У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2024 року Солом`янський районний суд м. Києва

у складі: головуючого - судді - ОСОБА_1

за участю сторін та інших учасників кримінального провадження:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

захисників - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинувачених - ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0002911 від 26.12.2022

за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Умань, Черкаської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Києва, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Солом`янського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0002911 від 26.12.2022 за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про зміну раніше обраного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту та обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Клопотання обґрунтовується тим, що обвинувачений ОСОБА_7 злісно ухиляється від здійснення судового розгляду кримінального провадження, а саме 25.07.2023, 03.08.2023, 27.09.2023 та 01.11.2023, 14.12.2023, 07.02.2024, 20.03.2024 до суду не з`являвся, доказів поважності причин неприбуття до суду не направляв. Крім того, ухвалами Солом`янського районного суду м. Києва від 03.08.2023 та 01.11.2023 надавався дозвіл на затримання обвинуваченогоОСОБА_7 з метою його приводу, для розгляду клопотання про обрання йому запобіжного заходу. За результатом виконання ухвал суду, здійснити привід обвинуваченого не видалось за можливим, оскільки останній за місцем реєстрації за адресою : АДРЕСА_4 , не перебуває (не проживає) та вже довгий час відповідно до пояснень сусідів не з`являється. Водночас, у судовому засіданні 01.05.2024 ОСОБА_7 надав пояснення, що дійсно проживає за адресою: АДРЕСА_4 . У зв`язку з чим, судом 01.05.2024 клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_7 задоволено частково. Обрано запобіжний захід ОСОБА_7 у вигляді цілодобового домашнього арешту, заборонивши йому залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_4 , до 29.06.2024 включно. Однак, ОСОБА_7 від виконання запобіжного заходу ухилився, за визначеною адресою не перебував, під час неодноразових виїздів працівників поліції за місцем проживання виявленим не був, що унеможливило постановку обвинуваченого на облік та контроль за дотриманням запобіжного заходу. Також обвинувачений не відповідав на телефонні дзвінки та не повідомив про зміну свого місця проживання, що свідчить про свідоме порушення дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. На підставі зазначених обставин вважає, що наразі існують обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_7 , свідомо ухиляється від кримінального провадження та водночас усвідомлюючи, що санкція статті злочину, у вчиненні якого він обвинувачується, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до дев`яти років із позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю строком до трьох років з конфіскацією майна, умисно переховується від суду. Також зазначив, що наразі є достатні підстави вважати, що існують ризики кримінального провадження передбачені пп. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: обвинувачений може вчинити спроби переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого, експерта у цьому кримінальному провадженні. На підставі зазначеного, просив суд застосувати до ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Захисник обвинуваченого, та обвинувачений ОСОБА_7 заперечували проти зміни раніше обраного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту та обрання міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки останній має постійне місце проживання, від виконання його дії не ухилявся, а тому просили продовжити дію запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали клопотання, суд дійшов наступного висновку.

Встановлено, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Встановлено, що ухвалою суду від 01.05.2024 клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_7 задоволено частково. Обрано запобіжний захід ОСОБА_7 у вигляді цілодобового домашнього арешту, заборонивши йому залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_4 , за виключенням випадків необхідності отримання медичної допомоги та прибуття до укриття чи бомбосховища у будь-який час коли лунають сигнали тривоги, які сповіщають населення про повітряну небезпеку, до 29.06.2024 включно.

Згідно листа Солом`янського управління поліції ГУ НП у м. Києві №88302-2024 від 25.06.2024 встановлено, що 17.05.2024 в ході виходу дільничого офіцера поліції за адресою: АДРЕСА_4 , встановлено, що двері квартири не відчиняють, а в ході спілкування із мешканцями будинку АДРЕСА_5 , які надали пояснення, що в квартирі АДРЕСА_6 протягом останніх двох місяців ніхто не проживає. Також, останні, ОСОБА_7 за пред`явленим фотознімком не впізнали. На підставі зазначеного, поставити ОСОБА_7 на облік осіб, відносно яких ухвалою суду встановлено запобіжний захід у вигляді домашнього арешту виявилося неможливим.

