Справа № 953/6230/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" липня 2024 р. м.Харків

Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження № 00004841 від 12.06.2024 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниця, громадянина України, одруженого, з вищою освітою, військовослужбовця призваного під час мобілізації військової частини НОМЕР_1 , перебуваючого на посаді: стрілець (помічник кулеметника) 1 відділення 1 взводу оперативного призначення 1 роти оперативного призначення (на бронетранспортерах) 5 батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем призваним під час мобілізації військової частини НОМЕР_1 , перебуваючи на посаді стрільця (помічника кулеметника) 1 відділення 1 взводу оперативного призначення 1 роти оперативного призначення (на бронетранспортерах) 5 батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 , в порушення ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 12.06.2024 вирішив стати на злочинний шлях, та діючи умисно, в умовах воєнного стану, вчинив непокору, тобто відкриту відмову виконати наказ начальника.

Так, 12.06.2024 приблизно о 11 год. 35 хв. командиром 5 батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України майором ОСОБА_6 , у місці дислокації підрозділів частини ( АДРЕСА_2 ), військовослужбовцям 5 батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України, у тому числі стрільцю (помічник кулеметника) 1 відділення 1 взводу оперативного призначення 1 роти оперативного призначення (на бронетранспортерах) 5 батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 солдату ОСОБА_4 доведено бойове розпорядження командира 6 батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України № 06/680 від 11.06.2024, щодо висунення на вогневі позиції, які знаходяться на пн.сх.ок. н.п. Липці, із завданням пошуково-штурмових дій та покращення тактичного положення наших військ, а також відбиття контр-наступальних дій противника та не допустити прориву в глибину оборони.

Однак, ОСОБА_4 , будучи невдоволеним цим наказом щодо висунення на вогневі позиції, які знаходяться на пн.сх.ок. н.п. Липці, із завданням пошуково-штурмових дій та покращення тактичного положення наших військ, а також відбиття контр-наступальних дій противника та не допустити прориву в глибину оборони, перебуваючи у Київському районі м. Харкова, 12.06.2024 орієнтовно о 11 год. 35 хв., діючи з прямим умислом, а саме усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану відкрито відмовився виконувати вказаний наказ.

Тим самим, солдат ОСОБА_4 підірвав боєготовність та боєздатність свого підрозділу в/ч НОМЕР_2 .

Такі дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 4 ст. 402 КК України - непокора, тобто відкрита відмова виконати наказ начальника, вчинена в умовах воєнного стану.

05 липня 2024 року між обвинуваченим ОСОБА_4 , з участю захисника адвоката ОСОБА_7 , та прокурором Чугуївського відділу Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_8 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 00004841 від 12.06.2024, була укладена угода про визнання винуватості у відповідності до вимог ст.ст. 36, 468, 469, 472 КПК України.

Згідно такої угоди ОСОБА_4 та прокурор дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 4 ст. 402 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, а також покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 .

Так, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, його щире каяття, сприяння у розкритті кримінального правопорушення, а також беззастережне визнання ним своєї винуватості, беручи до уваги інтереси суспільства, відомості щодо особи ОСОБА_4 , його вік, стан здоров`я та інші обставини, що його характеризують, вказаною угодою сторони вважали за можливе при призначенні покарання ОСОБА_4 за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 402 КК України, застосувати ст. 69 КК України та погодили призначення покарання більш м`яке, ніж передбачене санкцією ч. 4 ст. 402 КК України, у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

Крім того, відповідно до положень ст. 62 КК України сторони погодились замінити покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у вигляді позбавлення волі триманням в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців строком на 2 (два) роки.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

Прокурор просив затвердити угоду про визнання винуватості та призначити ОСОБА_4 узгоджену міру покарання.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винуватим себе у вчиненні вказаного кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.4 ст. 402 КК України, а саме: непокорі - відкритій відмові виконати наказ начальника, вчиненого в умовах воєнного стану визнав повністю та зазначив, що він розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, яке до нього буде застосоване в результаті затвердження угоди про визнанні винуватості та наполягає на затвердженні угоди.

Захисник ОСОБА_7 підтримав позицію свого підзахисного, та просив призначити йому узгоджену міру покарання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходив з наступного.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти, зокрема, рішення про затвердження угоди.

Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Судом, встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України, віднесено до тяжких злочинів.

Встановлено, що сторони кримінального провадження уклали угоду про визнання винуватості, зміст якої відповідає вимогам ст. 472 КПК України. При укладенні угоди про визнання винуватості прокурором враховані обставини, визначені ст. 470 КПК України.

