Справа № 161/5943/24
Провадження № 1-кп/161/683/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 26 квітня 2024 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області під головуванням:

судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

потерпілих - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

представника потерпілої - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000062, що надійшов з Волинської обласної прокуратури, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Луцьк Волинської області, громадянина України, українця, офіційно непрацюючого, з вищою освітою, розлученого, маючого на утриманні одну малолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого в порядку ст. 89 КК України,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

Так, 27 лютого 2024 року, близько 19 години 10 хвилин, водій ОСОБА_4 керуючи автомобілем марки «BMW» модель «525D», реєстраційний номер НОМЕР_1 , із нанесеним покриттям на вітрове скло, що обмежує оглядовість з місця водія та погіршує його прозорість, експлуатація якого забороняється законодавством, всупереч вимогам п. 2.3 (а, б), 12.3, 12.4, 12.9 (б), 18.1, 31.4, 31.4.7 (в) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, не переконався, що рух керованого ним транспортного засобу буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, рухаючись у АДРЕСА_3 із перевищенням допустимої швидкості руху в населених пунктах понад 50 км/год., наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, проявив безпечність та неуважність, не зреагував на зміну дорожньої обстановки, маючи об`єктивну можливість виявити рух пішохода ОСОБА_9 , який здійснював перетин проїзної частини з права наліво, своєчасно не вжив заходів для зменшення швидкості руху аж до зупинки транспортного засобу та не надавши дорогу, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_9 .

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримав тілесні ушкодження у вигляді: крововиливи на внутрішній поверхні м`яких тканин голови, забійна рана тім`яної ділянки голови, злами ребер зліва із пошкодженням парієтальної плеври, забій легень із розривом коренів, гемоторакс; крововиливи в навколо ниркову клітковину зліва, закритий злам кісток правого передпліччя, злам кісток тазу із порушенням цілісності тазового кільця, фрагментний злам кісток лівої гомілки, численні садна обличчя, кінцівок, синців кінцівок. Дані тілесні ушкодження належать до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент спричинення. Причиною смерті потерпілого ОСОБА_9 є поєднана тупа травма тіла, що супроводжувалася зламами кісток скелету із забоями внутрішніх органів, на що вказує патоморфологічна картина.

Таким чином, у прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди і наслідками, що настали, стало грубе порушення водієм ОСОБА_4 вимог п. 2.3 (а, б), 12.3, 12.4, 12.9 (б), 18.1, 31.4, 31.4.7 (в) Правил дорожнього руху України:

- п. 2.3 для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

(а) перед виїздом перевірити та забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу;

(б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

- п. 12.3 у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди;

- п. 12.4 у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.;

- п. 12.9 водієві забороняється:

б) перевищувати максимальну швидкість, зазначену у пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 ПДР України;

- п. 18.1 водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека;

- п. 31.4 забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам:

- пп. 31.4.7 інші елементи конструкції: в) встановлено на скло додаткові предмети або нанесено покриття, які обмежують оглядовість з місця водія, і погіршують його прозорість.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 своїми необережними діями, які виразились в порушенні правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованого правопорушення та не оспорював фактичних обставин, пояснивши при цьому, що правильно розуміє зміст пред`явленого йому обвинувачення та не заперечує проти визнання недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, крім того, у суду немає сумнівів у добровільності та істинності його позиції, а тому суд, роз`яснивши обвинуваченому та іншим учасникам судового провадження порядок та наслідки розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, переконавшись, що ніхто із учасників судового провадження не заперечує щодо такого розгляду, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Обвинувачений ОСОБА_4 , не оспорюючи час, місце вчинення кримінального правопорушення, вид і розмір шкоди, суду дав показання, що дійсно він 27 лютого 2024 року, близько 19 години 10 хвилин, керував автомобілем марки «BMW» модель «525D», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та, рухаючись ним у АДРЕСА_3 , не надав дорогу і допустив наїзд на пішохода ОСОБА_9 , який здійснював перетин проїзної частини з права наліво, в результаті чого останній помер.

