Справа № 458/85/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/82/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарях ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в режимі відеоконференції справу за апеляційними скаргами захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 , начальника Турківського відділу Самбірської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_9 та голови Турківської міської ради Самбірського району Львівської області ОСОБА_10 на вирок Турківського районного суду Львівської області від 12 грудня 2023 року,

з участю прокурорів ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

встановила:

цим вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Велике Сухопутне, Чановського району, Новосибірської області, російської федерації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст. 364 КК України та виправдано на підставі п.3 ч.1 ст. 373 КПК України у зв`язку з недоведеністю в його діях складу злочину.

ОСОБА_7 засуджено за ч.1 ст. 366 КК України до штрафу в розмірі 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн. з позбавленням права обіймати адміністративно-розпорядчі посади в органах місцевого самоврядування на строк один рік.

Відповідно до положень ч.5 ст. 74 КК України звільнено ОСОБА_7 від призначеного покарання за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст. 366 КК України, на підставі п.2 ч.1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Вирішено питання із заходами забезпечення кримінального провадження, речовими доказами, процесуальними витратами та цивільний позов.

Згідно вироку суду, відповідно до обвинувального акта, ОСОБА_7 на підставі рішення (без номеру) Турківської міської територіальної виборчої комісії від 09 квітня 2002 року обраний 31 березня 2002 року на посаду міського голови Турківської міської ради Львівської області та був службовою особою органу місцевого самоврядування, відповідно до ст. 15 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

У ході досудового розслідування встановлено, що у 2002 році проведено інвентаризацію водних об`єктів на території м. Турка Львівської області та встановлено три водні об`єкти (ставки в каскаді площею 0.2 га, 0.19 га, 0.045 га), користувачем яких є Турківська міська рада. За результатами проведеної інвентаризації, на водні об`єкти 24 червня 2002 року виготовлені паспорти ставків, зокрема, і на ставок, що знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером :01:028:0037 площею 0.2587 га (паспорт ставка № 24).

У паспорті цього ставка вказано тип ставка русловий, джерело живлення потічок Безіменний, призначення ставка риборозведення та наявна прибережна захисна смуга ставка 25 м, а також наявний підпис міського голови Турківської міської ради Львівської області ОСОБА_7 та печатка Туркіської міської ради.

Спеціаліст районного земельного відділу при Турківській міській раді ОСОБА_13 , при підготовці матеріалів на сесію Турківської міської ради, діючи в межах своїх повноважень, за результатами розгляду заяви ОСОБА_14 про надання йому у власність ряду земельних ділянок, заперечила можливість надання у власність останнього земельної ділянки площею 0.2587 га (кадастровий номер :01:028:0037), на якій розміщена водойма.

Незважаючи на вищевказане, обвинувачений ОСОБА_7 , будучи представником органу місцевого самоврядування, а саме головою Турківської міської ради, діючи умисно, перебуваючи в приміщенні Турківської міської ради, що за адресою: АДРЕСА_2 , зловживаючи своїм службовим становищем, всупереч інтересам служби, діючи в інтересах ОСОБА_14 , достовірно знаючи, що на земельній ділянці, яка відводиться у його власність знаходиться незамкнена водойма та, відповідно до ст. 83 ЗК України, така не може передаватись у приватну власність громадян, так як відноситься до земель водного фонду, нехтуючи законними рекомендаціями землевпорядника ОСОБА_13 щодо неможливості передачі зазначеної земельної ділянки у приватну власність, виніс на розгляд сесії питання про надання такої у власність ОСОБА_14 , за результатами чого було прийнято рішення № 730 17 сесії 4 скликання Турківської міської ради від 07 вересня 2004 року «Про передачу земельних ділянок у приватну власність» громадянину ОСОБА_14 земельної ділянки площею 0,2587 га для ведення особистого селянського господарства.

У подальшому, на підставі рішення № 730 17 сесії 4 скликання Турківської міської ради від 07 вересня 2004 року «Про передачу земельних ділянок у приватну власність» громадянину ОСОБА_14 видано державний акт серії ЯА № 205834 від 30 листопада 2004 року про право власності на земельну ділянку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , площею 0,2587 га для ведення особистого селянського господарства, в якому підставою для його видачі зазначено вищевказане рішення сесії Турківської міської ради від 07 вересня 2004 року, яке прийнято з порушенням вимог Земельного кодексу України.

Зазначені неправомірні дії ОСОБА_7 призвели до незаконного вилучення із земель комунальної власності та безоплатної передачі у приватну власність ОСОБА_14 земельної ділянки площею 0,2587 га, кадастровий номер :01:028:0037, для ведення особистого селянського господарства загальною вартістю 174 367,00 грн., чим завдано державним та громадським інтересам шкоди на вказану суму, що у 250 і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян та спричинило тяжкі наслідки.