Суд розглянувши клопотання про зммну раніше обраного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту та обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, прийшов до висновку про необхідність його задоволення виходячи з наступних обставин.

Санкцією ч. 3 ст. 332 КК України передбачена міра покарання у виді позбавлення волі на строк до дев`яти років із позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Частиною 2 ст. 131 КПК України встановлено, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також наявність ризиків, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 ст. 177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Статтею 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, і визначений вичерпний перелік випадків можливості застосування такого заходу.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;

12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи. КПК України покладає на слідчого, прокурора обов`язок обґрунтувати ризики кримінального провадження.

Так, ризик переховування від правосуддя обумовлюється, серед іншого, можливістю притягнення до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання, санкція ч. 3 ст. 332КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до дев`яти років із позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.

Тяжкість ймовірного покарання та суворість можливого вироку особливо сильно підвищують ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду.

Це твердження узгоджується із позицією ЄСПЛ, викладеною у рішенні по справі «Ilijkov v. Bulgaria» від 26.06.2001 (§ 80, заява №33977/96), за якою суворість можливого вироку є відповідним елементом в оцінці ризику ухилення, а погляд на серйозність обвинувачення проти заявника дає уповноваженим органам можливість обґрунтовано вважати, що такий початковий ризик був встановлений, та у рішенні ЄСПЛ по справі «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») №31315/96 від 25.04.2000, § 76, відповідно до якого при оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання.

Отже, такі відомості, у своїй сукупності дають достатні підстави для переконання того, що обвинувачений ОСОБА_7 може вчинити спроби переховуватися від суду.

Обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання та домашнього арешту є недоречним з огляду оскільки, останній від виконання умов домашнього арешту ухилився.

Таким чином, враховуючи вищезазначені обставини, передбачені ст. 177 та ст. 178 КПК України, до ОСОБА_7 слід обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою строком 60 днів. Зазначений запобіжний захід є виправданий з точки зору запобігання ризиків та з врахуванням тяжкості злочину у скоєнні якого обвинувачується ОСОБА_7 .

Відповідно до п.2 ч. 5 ст. 182 КПК України, щодо особи, обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину встановлюється розмір застави від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Визначаючи розмір застави, суд виходить з вимог ст.ст. 178, 182 КПК України, співставивши існуючі у справі ризики, характер кримінального правопорушення та його наслідки з реальною можливістю забезпечити цим запобіжним заходом впевненість у тому, що обвинувачений не буде порушувати покладені на нього процесуальні обов`язки, а також беручи до уваги матеріальний стан обвинуваченого, з урахуванням ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» щодо розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який з 01.01.2024 складає 3028 грн. 00 коп., вважає за необхідне визначити заставу у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленому п. 2 ч.5 ст.182 КПК України.

Відповідно до ч. 7 ст. 182 КПК України у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу, підозрюваний, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до норм ч. 3 ст. 183 та ч. 5 ст. 194 КПК України у разі внесення застави суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного обвинуваченого ОСОБА_7 , такі обов`язки:

- прибувати до суду за першою вимогою;

- повідомляти суд про зміну місця проживання;

- не залишати місце проживання без повідомлення про це суду в рамках даного кримінального провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 202 КПК України обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому перебуває ОСОБА_8 , відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останнього під вартою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 179, 331, 369-372 КПК України,суд,-

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити.

Змінити раніше обраний ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту та обрати запобіжний захід ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вигляді тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» строком 60 днів, тобто до 22.08.2024.

Одночасно визначити розмір застави 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень 00 (нуль) копійок, яка може бути внесена як самим обвинуваченим так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на наступний депозитний рахунок: Отримувач: ТУДСАУ в м. Києві, , МФО 820172, Банк: Державна казначейська служба України м. Київ, р/р: НОМЕР_1 та надати документ, що це підтверджує, до Солом`янського районного суду міста Києва.

У разі внесення застави покласти на обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наступні обов`язки, а саме:

- прибувати до суду за першою вимогою;

- повідомляти суд про зміну місця проживання;

- не залишати місто Київ без повідомлення про це суду в рамках даного кримінального провадження.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, строк дії яких встановити 2 місяці з моменту внесення застави.

Ухвала підлягає негайному виконаню.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1