Справа № 308/4678/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2024 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого відділу розслідувань особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мукачево Закарпатської області та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, одруженого, військовослужбовця військової служби за мобілізацією сержантом відділення батальйону матеріального забезпечення ВЧ НОМЕР_1 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 Кримінального кодексу України, -

в с т а н о в и в:

З клопотання та доданих до нього матеріалів встановлено, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Закарпатській області проводиться досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 Кримінального кодексу України (далі КК України), відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000449 від 11.12.2023.

Під час досудового розслідування встановлено, що в невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 09.12.2023 та в невстановленому місці у ОСОБА_8 виник злочинний умисел на організацію незаконного переправлення осіб, що підлягають призову на військову службу під час мобілізації через державний кордон України та сприяння їх вчиненню порадами, за попередньою змовою з невстановленим досудовим розслідуванням особами, з метою незаконного збагачення.

Так, 09.12.2023 ОСОБА_8 в невстановлений досудовим розслідуванням час, в ході телефонної розмові запропонував ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зустрітися особисто з метою обговорення можливого переправлення через державний кордон України поза межами пункту пропуску. В подальшому, 10.12.2023 ОСОБА_8 під час особистої зустрічі в на даний час невстановленому місці та в невстановлений час запропонував свідку ОСОБА_9 переправити його через державний кордон України в країни ЄС поза межами пункту пропуску за грошову винагороду у розмірі 4500 доларів США.

Надалі, 20 січня 2024 року о 13 годині 47 хвилин в ході контролю за вчиненням злочину та під час зустрічі ОСОБА_9 з громадянином ОСОБА_8 , останній запропонував перетнути державний кордон України «поза межами прикордонного контролю в країни ЄС», однак за вищу грошову винагороду у сумі 6000 (шість тисяч) євро.

У подальшому, ОСОБА_8 , реалізовуючи свій умисел на незаконне збагачення та для гарантії наміру перетнути державний кордон України ОСОБА_9 висунув останньому вимогу передати йому так званий завдаток у сумі 1000 (одна тисяча) євро.

Так, 22.01.2024 близько 12 години ОСОБА_9 в ході контролю за вчиненням злочину на виконання вимоги ОСОБА_8 знаходячись під мостом, який знаходиться по вул. Миру в м. Мукачево, поряд з автосервісом «АТЛ» передав ОСОБА_8 1000 (одну тисячу) євро так званого завдатку за незаконне переправлення через державний кордон України.

10 березня 2024 року о 10 годині 28 хвилин, використовуючи мобільний додаток «WhatsApp», громадянин ОСОБА_8 в ході телефонної розмови з ОСОБА_10 повідомив, що за ним заїдуть близько 12.00 години та додав, що він має бути готовий та зібраний. Однак, в подальшому зазначив, що ОСОБА_9 необхідно бути в м. Мукачево, по вул. Берегівській 108 найближчим часом разом з особою, яка має передати грошові кошти після переправлення через державний кордон України.

Так, о 12 годині 19 хвилин ОСОБА_9 , разом із ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який діяв під контролем правоохоронних органів, прийшли на визначене ОСОБА_8 місце зустрічі по вул. Берегівській 108 в м. Мукачево, де на них чекав ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якого ОСОБА_8 залучив як безпосереднього виконавця та з яким свідки в подальшому пройшли близько 100 метрів та сіли в автомобіль марки Фольксваген, моделі пасат д.н.з. НОМЕР_2 . Перебуваючи за кермом вказаного автомобіля ОСОБА_4 відвіз ОСОБА_9 та ОСОБА_11 на вулицю Святомихайлівську, що в м. Мукачево, де повідомив ОСОБА_9 про необхідність пересісти в інший на даний час невстановлений досудовим розслідуванням автомобіль, на якому ОСОБА_9 відвезуть до безпосереднього місця перетину державного кордону України. В ході керування транспортним засобом ОСОБА_4 надавав поради та вказівки ОСОБА_9 щодо незаконного перетину державного кордону України поза межами пунктів пропуску. Водначас, в ході телефонної розмови з ОСОБА_8 , ОСОБА_4 вирішував із ОСОБА_8 хто з них отримує грошові кошти за незаконне переправлення через державний кордон України.

Окрім того, другу частину грошових коштів за незаконне переправлення ОСОБА_9 через державний кордон України поза межами пункту пропуску за попередньою домовленістю з ОСОБА_8 , громадянин ОСОБА_11 мав передати ОСОБА_8 тільки після того, як ОСОБА_9 напише повідомлення про те, що знаходиться безпосередньо біля державного кордону або вже перетнув його.

В подальшому, невстановленими досудовим розслідуванням особами на невстановленому транспорті ОСОБА_9 відвезли до селища Голобор Берегівського району, а саме до будинку, який знаходиться в районі 139 прикордонного знаку, з метою його подальшого незаконного переправлення поза пунктами пропуску через державний кордон України до Угорщини.

В той же час, ОСОБА_4 на авомобілі марки Фольксваген, моделі пасат д.н.з. НОМЕР_2 , відвіз свідка ОСОБА_11 до під`їзду на дорозі до КПП №1 вч А1556 (склади РАО та ІБ), орієнтовно за 100 метрів від КПП №1 с. Гать Берегівського району, до яких підійшов ОСОБА_8 , разом з яким вони чекали повідомлення від особи, яку мали переправити через державний кордон України, а саме громадянина ОСОБА_9 .

В свою чергу, ОСОБА_9 перебуваючи в с. Голобор, Берегівського району, Закарпатської області, діючи в рамках контролю за вчиненням злочину, безперешкодно за допомогою човна, який останньому надали на даний час невстановлені співвиконавці вказаного злочину, поряд з 139 прикордонним знаком, перетнув державний кордон України до Угорщини через річку Тиса та повідомив про це ОСОБА_11 . Після чого ОСОБА_8 висловив вимогу про передачу останньої частини грошових коштів за незаконного переправлення Кулешова через державний кордон України поза межами пунктів пропуску.

