УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.05.2024 Справа №607/4565/24 Провадження №1-кп/607/1204/2024

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря с/з ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5

захисників адвокатів ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7

під час судового розгляду у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000008 від 12 січня 2022 року відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України (із змінами, внесеними згідно із Законами України №3826-VI від 06.10.2011 р., №2617-VIII від 22.11.2018 р.), та ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 307 КК України (із змінами, внесеними згідно із Законами України №3826-VI від 06.10.2011 р., №2617-VIII від 22.11.2018 р.),

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000008 від 12 січня 2022 року відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України (із змінами, внесеними згідно із Законами України №3826-VI від 06.10.2011 р., №2617-VIII від 22.11.2018 р.), та ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 307 КК України (із змінами, внесеними згідно із Законами України №3826-VI від 06.10.2011 р., №2617-VIII від 22.11.2018 р.).

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження на 60 днів строку дії обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, покладених на обвинуваченого ОСОБА_4 у зв`язку із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави. В обґрунтування заявленого клопотання посилається на те, що відносно ОСОБА_4 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави та у випадку її внесення визначено обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України. В подальшому заставу за ОСОБА_4 було внесено та останнього звільнено з-під варти та покладено обов`язки згідно ч. 5 ст. 194 КПК України. На даний час строк дії обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_4 закінчується. Разом з тим підстави, з яких відносно ОСОБА_4 було застосовано запобіжний захід у вигляді застави та визначено ряд обов`язків, продовжують існувати. Також зазначив, що метою та підставами продовження строку дії обов`язків є запобігання ризикам, передбачених ст. 177 КПК України, а саме спробам переховуватися від суду; незаконно впливати на свідків та іншого обвинуваченого у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Крім того прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про продовження строку застосованого відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, оскільки строк зазначеного запобіжного заходу обвинуваченому закінчується та на даний час кримінальне провадження перебуває на стадії судового розгляду, а підстави для зміни запобіжного заходу на інший, не пов`язаний з триманням під вартою відсутні, оскільки продовжують існувати ризики того, що ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, зможе переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, незаконно впливати на свідків та іншого обвинуваченого у цьому ж кримінальному провадженні, а також вчинити інше кримінальне правопорушення. За вказаних обставин вважає, що більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, не зможе запобігти наявним ризикам та забезпечити належне виконання обвинуваченим ОСОБА_5 його процесуальних обов`язків.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_7 в судовому засіданні просить змінити застосований відносно його підзахисного запобіжний захід на домашній арешт або ж визначити розмір застави, що на його думку, зможе забезпечити належне виконання обвинуваченим ОСОБА_5 його процесуальних обов`язків.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав думку свого захисника.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні просили відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження строку дії обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, у зв`язку із його безпідставністю.

Заслухавши клопотання прокурора, а також клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу на домашній арешт або визначення розміру застави, думку інших учасників судового розгляду, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Так, при вирішенні клопотання прокурора про продовження строку дії обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, покладених на обвинуваченого ОСОБА_4 , суд враховує те, що відповідно до ст. 176, 177, 194 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, які існують (ст.177 КПК України).

Згідно ч. 1 ст. 182 КПК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.

З моменту обрання запобіжного заходу у вигляді застави щодо особи, яка не тримається під вартою, в тому числі до фактичного внесення коштів на відповідний рахунок, обвинувачений, заставодавець зобов`язані виконувати покладені на них обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави (ч. 6 ст. 182 КПК).

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.

Відповідно до ч. 7 ст. 194 КПК України, обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

Встановлено, що ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 серпня 2023 року відносно обвинуваченого ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого надалі неодноразово продовжувався, зокрема востаннє ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 26 квітня 2024 року на строк до 03 червня 2024 року. Окрім того вказаною ухвалою обвинуваченому ОСОБА_4 визначено заставу 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 908400 грн. (дев`ятсот вісім тисяч чотириста гривень) та покладено обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, у разі її внесення, а саме: з`являтися за першою вимогою до слідчого, прокурора чи суду залежно від стадії кримінального провадження; не відлучатись із місця проживання, в якому він зареєстрований та/або проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; здати на зберігання органу досудового розслідування паспорт (паспорти) громадянина України та інші документи, які дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю.

