Провадження №1-кс/127/6804/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2024 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: заявника ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції скаргу ОСОБА_3 на постанову прокурора Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_4 про відмову у задоволенні клопотання від 24.04.2024, в рамках кримінального провадження № 0000243 від 11.05.2023, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову прокурора Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_4 про відмову у задоволенні клопотання від 24.04.2024, в рамках кримінального провадження № 0000243 від 11.05.2023.

Скарга мотивована тим, що 24.04.2024 ОСОБА_3 подала до Офісу Генерального прокурора клопотання про оголошення підозри слідчому ОСОБА_5 та прокурору ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України, яку було передано до Вінницької обласної прокуратури для розгляду. Однак, постановою від 03.05.2024 винесеною прокурором Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_7 у задоволенні клопотання ОСОБА_3 відмовлено.

Заявник вважає, що постанова незаконна, невмотивована, а тому підлягає скасуванню.

Заявник ОСОБА_3 в судовому засіданні скаргу підтримала та просила задовольнити.

Представник Вінницької обласної прокуратури в судове засідання не з`явився, матеріали кримінального провадження суду не надав.

Вислухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя встановив наступне.

Порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано Главою 26 Кримінального процесуального кодексу України.

Згідно вимог п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржена зокрема бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Згідно із статті 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

В судовому засіданні встановлено, що 24.04.2024 ОСОБА_3 подала до Офісу Генерального прокурора клопотання про оголошення підозри слідчому ОСОБА_5 та прокурору ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України, яку було передано до Вінницької обласної прокуратури для розгляду.

За результатами розгляду вказаного клопотання, постановою від 03.05.2024 винесеною прокурором Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_4 , у задоволенні клопотання ОСОБА_3 відмовлено.

Постанова мотивована тим, що здобуті на даний час у кримінальному провадженні докази не є достатніми для складання письмових повідомлень про підозри та вручення їх вказаним особам.

Відповідно до положень ст. 276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках: 1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; 2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів; 3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Згідно із ст. 277 КПК України письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором.

Слідчий суддя звертає увагу на те, що відповідно до ч. 1 ст. 36 КПК України визначено, що прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення прокурора.

Як зазначалось вище, відповідно до вимог ст. 220 КПК України, прокурор виносить постанову у випадках повної або часткової відмови у задоволенні клопотання.

В судовому засіданні встановлено, що прокурором було винесено постанову про відмову у задоволенні клопотання, про що належним чином, в передбачені законодавством строки, повідомлено заявника, тобто прокурором виконані вимоги ст. 220 КПК України.

Разом з тим, відповідно до ч. 5 ст. 110 КПК України, постанова складається з вступної, мотивувальної та резолютивної частини. При цьому мотивувальна частина постанови повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України.

Однак, зміст оскаржуваної постанови свідчить про недотримання прокурором вищевказаних вимог закону щодо всебічного, повного і неупереджено дослідження усіх обставин кримінального провадження, а також належної обґрунтованості прийнятої постанови, яке б не викликало жодних сумнівів в правильності прийнятого рішення.

Статтею 94 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно ч.1 ст. 307 КПК України слідчий суддя за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляє ухвалу згідно з правилами цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; скасування повідомлення про підозру; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

Враховуючи, що прокурором не було дотримано вимог ст. 110 КПК України при винесенні оскаржуваної постанови, слідчий суддя приходить до висновку, що скарга є обґрунтованою, а тому підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 303, 305, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Постанову прокурора Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_4 про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_3 від 24.04.2024, в рамках кримінального провадження № 0000243 від 11.05.2023 - скасувати.

В решті вимог скарги відмовити.

Ухвала слідчого судді не підлягає апеляційному оскарженню.

Слідчий суддя