Справа № 461/2028/24
Провадження № 1-кс/461/3148/24
УХВАЛА

23.05.2024 року слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту на майно в кримінальному провадженні,-

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до слідчого судді Галицького районного суду м. Львова з відповідним клопотанням, яке обґрунтовує тим, що ухвалою слідчого судді було накладено арешт на автомобіль марки «Kia K5», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить їй на праві власності.

Заявник вказує, що постановою слідчого від 30.04.2024 року кримінальне провадження, в рамках якого було накладено арешт на майно було закрито. Однак не вирішено питання про долю речових доказів.

ОСОБА_3 зазначає, що оскільки кримінальне провадження закрите, то підстав надалі обмежувати її у володінні майном немає, у зв`язку з чим просила клопотання задовольнити.

Заявник в судове засідання не з`явилась, подав заяву про слухання справи без її участі, клопотання просив задовольнити.

Слідчий в судове засідання не з`явився, подав заяву про слухання клопотання без його участі.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання про скасування арешту майна не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Слідчим суддею встановлено, слідчим управлінням ГУНП у Львівській області проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000248 від 08.03.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Ухвалою слідчого судді від 12.03.2024 року було накладено арешт на автомобіль марки «КІА К5» реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію є: ОСОБА_3 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Постановою слідчого від 30.04.2024 року кримінальне провадження №0000248 від 08.03.2024 року було закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.

При прийнятті рішення, слідчим суддею враховується правова позиція об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного суду, яка викладена у постанові від 15.04.2024 року у справі № 554/2506/22, згідно якої частиною 1 ст. 1 КПК встановлено, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Правовідносини щодо арешту майна, накладеного в межах кримінального провадження, регулюються главою 17 КПК. За змістом статей 173, 174 цього Кодексу під час досудового розслідування, судового розгляду питання про накладення арешту на майно вирішують слідчий суддя або суд відповідно.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому у застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано (ч. 1 ст. 174 КПК).

Частини 3 та 4 ст. 174 КПК регулюють порядок вирішення питання про скасування арешту майна у двох випадках: судом за наслідками розгляду кримінальної справи та прокурором одночасно з винесенням ним постанови про закриття кримінального провадження.

Натомість у ст. 174 КПК не йдеться про скасування арешту майна слідчим суддею після закінчення досудового розслідування внаслідок закриття кримінального провадження за постановою керівника органу досудового розслідування на підставі приписів п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК.

Разом із тим, за приписами частини 4, якою доповнено ст. 132 КПК Законом України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо закриття кримінального провадження у зв`язку з втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння» № 2810-IX від 01 грудня 2022 року (набрав чинності 29 грудня цього ж року), ухвала слідчого судді або суду про застосування заходів забезпечення кримінального провадження припиняє свою дію після закінчення строку її дії, скасування запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Після закриття кримінального провадження втручання у сферу приватних інтересів (арешт майна) фактично набуває свавільного характеру, з огляду на що приписи ч. 4 ст. 132 КПК є дієвим засобом реалізації положень ст. 3 Конституції України, ст. 13 Конвенції задля усунення порушення прав власника або володільця майна.

Приписи ч. 4 ст. 132 КПК є нормою, за якою в КПК встановлено порядок припинення арешту майна після закриття кримінального провадження, застосування якої у взаємозв`язку із положеннями ч. 1 ст. 170 цього Кодексу скасовує обмеження, застосовані під час досудового розслідування.

Імперативні приписи ч. 4 ст. 132 КПК вимагають поводження з вказаним вище майном з боку прокурора, органу досудового розслідування, державної влади чи місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, фізичних осіб та інших суб`єктів суспільних відносин як таким, що не є арештованим в порядку, передбаченому КПК. За відсутності інших законних підстав, позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, стосовно якого арешт припинив свою дію, є протиправним і тягне відповідальність, передбачену законом. Отже, у разі закриття кримінального провадження постановою слідчого або прокурора, ухвала слідчого судді про накладення арешту на майно (речові докази) припиняє свою дію, з огляду на що припиняє свою дію і застосоване слідчим суддею позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування відповідним майном. Після закриття кримінального провадження в порядку, передбаченому законом слідчим, речовий доказ перебуває у володінні органу досудового розслідування за відсутності процесуального рішення про арешт майна.

У цій справі кримінальне провадження закрив слідчий на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК, і з цього моменту припинила дію ухвала слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 12.03.2024 року про арешт майна в межах кримінального провадження №0000248 від 08.03.2024, наслідком чого є скасування арешту як заходу забезпечення кримінального провадження.

При цьому, слідчий суддя вважає за необхідне наголосити, що чинний кримінальний процесуальний закон розрізняє поняття «суд» та «слідчий суддя», визначаючи стадії кримінального провадження (досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність) здійснення ними своїх повноважень та належним чином розмежовуючи їх.

Відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК у разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу.

Тобто, у випадку, коли кримінальне провадження закрите слідчим, клопотання подане в порядку ч. 9 ст. 100 КПК про долю речових доказів вирішується судом, а не слідчим суддею.

З огляду на зазначені правові висновки, враховуючи встановлені слідчим суддею обставини, клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна не підлягає задоволенню.

При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити заявнику про можливість звернення до судді Галицького районного суду м. Львова в порядку ч. 9 ст. 100 КПК України із клопотанням щодо вирішення долі речових доказів і документів у кримінальному провадженні, яке було закрито слідчим чи прокурором.

Керуючись ст. 174, 376 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту на майно в кримінальному провадженні, - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1