В подальшому заставодавцями внесено заставу за ОСОБА_4 та останнього звільнено з-під варти та покладено обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Вирішуючи питання про доцільність продовження строку дії покладених на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, суд враховує те, що прокурором та матеріалами кримінального провадження доведено наявність обґрунтованого обвинувачення у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України, яке у відповідності до ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, та за його вчинення законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна. Також на даний час продовжують існувати ризики того, що ОСОБА_8 з огляду на санкцію статті обвинувачення зможе переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності; незаконно впливати на свідків та іншого обвинуваченого у цьому ж кримінальному провадженніз метою ненадання ними показів або ж надання таких у його користь, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення, адже останній ніде не працює та не має постійного джерела доходу, а тому з метою забезпечити себе матеріально може продовжити вчиняти подібні кримінальні правопорушення.

Оцінюючи необхідність продовження строку дії покладених на обвинуваченого ОСОБА_4 обовязків у сукупності та взаємозвязку зі встановленими ризиками, суд вважає, що обовязки, які просить продовжити прокурор, сприятимуть мінімізації ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

За таких обставин суд дійшов висновку про наявність підстав для продовження строку дії обовязків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_4 , оскільки такі є необхідними та достатніми для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого у кримінальному провадженні та запобіганню встановленим ризикам.

Будь-яких обставин, які б свідчили про те, що продовження дії таких обовязків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_4 , не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинувачених, стороною захисту не доведено.

Окрім того при вирішенні клопотання сторони обвинувачення про продовження строку застосованого відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу на домашній арешт або визначення розміру застави, суд враховує те, що ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 серпня 2023 року відносно ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого в подальшому неодноразово продовжувався, зокрема востаннє ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 квітня 2024 року на термін до 03 червня 2024 року.

Згідно положень ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Статтею 5 Рекомендації Комітету Європи від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується на тому, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину. Важливим критерієм, орієнтуючись на який слід застосовувати вид запобіжного заходу, повинна бути санкція за злочин, вчинений обвинуваченим, тобто чим більш сувора санкція передбачена за злочин, поставлений обвинуваченому в вину, тим більш суворий запобіжний захід повинен бути обраний щодо нього.

Відповідно до п. п. 61, 62 рішення Європейського суду з прав людини від 24 липня 2003 року по справі Смирнов проти Росії, наявність підстав для утримання під вартою повинно бути оцінено по кожній конкретній справі з урахуванням всіх обставин справи. Довготривале утримання під вартою може бути виправданим лише при наявності конкретних ознак того, що цього вимагають інтереси суспільства, які незважаючи на наявність презумпції невинності, перевищують інтереси забезпечення поваги до свободи.

Так, прокурором та матеріалами кримінального провадження доведено наявність обґрунтованого обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна, тобто з урахуванням вимог ст. 12 КК України є тяжкими злочинами, а також за ч. 3 ст. 307 КК України, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, що в силу вимог ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином. Крім того на даний час продовжують існувати ризики того, що ОСОБА_5 з огляду на санкцію статті обвинувачення, зможе переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності; незаконно впливати на свідків та іншого обвинуваченого у цьому ж кримінальному провадженніз метою ненадання ними показів або ж надання таких у його користь, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення, адже останній ніде не працює та не має постійного джерела доходу, а тому з метою забезпечити себе матеріально може продовжити вчиняти подібні кримінальні правопорушення.

Таким чином суд не вбачає доцільності у зміні раніше застосованого щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу, оскільки будь-яких нових даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно останнього більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, зокрема, домашнього арешту, в судовому засіданні на даній стадії процесу не встановлено.

З урахуванням викладеного, суд приходить до переконання, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам, а тому враховуючи вимоги ст. 178 КПК України та з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, а також зважаючи на те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає характеру та тяжкості злочинів, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_5 , суд вважає виправданим подальше тримання обвинуваченого під вартою, а тому у задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу обвинуваченим на домашній арешт, слід відмовити, а клопотання прокурора слід задовольнити та продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 строком до 60 днів.