Не заперечив кваліфікацію кримінального правопорушення, що ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження, які вказані в обвинувальному акті, причину смерті останнього, а також те, що порушення ним ПДР України перебуває у прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди і наслідками, що настали.

Окрім цього, не заперечив, що керував автомобілем марки «BMW» модель «525D», реєстраційний номер НОМЕР_1 , із нанесеним покриттям на вітрове скло, що обмежує оглядовість з місця водія та погіршує його прозорість, а також із перевищенням допустимої швидкості руху в населених пунктах, тобто понад 50 км/год.

Ствердив, що в повному обсязі відшкодував завдані збитки.

У вчиненому щиро розкаявся, запевнив, що зробив для себе належні висновки щодо дотримання ПДР України, висловлював жаль з приводу вчиненого, вибачався за свої дії, просив суворо його не карати, при призначенні покарання застосувати ст. 75 КК України та не позбавляти права керувати транспортними засобами.

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні повністю ствердила показання обвинуваченого ОСОБА_4 щодо фактичних обставин справи, вказала, що претензій морального чи матеріального характеру до останнього не має, на призначенні суворого покарання не наполягала, однак просила застосувати додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Потерпіла ОСОБА_7 в судовому засіданні повністю ствердила показання обвинуваченого ОСОБА_4 щодо фактичних обставин справи, підтвердила, що до останнього претензій морального та матеріального характеру не має, оскільки моральну та матеріальну шкоду їй відшкодовано в повному обсязі, що підтверджується долученою до матеріалів справи розпискою, та, враховуючи поведінку обвинуваченого, який щиро розкаявся, просила останнього суворо не карати, не призначати покарання пов`язане з реальним позбавленням волі та не позбавляти права керувати транспортними засобами.

Під час судових дебатів прокурор відділу Волинської обласної прокуратури ОСОБА_3 просив призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років із звільненням, на підставі ст. 75 КК України, від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 (три) роки та з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Крім повного визнання своєї вини самим обвинуваченим ОСОБА_4 , його винність в порушенні правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого, підтверджується зібраними під час досудового провадження доказами, фактичні обставини яких ніким не оспорюються, а тому судом, за погодженням з усіма учасниками, не проводиться їх дослідження.

При обранні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке, згідно з ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів і дані про особу винного.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, що передбачено п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, та добровільне відшкодування завданого збитку, що передбачено п. 2 ч. 1 ст. 66 КК України.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин проти безпеки руху та експлуатації транспорту, який спричинив смерть людини, однак не судимий в порядку ст. 89 КК України, до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень проти безпеки руху та експлуатації транспорту не притягувався, вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав, щиро розкаявся, його поведінка в суді свідчить про щире каяття, усвідомив незаконність вчинених ним дій, а тому активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, в судовому засіданні висловлював щирий жаль з приводу вчиненого, готовність нести покарання, засуджував свою поведінку та вибачався перед потерпілими, в повному обсязі відшкодував завдані збитки, потерпілі жодних моральних чи матеріальних претензій не мають, запевнив, що зробив для себе належні висновки та в подальшому буде уважно керувати транспортним засобом і дотримуватись ПДР України, вчинене ним кримінальне правопорушення є необережним, на обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, має постійне місце реєстрації та проживання, за місцем проживання характеризується виключно позитивно, проживає разом із бабусею, 1943 року народження, яка після ускладнень внаслідок важко перенесеного коронавірусу потребує опіки і постійного догляду, що підтверджується відповідною довідкою, має на утриманні малолітню дитину, 2021 року народження, його батько є особою з інвалідністю ІІ групи, є дійсним волонтером «Благодійна організація «Благодійний фонд «Добра справа», що підтверджується копією листа засновника фонду А.Лінника, тому суд, з врахуванням наведеного, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, його критичного відношення до скоєного та беззаперечного визнання своєї вини, його посткримінальної поведінки, яка виразилась у виклику швидкої медичної допомоги, у відшкодуванні завданих збитків і коштів на поховання та у активному сприянні розкриттю кримінального правопорушення, думки потерпілих щодо призначення міри покарання, наявності пом`якшуючих покарання обставин, визначених п. 1, 2 ч. 1 ст. 66 КК України, та відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також приймаючи до уваги принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, вважає, що його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства та призначає покарання за ч. 2 ст. 286 КК України, в межах санкції частини статті, у виді позбавлення волі на певний строк з призначенням додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, із звільненням, на підставі ст. 75 КК України, від відбування основного покарання з випробуванням та покладенням обов`язків, визначених ст. 76 КК України.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 додаткове покарання, передбачене санкцією ч. 2 ст. 286 КК України, у виді позбавлення права керувати транспортними засобами суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, у постанові Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 14.09.2023 за результатами розгляду справи №524/12818/21 (провадження №51-1782км23) вказано, що санкція ч. 2 ст. 286 КК України надає суду можливість як призначати додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, так і не застосовувати таке покарання до особи. Указане положення закону має альтернативний характер застосування і це питання, як визначив законодавець, суд вирішує на власний розсуд («судова дискреція») залежно від конкретних обставин кримінального провадження, характеру допущених особою порушень вимог Правил дорожнього руху, їх наслідків, тощо.

