14.03.2024
Справа №642/1055/24
Провадження №1-кс/642/836/24
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

07 березня 2024 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, старшого лейтенанта Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження № 0002429, внесеного до ЄРДР 24.10.2023 за ч. 1 ст. 382 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся зі скаргою, в якій просить суд скасувати постанову старшого слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві від 01.01.2024 про закриття кримінального провадження № 0002429, внесеного до ЄРДР 24.10.2023 за ч. 1 ст. 382 КК України.

В обґрунтування своєї скарги зазначив, що 03.08.23 до центрального апарату ДБРУкраїни ним було подано заява про злочин з боку старшого слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтава ОСОБА_5 та прокурора Харківської обласної прокуратури ОСОБА_6 по не виконанню ними судових рішень: Ухвали Київського районного суду міста Полтава від 04.05.2022 р справа 642/961/22 та ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м Харкова ОСОБА_1 від 30.03.23 р у справі 642/961/22. 31.08.23 р слідчим суддею Шевченківського районного суду м Києва було постановлено ухвалу про задоволення скарги в порядку ст.303 КПК на зобов`язано уповноважену службову особу Державного бюро розслідувань внести до ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення за ч.1 ст.382 КК України. Досудове розслідування доручено слідчому Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтава ( з дислокацією у м.Харкові) ОСОБА_4

01.01.2024 старший слідчий Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтава ОСОБА_4 виніс постанову про закриття кримінального провадження за відсутності у діях старшого слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтава ОСОБА_5 та прокурора Харківської обласної прокуратури ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.

Про те що винесена слідчим постанову про закриття кримінального провадження заявник дізнався отримавши 16.02.2024 листа. Однак, з даною постановою слідчого ОСОБА_3 категорично не згоден, вважає її передчасною та такою, яка порушує вимоги чинного Кримінального процесуального законодавства України, а тому вона підлягає скасуванню.

Скаржник ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримав скаргу у повному обсязі, просив її задовольнити. Зазначив, що у своїй заяві ОСОБА_3 щодо не виконання рішення Київського районного суду міста Полтава від 04.05.2022 справа 649/961/22 та ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м Харкова ОСОБА_1 від 30.03.23 він зазначив конкретні факти протиправної діяльності слідчого Другого слідчого відділу ТУ ДБР розташованого в м Полтава з дислокацією у м. Харкові, які, умисно не виконали рішення суду. Тобто відносно нього вчинено кримінальні правопорушення та завдано шкоди, яка має тяжкі наслідки для останнього.

Проте, слідчий ШингарьовД.О виніс оскаржувану постанову всупереч вимогам статей 91,92, 93,94,100 КПКУкраїни - не дослідив повно, всебічно та неупереджено всіх обставин кримінального провадження, та на порушення покладеного на нього обов`язку діяти виключно за законом (ст. 9 КПК), не дослідив всіх доказів з точки зору належності, допустимості, достовірності, а у їх сукупності - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття процесуального рішення (ст.94 КПК), а тому його рішення про закриття кримінального провадження не відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства та підлягає скасуванню.

Слідчий ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився. Надав матеріали кримінального провадження до розгляду.

Прокурор в судове засідання не прибув про розгляд скарги повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив, жодних клопотань та заперечень не надав.

Суд, вислухавши заявника, дослідивши скаргу та матеріали кримінального провадження, вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст. 303 КПК України рішення слідчого про закриття кримінального провадження може бути оскаржено на досудовому провадженні.

Так, відповідно до ст.2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Так, згідно п. 2 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається при встановленні відсутності в діяннях складу кримінального правопорушення.

Закриття кримінального провадження є одним із способів її остаточного вирішення, а тому провадження має закриватись після всебічного повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Згідно ч. 2 ст. 17 КПК України, сторона обвинувачення зобов`язана довести винуватість особи поза розумним сумнівом.

У відповідності до положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

З норм ст. 26 КПК України випливає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

З положень ст. 84 КПК України слідує, що доказами в кримінальному провадженні фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно ч. 2 ст. 91 КПК України, доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Зокрема, практика ЄСПЛ щодо проведення ефективного офіційного розслідування в кримінальних справах є сталою та вказує на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю.

