Справа № 372/1133/24
Провадження 1-кп-186/24
ухвала

Іменем України

14 березня 2024 року Обухівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 , ОСОБА_6 за обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 за обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України,

ВСТАНОВИВ:

29 лютого 2024 року до суду надійшло вказане кримінальне провадження.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.02.2024 року матеріали вказаного кримінального провадження передано на розгляд головуючого судді ОСОБА_1 .

Ухвалою судді від 01 березня 2024 року призначено підготовче судове засідання у даному кримінальному провадженні.

Під час підготовчого судового засідання прокурор просила вирішити питання щодо направлення обвинувального акту іншому суду для визначення підсудності у зв`язку зі непідсудністю кримінального провадження Обухівському районному суду.

Захисник та обвинувачені підтримали думку позиція прокурора.

Заслухавши думку учасників підготовчого засідання, вирішуючи питання про підсудність справи суд приходить до наступних висновків.

За допомогою правил про підсудність забезпечується рівність всіх громадян перед законом і судом (ст. 24 Конституції України та ст. 10 КПК України).

Згідно з п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, «кожен при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на розгляд судом, встановленим законом».

Як свідчить аналіз практики ЄСПЛ щодо застосування ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у кримінально-процесуальному аспекті, «суд, котрий, відповідно до чинних положень національного права, не має повноважень судити підсудного, «не встановлений законом» у розумінні статті 6 п. 1» ( п. 41 «Richert v Poland»).

Частина 1 статті 32 КПК України встановлює, що кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення.

Порушення правил про підсудність відповідно до п. 6. ч. 2 ст. 412 КПК України є істотним порушенням вимог кримінально-процесуального закону, що тягне за собою скасування відповідного судового рішення.

Відповідно до ст. 3-1 Закону України «Про внесення зміни до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" щодо територіальної юрисдикції місцевих судів на території України до прийняття закону щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку з утворенням (ліквідацією) районів» до набрання чинності законом України щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку з утворенням (ліквідацією) районів відповідні місцеві суди продовжують здійснювати свої повноваження у межах територіальної юрисдикції, визначеної до набрання чинності Постановою Верховної Ради України "Про утворення та ліквідацію районів" від 17 липня 2020 року № 807-IX, але не пізніше 1 січня 2022 року.

З обвинувального акту вбачається, що кримінальне правопорушення у вчиненні якого обвинувачуються всі четверо обвинувачених було вчинено в с. Лісники, що відносилось до колишнього Києво-Святошинського району Київської області.

Таким чином, суд приходить до висновку, що кримінальне провадження не підсудне Обухівському районному суду Київської області, а підсудне за правилом територіальної підсудності Києво-Святошинському районному суду Київської області.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 34 КПК України кримінальне провадження передається на розгляд іншого суду, якщо до початку судового розгляду виявилося, що кримінальне провадження надійшло до суду з порушенням правил підсудності. Питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції вирішується колегією суддів відповідного суду апеляційної інстанції за поданням місцевого суду або за клопотанням сторін чи потерпілого не пізніше п`яти днів з дня внесення такого подання чи клопотання, про що постановляється вмотивована ухвала.

Згідно п. 4 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право направити обвинувальний акт до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження.

У підготовчому судовому засіданні судом встановлено непідсудність кримінального провадження цьому суду.

За вказаних обставин обвинувальний акт підлягає направленню до Київського апеляційного суду для визначення підсудності.

Станом на час вирішення справи строки дії раніше обраних запобіжних заходів у виді домашніх арештів та особистого зобов`язання сплинули. Прокурор вважав недоцільним подання нових клопотань щодо запобіжних заходів. Захисник посилався на належну процесуальну поведінку обвинувачених. Враховуючи викладене, питання щодо запобіжних заходів судом не вирішується.

Керуючись ст.ст. 10, 32, 34, 314 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000775 від 15.09.2023 року, відносно ОСОБА_5 , ОСОБА_6 за обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 за обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України направити до Київського апеляційного суду для визначення підсудності.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1