Отже, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, характеру та обсягу допущених порушень Правил дорожнього руху, а саме що обвинувачений ОСОБА_4 , керуючи автомобілем в населеному пункті, порушив ПДР та, рухаючись із перевищенням допустимої швидкості руху в населених пунктах, в межах нерегульованого пішохідного переходу здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_9 , що призвело до непоправних наслідків смерті останнього, а також думки потерпілої ОСОБА_6 , яка наполягала на позбавленні обвинуваченого права керувати транспортними засобами, зважаючи, що доказів того, що обвинувачений займається діяльністю, яка пов`язана з керуванням транспортними засобами та яка є єдиним джерелом його доходу, тобто єдиним засобом для існування, в розпорядження суду не надано, тому суд вважає за доцільне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 додаткове покарання передбачене санкцією ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Визначаючи строк призначеного обвинуваченому ОСОБА_4 додаткового покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, суд враховує, що він не судимий в порядку ст. 89 КК України, до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень проти безпеки руху та експлуатації транспорту не притягувався, вчинений ним злочин відноситься до категорії необережних, беззаперечно визнав свою вину, щиро розкаявся, висловлює жаль з приводу вчиненого, відшкодував завдані збитки, не перебував у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, не перебуває на обліках у лікарів психіатра та нарколога, а також бере до уваги наявність пом`якшуючих покарання обставин, визначених п. 1, 2 ч. 1 ст. 66 КК України, та відсутність обставин, що його обтяжує, тому вважає за можливе призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами в мінімальних межах встановлених санкцією частини статті.

Відповідно до вимог ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

На думку суду обрана міра покарання є необхідною та достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Речові докази, згідно з ст. 100 КПК України, відповідно, залишити в матеріалах кримінального провадження, залишити за належністю законному володільцю.

Процесуальні витрати, згідно з ст. 124 КПК України, що підтверджені документально, покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 .

Арешт, накладений на майно, відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України, скасувати.

Окрім того, на думку суду, застосований щодо ОСОБА_4 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання слід залишити до набрання вироком законної сили.

Керуючись ст. 370, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, призначивши покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного основного покарання, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки:

-періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід застосований щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді особистого зобов`язання залишити до набрання вироком законної сили.

Речові докази:

-2 (два) оптичні диски без маркування на лицевій стороні залишити в матеріалах кримінального провадження;

-автомобіль марки «BMW 525D», реєстраційний номер НОМЕР_1 повернути за належністю законному володільцю.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в дохід держави 9 087 (дев`ять тисяч вісімдесят сім) грн. 36 коп. процесуальних витрат за проведення судової інженерно-транспортної експертизи (висновок експерта №СЕ-19/103-24/2924-ІТ від 14.03.2024).

Арешт майна, відповідно до ухвали слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01.03.2024 (справа №161/4053/24, провадження №1-кс/161/1300/24) скасувати.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Луцький міськрайонний суд Волинської області.

Суддя Луцького міськрайонного суду ОСОБА_1