Справа №:755/8603/20
Провадження №: 1-кп/755/893/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" лютого 2024 р. м.Київ

Дніпровський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Дніпровського районного суду м.Києва, кримінальне провадження №0008415 відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Славутич Київської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Києва, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого,

за обвинуваченням в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Дніпровського районного суду м.Києва знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 та ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

27.12.2023 року ухвалою Дніпровського районного суду м.Києва ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було оголошено у розшук та кримінальне провадження №0008415 було зупинено до розшуку останніх.

14.02.2024 року начальником сектору ВКП Дніпровського УП ГУ НП у м.Києві ОСОБА_7 було встановлено місцезнаходження обвинуваченого ОСОБА_4 .

Ухвалою Дніпровського районного суду м.Києва від 15.02.2024 року кримінальне провадження №0008415 за обвинуваченням ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, було відновлено.

Прокурор у судовому засіданні звернувся до суду з письмовим клопотанням про застосування ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Клопотання обґрунтоване тим, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого корисливого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 4 до 6 років, офіційно не працює, не має підтвердженого джерела доходу. На думку прокурора, існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, а саме можливість обвинуваченого переховуватися від суду, про що свідчить те, що обвинуваченого було оголошено у розшук, вчинити інше кримінальне правопорушення. Щодо доводів захисника та обвинуваченого про відсутність з боку обвинуваченого зазначених ним ризиків заперечував, просив відмовити в задоволенні клопотання про застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу.

Захисник - адвокат ОСОБА_6 заперечувала проти застосування запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 , посилаючись на те, що дане клопотання не відповідає вимогам ст.184 КПК України, не обгрунтоване, оскільки ризики вказані в ньому відсутні, жодних додатків на підтвердження вказаних ризиків суду не надано.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав думку захисника, також заперечував щодо задоволення клопотання прокурора, та пояснив суду, що він готовий з`являтися до суду, усі покладені на нього обов`язки буде виконувати. Просив дати останній шанс.

Свідок ОСОБА_8 суду показала, що проживає разом з сином, раніше він не притягувався до кримінальної відповідальності, зауважила що її син підробляє, вважає, що син буде виконувати покладені на нього обов`язки у разі застосування до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту за проживання.

Вислухавши думки учасників судового провадження, вивчивши клопотання прокурора вислухавши пояснення свідка, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового засідання зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Згідно з ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

У частині 2 статті 177 КПК України визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

За правилами ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 цього Кодексу.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Частиною 5 статті 9 КПК України визначено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

При вирішенні питання про доцільність продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому суд враховує, крім іншого, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винним у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він обвинувачується, вік та стан здоров`я, майновий стан, міцність соціальних зв`язків, репутацію обвинуваченого, ризик повторення чи продовження ним протиправної поведінки.

Так, ОСОБА_4 обвинувачується у скоєні злочину, який згідно ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, за який законом передбачене покарання до шести років позбавлення волі, раніше не судимий.

Вирішуючи питання про наявність підстав для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд враховує вимоги п.п.3, 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

На думку суду, окрім констатації, прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Крім того, прокурором не наведені жодні доводи, які б давали підстави вважати, що внаслідок обрання запобіжного заходу, менш суворого, ніж тримання під вартою, який обмежує у свободі ОСОБА_4 , останній буде ухилятись від слідства та суду.

Окрім цього, при розгляді даного клопотання суд враховує правову позицію, викладену у п.80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України», щодо обов`язку суду при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою розглядати можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Частина 2 статті 194 КПК України передбачає обов`язок суду постановити ухвалу про відмову у застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, а саме: наявність обґрунтованої підозри, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Таким чином, оскільки прокурором не надано доказів про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним в клопотанні (п.3 ч.1 ст.194 КПК України), суд, враховуючи дані про особу обвинуваченого, зокрема те, що він має постійне місце проживання, раніше не судимий, вважає, що вагомих підстав для застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з матеріалів клопотання не вбачається, у зв`язку з чим необхідно застосувати до обвинуваченого більш м`який запобіжний захід, ніж той, що зазначений в клопотанні.

За вищевказаних обставин, суд приходить до висновку, що запобігання будь-яких ризиків, пов`язаних з прибуттям обвинуваченого на вимогу суду можливе і при застосуванні запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Керуючись ст.ст.3, 176, 177, 178, 179, 181, 184, 193, 194, 195, 196, 331, 369-372, ч.2 ст.376 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0008415 відносно ОСОБА_4 - відмовити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, з перебуванням останнього за місцем проживання: АДРЕСА_3 , на строк, що не може перевищувати двох місяців, тобто до 13 квітня 2024 включно.

Заборонити обвинуваченому ОСОБА_4 залишати місце свого проживання: АДРЕСА_3 , без дозволу суду,цілодобового, за виключенням випадків необхідності надання медичної допомоги та необхідності перебування в укритті під час повітряної тривоги.

Покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме:

- прибувати за кожною вимогою до суду;

- не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

- здати за наявності на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід; працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків.

Виконання ухвали покласти на орган Національної поліції за місцем проживання ОСОБА_4 .

Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якого застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, і повідомити про це суд.

Контроль за виконанням ухвали в цій частині покласти на прокурора у даному кримінальному провадженні.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 з-під варти в залі суду негайно та доставити до місця проживання: АДРЕСА_3 , оскільки згідно з умовами обраного запобіжного заходу йому заборонено залишати житло цілодобово.

Ухвала діє 60 (шістдесят) днів та підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченому та захиснику та направити для виконання до органу Національної поліції за місцем проживання ОСОБА_4 .

Повний текст ухвали оголосити учасникам судового провадження у судовому засіданні о 17-30 годині 20 лютого 2024 року.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Суддя Дніпровського районного суду

м.Києва ОСОБА_1