Провадження №1-кс/522/2009/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2024 року місто Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , представника власника майна - адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_5 про арешт майна, -

УСТАНОВИВ:

Старший слідчий СВ ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_5 про накладення арешту на майно, виявлене та вилучене 01.12.2023 за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування доводів клопотання слідчий посилається на наступне.

СВ ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001412 від 20.10.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.301-1 КК України, за наступних обставин.

Досудовим розслідуванням встановлено осіб, які здійснюють розповсюдження матеріалів дитячої порнографії у вигляді відеозаписів та фотографій у всесвітній мережі Інтернет, через програмні продукти «eMule», «BitTorrent», «qBittorrent» та іншими за аналогією. Моніторингом спеціального програмного комплексу «Icaccops» (Internet Crimes Against Children переклад з англійської Інтернет злочини проти дітей), який призначений для пошуку інформації про осіб, з IP адрес яких було задокументовано розповсюдження дитячої порнографії, із зазначенням програми з якої здійснювалось розповсюдження дитячої порнографії, дати останнього розповсюдження, були встановлені ряд ІР адрес, які належать Інтернет провайдерам які надають послуги на території міста Одеси та області.

Місцем розповсюдження дитячої порнографії встановлено приміщення будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

У ході проведення досудового розслідування було отримано дані, про те, що у вищевказаному приміщенні можуть знаходитися речові докази у даному кримінальному провадженні, а саме комп`ютерна техніка, мобільні телефони, інші електронні носії, на яких збережені фото-, відеоматеріали дитячої порнографії, банківські картки або документи, які містять реквізити на банківські рахунки, на які ймовірно здійснюються перерахування грошових коштів за розповсюдження дитячої порнографії та інших речей або предметів, які містять чи можуть містити відомості про вчинення вказаного кримінального правопорушення.

01.12.2023 в ході проведення обшуку на підставі ухвали Приморського районного суду м. Одеси в приміщенні будинку який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено особу причетну до розповсюдження порнографії, а саме ОСОБА_6 , також виявлено та вилучено: мобільний телефон марки iPhone 14 Pro Max ІМЕІ: НОМЕР_1 , ноутбук марки MacBook Air 2020 року S/N: FVFD9AU3HMHK.і.

Тому слідчий просить накласти арешт на вказане майно.

Слідчий в судове засідання не з`явився, згідно письмової заяви просить розглянути клопотання без його участі.

Представник власника майна в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання слідчого.

Розглянувши клопотання, заслухавши представника власника майна, дослідивши матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, приходжу до висновку, що в задоволенні клопотання необхідно відмовити, з наступних підстав.

Правові підстави для арешту майна в контексті положень закону, якими керувався слідчий суддя при вирішенні питання про арешт майна.

Відповідно до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч.1 ст.173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти відповідно до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя згідно зі ст.94, 132, 173 КПК України повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Згідно ч.1 ст.318 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Крім того, слідчий суддя звертає увагу, що досудове розслідування здійснюється за фактом розповсюдження матеріалів дитячої порнографії у вигляді відеозаписів та фотографій у всесвітній мережі Інтернет, через програмні продукти «eMule», «BitTorrent», «qBittorrent» та іншими за аналогією. Слідчим після вилучення вищезазначеного мобільного телефону та ноутбуку було їх досліджено, в результаті чого встановлено відсутність в них відомостей на підтвердження розповсюдження матеріалів дитячої порнографії. Також слідчий суддя зазначає, що вилучений мобільний телефон та ноутбук належить особі, яка не має жодного процесуального статусу.

Крім того, слідчий суддя наголошує, що досудове розслідування здійснюється досить тривалий час, а саме майже пів року, та на теперішній час взагалі жодній особі не повідомлено про підозру.

Також слідчий суддя враховує, що власник вилученого майна ОСОБА_6 при вилучені майна добровільно надала інформацію про цифровий ключ телефону для сприяння безперешкодного проведення всіх необхідних слідчих дій.

Отже, дослідивши матеріали клопотання встановлено, що слідчим не доведено існування об`єктивного зв`язку вилучених мобільного телефону марки iPhone 14 Pro Max ІМЕІ: НОМЕР_1 та ноутбуку марки MacBook Air 2020 року S/N: НОМЕР_2 .і із вчиненим злочином, у зв`язку з чим не вбачається жодних правових підстав для накладення арешту на вилучене майно.

Тому у задоволенні клопотання слідчого необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.131-132, 170-173, 376 КПК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання старшого слідчого СВ ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 про арешт майна - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя:

09.04.2024