Так, ОСОБА_11 близько 15 години 10.03.2024, діючи в рамках контролю за вчиненням злочину передав ОСОБА_8 грошові кошти в сумі 5 500 (п`ять тисяч п`ятсот) доларів США за переправлення громадянина ОСОБА_9 через державний кордон України поза межами пункту пропуску. В свою чергу, ОСОБА_8 відрахував 3900 (три тисячі дев`ятсот) доларів США з наданих йому грошових коштів та передав їх ОСОБА_4 , а 1600 (одну тисячу шістсот) доларів США залишив собі.

Після чого, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та громадянина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було затримано працівниками правоохоронних органів, що мало місце 10.03.2024 о 15.03 під`їзду на дорозі до КПП №1 вч А1556 (склади РАО та ІБ), орієнтовно за 100 метрів від КПП №1 с. Гать Берегівського району, Закарпатської області.

Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, максимальна міра покарання за яке передбачена у вигляді позбавлення волі на строк до 9 років. Також, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які виправдовують необхідність обрання ОСОБА_4 саме такого запобіжного заходу, а саме: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема, перешкодити явці свідків чи заявника до органу досудового розслідування та в суд, для проведення слідчих дій та дачі показів.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив задовольнити. Також у разі визначення слідчим суддею застави просив обрати заставу в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Захисник підозрюваного ОСОБА_5 заперечував проти поданого клопотання, просив відмовити у його задоволенні. Вказав, що зазначені в клопотанні ризики не підтверджені жодним чином, прокурором не надано доказів, які б підтверджували дані ризики.

Окрім того, надав характеризуючі документи на підозрюваного, які просив врахувати при оцінці доказів. З огляду на що, вважає, що достатнім буде застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час доби із можливістю перебування на військовій службі із зазначенням двох адрес.

Захисник підозрюваного ОСОБА_6 заперечував проти поданого клопотання, просив відмовити у його задоволенні. Просив розглянути можливість обрання альтернативного запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.

Підозрюваний підтримав своїх захисників.

Заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, дослідивши подане клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Закарпатській області проводиться досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000449 від 11.12.2023.

11 березня 2024 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України в організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України та сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів, вчинене за попередньою змовою групою осіб, вчинене з корисливих мотивів.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

При дослідженні доданих до клопотання доказів, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованої підозри про причетність гр. ОСОБА_4 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3ст. 332 КК України. Обґрунтованість підозри стверджується наявними в долучених на обґрунтування клопотання документах даними, зокрема, протоколом затримання громадянина ОСОБА_8 від 10.03.2024, протоколом обшуку від 10.03.2024, протоколом огляду місця події від 10.03.2024, протоколами допиту свідка ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , протоколом вручення грошових коштів та іншими доказами, які на даній стадії процесу є достатніми для висновку про обґрунтованість підозри.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Слідчий суддя враховує, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ).

Згідно з ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, враховуються в сукупності всі обставини, в тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Також при обранні виду запобіжного заходу враховуються й вимоги п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Згідно з висновком, викладеним ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року, не арештований, а сторона обвинувачення повинна продемонструвати дані, які свідчать з достатнім ступенем переконливості, що арештованому необхідно знаходитися під вартою.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого, слідчий суддя приходить до висновку, що прокурором доведено наявність ризиків, зокрема підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків в даному кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Разом з тим, прокурором не доведено, що більш м`який запобіжний захід від такого виняткового запобіжного заходу, як тримання під вартою, не здатний запобігти ризикам у кримінальному провадженні.

Згідно з ч. 3 ст. 176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

За вищевказаних обставин, проаналізувавши всі надані сторонами докази та дані про особу підозрюваного, який є учасником бойових дій, має нагороди, є інвалідом, а також має постійне місце проживання, має міцні соціальні зв`язки, характеризується позитивно, раніше не судимий, слідчий суддя не знаходить підстав для задоволення клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В той же час, зважаючи на необхідність дотримання цілей кримінального провадження, загальних засад кримінального провадження, слідчий суддя, з метою забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків, у зв`язку з тим що в ході розгляду клопотання доведено обґрунтованість підозри та наявність існування ризиків з урахуванням початкової стадії досудового розслідування, передбачених ст. 177 КПК України, приходить до висновку про наявність підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний час доби та покладення обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Щодо клопотання сторони захисту про зазначення в ухвалі двох адрес, за якими підозрюваний може перебувати під час дії запобіжного заходу адреси місця проживання та адреси місця служби, слідчий суддя зазначає, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту полягає у забороні залишати житло цілодобово або у певний час доби, однак такий не може полягати у забороні залишати місце служби чи роботи.

Відповідно до ст. 198 КПК України, висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 205, 309 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотання відмовити.

Обрати підозрюваному ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому період часу з 22 год. 00 год. до 06 год. 00 хв. залишати місце свого проживання АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора, або суду.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти на підозрюваного ОСОБА_4 наступні обов`язки:

-прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

-не залишати місце фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 22 год. 00 год. до 06 год. 00 хв. без дозволу слідчого, прокурора, або суду;

-утримуватись від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні;

-не відлучатись із населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця свого проживання та місця роботи;

-здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Строк дії ухвали про тримання під домашнім арештом - до 8 травня 2024 року включно.

Контроль за виконанням ухвали слідчого судді доручити начальнику Мукачівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали оголошено 13 березня 2024 року о 08 год. 40 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1