Розслідування має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту (Рішення у справі «Олександр Ніконенко проти України», «Мута проти України», «Карабет та інші проти України»).

Виконання цих вимог є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Постанова про закриття кримінального провадження має бути вмотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній мають бути викладені всі підстави, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією із гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників кримінального провадження.

Відповідно до норм КПК України на слідчого суддю покладено обов`язок здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, зобов`язаний перевірити законність прийнятої слідчим постанови. Зокрема, якщо слідчим закрито провадження за відсутністю в діях особи складу злочину, то слідчий суддя має звернути увагу на те, чи містить постанова детальний виклад обставин, за яких заявник вважав, що особою (особами) вчинено злочин, а у разі, якщо особі (особам) ставилося в вину декілька протиправних діянь, які підпадають під ознаки різних статей кримінального закону, то чи містить постанова висновки слідчого щодо відсутності вини особи (осіб) у вчиненні кожного з них.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління ДБР, розташованого у місті Полтаві перебувало кримінальне провадження №0002429, внесеного до ЄРДР 24.10.2023 за ч. 1 ст. 382 КК України.

Досудове розслідування розпочато на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 31.08.2023, постановленій у справі №761/29773/23; провадження № 1 -кс/761 /19417/2023, якою зобов`язано уповноважену службову особу Державного бюро розслідувань внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальне правопорушення за заявою ОСОБА_3 від 03.08.2023.

За результатами досудового розслідування 01.01.2024 слідчим Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління ДБР, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_4 винесено постанову про закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України за відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.382 КК України. Слідчий зазначає, що допитаний під час досудового розслідування у процесуальному статусі свідка заступник начальника відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_6 повідомив, що відповідно до ухвали слідчого судді від 30.03.2023 досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000440 відновлено, проведено розслідування. Відповідно до відомостей з Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.04.2023 кримінальне провадження №0000440 повторно закрито. Повторне закриття старшим слідчим другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_5 кримінального провадження не свідчить про умисне невиконання ним судових рішень, якими були скасовані постанови про закриття вказаного кримінального провадження, а є проявом реалізації повноважень, передбачених ст. 40 КПК України.

Згідно положень ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання. При цьому кримінальним процесуальним законом передбачено, що доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

Закриття кримінального провадження є одним із способів її остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Пункт 2 ч.1 ст.284 КПК України передбачає закриття кримінального провадження у разі встановлення відсутності в діянні складу кримінального правопорушення. Зміст мотивувальної частини постанови слідчого повинен містити відомості про обставини, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Розглядаючи скаргу на постанову про закриття кримінального провадження, слідчий суддя повинен на підставі пояснень заявника, слідчого (прокурора) та матеріалів кримінального провадження встановити, чи вжив слідчий (прокурор) всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і об`єктивного дослідження як обставин зазначених в заяві про скоєння кримінального правопорушення так і обставин встановлених ним в кримінальному провадженні, і чи маються передбаченіст.284 КПК України підстави для його закриття.

Відповідно до ч.2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Постанова про закриття кримінального провадження має бути вмотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній мають бути викладені всі підстави, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією із гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників кримінального провадження.

Згідно п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України, постанова слідчого, прокурора складається з мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Оскільки, закриття кримінального провадження є одним із способів її остаточного вирішення, провадження має закриватися після всебічного, повного, об`єктивного дослідження всіх обставин та після надання оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів. Відповідно до закону, постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, має бути викладена суть заяви особи, фактичні обставини, має бути надана відповідь на всі поставлені запитання особою, що здійснює захист своїх прав.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що слідчим не допитано заявника, не проведено інших дій для підтвердження або спростування обставин, зазначених в заяві ОСОБА_3 про вчинення кримінального правопорушення. не встановив фактичних обставин та не вжив всіх заходів для їх встановлення, тим самим не дотримався вимог ст. 9 КПК України, оскільки передчасно зробив висновки щодо обставин, які обумовлюють закриття провадження у справі.

Також слідчий суддя, дослідивши зміст оскаржуваної постанови, встановив відсутність у тексті мотивувальної частини такої постанови даних про проведення ряду слідчих дій, спрямованих на перевірку доводів викладених у повідомленні про кримінальне правопорушення та вжиття будь-яких заходів, спрямованих на повне та всебічне встановлення обставин кримінального провадження.