При цьому, судом перевірено, що ОСОБА_4 цілком розуміє роз`яснені йому права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, суть обвинувачення та вид покарання.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Таким чином, суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 402 КК України, як непокора, тобто відкрита відмова виконати наказ начальника, вчинена в умовах воєнного стану.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд вважає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, не встановлено.

Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, проходить військову службу за мобілізацією, має місце постійного проживання та реєстрації, раніше не судимий.

Суд вбачає наявними підстави, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного, а також щодо того, що ОСОБА_4 має намір продовжити військову службу та захищати Батьківщину, для призначення покарання відповідно до вимог ст. 69 КК України шляхом призначення покарання, нижчого від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 4 ст. 402 КК України, у вигляді 2 років позбавлення волі.

Разом з тим, метою призначення покарання, виходячи із положень ч. 2 ст. 50 КК України є не лише кара, а й виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

При цьому, Пленум Верховного Суду України у своїй постанові № 15 від 28.12.1996 «Про практику призначення військовослужбовцям покарання у виді тримання в дисциплінарному батальйоні» зазначав, що покарання у виді тримання в дисциплінарному батальйоні застосовується, у випадках коли засуджених можна залишити на військовій службі й виправити в умовах дисциплінарної частини. Цей вид покарання може бути застосований і до військовослужбовців, які вчинили злочини середньої тяжкості, тяжкі та особливо тяжкі, за умови, що суд, враховуючи особу винного й обставини, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, дійде висновку про можливість призначення такого покарання.

Враховуючи викладене, тяжкість кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, проходить службу у Збройних силах України, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд приходить до висновку про можливість замінити призначене ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі триманням у дисциплінарному батальйоні на той самий строк на підставі ч. 1 ст. 62 КК України.

Таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення нових злочинів.

Такий вид покарання, на переконання суду, не суперечить інтересам суспільства. Порушень прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб судом не встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду та призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Судом встановлено, що укладена угода про визнання винуватості не суперечить вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод та інтересів сторін провадження та інших осіб. Обставин, які б вказували на неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за угодою судом не встановлено.

Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості та призначення обвинуваченому узгодженого сторонами покарання.

У кримінальному провадженні ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 13.06.2024 відносно обвинуваченого ОСОБА_4 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор», із визначенням альтернативного запобіжного заходу у виді застави у розмірі 181 680 грн., строком на 60 діб по 10.08.2024 (включно).

17.06.2024 обвинувачений звільнений з-під варти, у зв`язку із внесенням визначеної суми застави.

Відповідно до ч. 4 ст. 202 КПК України з моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Ураховуючи те, що під час судового розгляду кримінального провадження клопотань про зміну запобіжного заходу від сторін кримінального провадження на розгляд суду не надходило, обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід до набрання вироком законної сили підлягає залишенню без змін.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Речові докази та витрати, пов`язані з залученням експертів, у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст. 174, 314, 368, 370, 373, 374, 468, 469, 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 05 липня 2024 року по кримінальному провадженню № 00004841 від 12.06.2024, укладену між прокурором Чугуївського відділу Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участю захисника ОСОБА_7 .

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України

Призначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 4 ст. 402 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ч. 1 ст. 62 КК України, призначене ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі замінити на узгоджене сторонами покарання у виді тримання у дисциплінарному батальйоні для військовослужбовців строком на 2 (два) роки.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з дня фактичного виконання вироку у вигляді тримання у дисциплінарному батальйоні для військовослужбовців.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_4 строк попереднього ув`язнення, починаючи з 13 червня 2024 по 17 червня 2024 (включно), у строк відбуття покарання із розрахунку один день тримання під вартою дорівнює одному дню тримання в дисциплінарному батальйоні для військовослужбовців.

Продовжити ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили, запобіжний захід у виді застави, після набрання вироком законної сили даний вид забезпечення скасувати.

Повернути заставу, внесену ОСОБА_4 у загальній сумі 181 680 (сто вісімдесят одну тисячу шістсот вісімдемят) грн., які надійшли на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області (UA0006674 від 17.06.2024), з призначенням платежу: застава ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , справа №953/6230/24, н/п 1-кп/953/945/24 - заставодавцю ОСОБА_4 після набрання вироком законної сили.

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з моменту його проголошення в порядку, передбаченому частиною 4 статті 394 Кримінального процесуального кодексу України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Роз`яснити учасникам провадження, що згідно статті 476 КПК України, у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення цього кримінального правопорушення.

Суддя ОСОБА_1