер книги обліку речових доказів, вилучених (отриманих) стороною обвинувачення під час здійснення кримінального провадження 60, порядковий номер 644 знищити.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1