При цьому, слідчий своє рішення належним чином не мотивував та не навів у постанові доводи на обґрунтування свого висновку про необхідність закриття кримінального провадження.

З огляду на викладене, слід дійти висновку, що слідчий без проведення необхідного обсягу слідчих дій, оцінки доказів та їх перевірки, зробив передчасний висновок про наявність підстав для закриття кримінального провадження.

Виходячи з практики ЄСПЛ ефективним розслідування, як вказано в рішенні ЄСПЛ у справі «КУЛІК ПРОТИУКРАЇНИ», буде, якщо органи державної влади здійснять всіх заходів для отримання усіх наявних доказів, які мають стосунок до події, зокрема показів очевидців та експертних висновків тощо. В кримінальному провадженні цього зроблено не було.

Так, постанова слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Харкові) територіального управління ДБР, розташованого у м.Полтава ОСОБА_4 від 01.01.2024 про закриття кримінального провадження №0002429, внесеного до ЄРДР 24.10.2023 є недостатньо мотивованою і під час прийняття рішення про закриття кримінального провадження слідчим не дотримано вимоги ст.ст. 55, 284 КПК України, та не перевірено всі вказані у скарзі обставини, що виключає можливість об`єктивного з`ясування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення і позбавляє слідчого можливості прийняти правильне процесуальне рішення.

В супереч вимог процесуального закону не надана правова оцінка зібраним по справі доказам. Не встановлені інші обставини, на які посилається заявник, які необхідні для повного та об`єктивного розслідування.

Відповідно до норм КПК України кожна слідча дія повинна бути оформлена відповідним процесуальним документом.

Оцінюючи на предмет законності вказану постанову слідчий суддя враховує, що закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому, провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки всіх зібраних та перевірених доказів.

Згідно ч.5 ст.110 КПК України постанова слідчого має бути вмотивована, однак ці вимоги процесуального закону при закриття провадження дотримані не були.

При закритті кримінального провадження за відсутністю події злочину, в постанові слідчого повинна бути встановлена відсутність події кримінального правопорушення (така обставина повинна застосовуватись у випадках, якщо: встановлено, що не було самого факту, для розслідування якого почате провадження; встановлено, що сама подія мала місце, однак її не можна визнати кримінальним правопорушенням, бо вона була результатом дії стихійного лиха, фізіологічних процесів, тощо; встановлено, що подія мала місце, проте не була кримінальним правопорушенням.)

Вказані обставини беззаперечно свідчать про недотримання органом досудового розслідування вимог закону щодо всебічного, повного і неупереджено дослідження усіх обставин кримінального провадження, а також відсутність належної обґрунтованості прийнятої постанови.

Слідчий суддя, виходячи з ч. 5ст. 40 КПК України, позбавлений змоги надати конкретні вказівки (зобов`язання) слідчому у провадженні на здійснення конкретних слідчих дій, адже останній є самостійним у своїй процесуальній діяльність, а слідчий суддя наділений лише правом судового контролю та оцінки зібраних слідством доказів на етапі розслідування й він не може переймати на себе функції слідства (п. 18 ч. 1 ст.3, ч. 3 ст.22 КПК України), однак слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити, що слідство зобов`язане провести у провадженні такий комплекс дій, який би не залишав місце сумнівам, а зроблені висновки випливали б зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, а не ґрунтувались на припущеннях.

Враховуючи вищенаведені обставини слідчий суддя приходить до висновку, що постанова про закриття кримінального провадження від 01.01.2024 є передчасною, тому підлягає скасуванню, а скарга - задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 91, 304, 306, 307 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, старшого лейтенанта Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження № 0002429, внесеного до ЄРДР 24.10.2023 за ч. 1 ст. 382 КК України задовольнити.

Скасувати постанову старшого слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві від 01.01.2024 ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження № 0002429, внесеного до ЄРДР 24.10.2023 за ч. 1 ст.382 КК України.

Матеріали кримінального провадження № 0002429, внесеного до ЄРДР 24.10.2023 за ч. 1 ст. 382 КК України - повернути до Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харків) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено 14.03.2024.

Слідчий суддя ОСОБА_1