Разом з тим за змістом ч. 3 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. При цьому згідно ч. 4 ст. 183 КПК України передбачено у яких випадках суд має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні, в тому числі щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

З викладеного вбачається, що законодавцем передбачено можливість, а не обов`язок суду не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, а тому суд з урахуванням встановлених в ході судового розгляду обставин та характеризуючих даних про особу обвинуваченого, який раніше не судимий в силу ст. 89 КК України, його молодий вік, тривалий період перебування під вартою без альтернативи визначення застави, приходить до переконання про можливість на даному етапі судового провадження визначити обвинуваченому ОСОБА_5 розмір застави у відповідності до вимог ст. ст. 182, 183 КПК України, а також покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України. При цьому суд приходить до переконання, що першочергово відносно обвинуваченого ОСОБА_5 було обґрунтовано застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, що було необхідним для забезпечення процесуальної поведінки обвинуваченого, проте з урахуванням значного проміжку часу із моменту застосування вказаного запобіжного заходу на даний час, на думку суду, можливим є визначення обвинуваченому ОСОБА_5 розміру застави, яка зможе забезпечити виконання ним передбачених КПК України обов`язків.

Так, згідно ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, визначається в межах від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При визначенні обвинуваченому ОСОБА_5 альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, суд поряд з положеннями ст.ст. 182, 183 КПК України враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні.

Враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, матеріальне становище обвинуваченого, тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_5 , суд вважає, що застава у максимально можливому розмірі, визначеному законодавцем, відносно вчиненого кримінального правопорушення - триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб зможе забезпечити виконання ОСОБА_5 покладених на нього обов`язків.

Крім того суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 в разі внесення ним застави, обов`язки, що визначені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: з`являтися до суду за першою вимогою; не відлучатися за межі населеного пункту, в якому він проживає АДРЕСА_1 , без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; здати на зберігання органу досудового розслідування паспорт (паспорти) громадянина України та інші документи, які дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю.

На підставі викладеного та керуючись главою 18 КПК України, ст.ст. 318, 331, 336, 376 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України задовольнити.

Продовжити до 30 липня 2024 рокустрок дії покладених на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- з`являтися до суду за першою вимогою;

- не відлучатися за межі населеного пункту, в якому він проживає АДРЕСА_2 , без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання органу досудового розслідування паспорт (паспорти) громадянина України та інші документи, які дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому на домашній арешт відмовити.

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 та клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_7 про визначення розміру застави задовольнити.

Запобіжний захід, застосований до обвинуваченого ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою, залишити без змін, продовживши строк тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,до 30 липня 2024 року.

Визначити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , заставу 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 908 400,00 грн. (дев`ятсот вісім тисяч чотириста гривень) для внесення на депозитний рахунокТУ ДСА України у Тернопільській області (Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26198838; Отримувач - ТУ ДСА України у Тернопільській області; Банк отримувача: ДКС України, м. Київ; Код банку отримувача (МФО) 820172; номер рахунку (IBAN): UA0003454; призначення платежу: «застава за ОСОБА_5 у справі №607/4565/24, згідно ухвали Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31.05.2024 року).

У випадку внесення застави покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 строком до 30 липня 2024 року наступні обов`язки:

- з`являтися до суду за першою вимогою;

- не відлучатися за межі населеного пункту, в якому він проживає АДРЕСА_1 , без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання органу досудового розслідування паспорт (паспорти) громадянина України та інші документи, які дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

Роз`яснити ОСОБА_5 , що якщо він, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Судове засідання у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000008 від 12 січня 2022 року відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України (із змінами, внесеними згідно із Законами України №3826-VI від 06.10.2011 р., №2617-VIII від 22.11.2018 р.), та ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 307 КК України (із змінами, внесеними згідно із Законами України №3826-VI від 06.10.2011 р., №2617-VIII від 22.11.2018 р.), відкласти на 11 год. 00 хв. 14 червня 2024 року, повторити виклик учасників судового провадження та надати вимогу на конвоювання обвинуваченого ОСОБА_5 в зал судових засідань.

Копію ухвали вручити обвинуваченим, їх захисникам та прокурору, а також направити уповноваженій службовій особі в місце ув`язнення обвинуваченого ОСОБА_5 .

Контроль за виконанням ухвали в частині продовженнястроку дії покладених на ОСОБА_4 обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти на прокурора Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку лише в частині продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1