Таким чином, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 364 КК України (в редакції ст. 364 КК України згідно з Законом № 270-VI (270-17) від 15 квітня 2008 року) - зловживання службовим становищем, тобто умисне, в інтересах третіх осіб, використання службовою особою службового становища всупереч інтересам служби, що заподіяло тяжкі наслідки охоронюваним законом державним та громадським інтересам.

Доведене обвинувачення.

Обвинувачений ОСОБА_7 , будучи представником органу місцевого самоврядування, а саме головою Турківської міської ради, діючи умисно, перебуваючи в приміщенні Турківської міської ради, що за адресою: м. Турка, площа Ринок, 26, Львівської області, усвідомлюючи протиправність своїх дій, маючи умисел на внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, 07 вересня 2004 року підписав та скріпив відтиском круглої гербової печатки Турківської міської ради завідомо неправдивий офіційний документ, а саме рішення № 730 17 сесії 4 скликання Турківської міської ради від 07 вересня 2004 року «Про передачу земельних ділянок у приватну власність» громадянину ОСОБА_14 земельної ділянки площею 0,2587 га для ведення особистого селянського господарства, незважаючи на те, що на земельній ділянці з кадастровим номером :01:028:0037 площею 0,2587 га знаходилась незамкнена водойма, яка відноситься до земель водного фонду та які не можуть передаватись у приватну власність, про що не зазначено у вищевказаному рішенні, натомість ця земельна ділянка зазначена лише як для ведення особистого селянського господарства та належить, відповідно до ст. 19 ЗК України, до категорії земель сільськогосподарського призначення.

Такими діями, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 366 КК України (в редакції ст. 366 КК України згідно з Законом № 2341-ІІІ від 09 червня 2004 року) - службове підроблення, тобто внесення службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 покликається на те, що вирок в частині обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 366 КК України є незаконним у зв`язку з істотним порушенням судом вимог кримінального процесуального закону, невідповідністю висновків фактичним обставинам кримінального провадження та відсутністю в діях обвинуваченого інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Просить скасувати вирок Турківського районного суду Львівської області від 12 грудня 2023 року в частині визнання ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 366 КК України та закрити кримінальне провадження, на підставі п.3 ч.1 ст. 284 КПК України у зв`язку з невстановленням достатніх доказів для доведеності його винуватості у суді і вичерпанням можливості їх отримати та п.2 ч.1 ст. 373 КПК України.

В апеляційній скарзі начальник Турківського відділу Самбірської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_9 не оспорюючи доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_7 та правильності кваліфікації його дій за ч.1 ст. 366 КК України, вважає, що рішення суду першої інстанції в частині визнання невинуватим та виправдання за ч.2 ст. 364 КК України, а також в частині відмови у цивільному позові прокурора в інтересах держави в особі Турківської міської ради Самбірського району Львівської області до ОСОБА_15 та стягнення з Турківського відділу Самбірської окружної прокуратури Львівської області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_14 понесених витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн. є незаконним і таким, що підлягає скасуванню з підстав невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотного порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Просить вирок Турківського районного суду Львівської області від 12 грудня 2023 року відносно ОСОБА_7 скасувати в частині визнання не винуватим та виправдання останнього за ч.2 ст. 364 КК України, а також в частині відмови у цивільному позові прокурора в інтересах держави в особі Турківської міської ради Самбірського району Львівської області до ОСОБА_15 та стягнення з Турківського відділу Самбірської окружної прокуратури Львівської області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_14 понесених витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн.

Ухвалити в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 364 КК України та призначити покарання у виді трьох років позбавлення волі з позбавленням права обіймати адміністративно-розпорядчі посади в органах місцевого самоврядування на строк до одного року. Згідно із ч.5 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_7 від призначеного покарання, на підставі п.4 ч.1 ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Задоволити повністю цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі Турківської міської ради Самбірського району Львівської області до ОСОБА_15 про визнання недійсним рішення 17 сесії 4 скликання Турківської міської ради Львівської області №730 від 07 вересня 2004 року «Про передачу земельних ділянок у приватну власність» в частині надання у власність ОСОБА_16 земельної ділянки площею 0,2587 га; визнання недійсним та скасування Державного акта про право власності на земельну ділянку Серія ЯА № 205834 виданого на ім`я ОСОБА_15 на земельну ділянку площею 0,2587 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в м. Турка Львівської області й скасування його державної реєстрації; зобов`язання ОСОБА_15 звільнити та повернути спірну земельну ділянку вартістю 174 367,00 грн. на користь держави в особі Турківської міської ради Самбірського району Львівської області.

Відмовити в стягненні з Турківського відділу Самбірської окружної прокуратури Львівської області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_14 понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн.

В решті вирок залишити без змін.

В апеляційній скарзі голова Турківської міської ради Самбірського району Львівської області ОСОБА_10 зазначає, що погоджуємось із висновком суду першої інстанції щодо доведеності вини обвинуваченого та правильності кваліфікації його дій за ч.1 ст. 366 КК України, проте не згідний із рішенням суду в частині відмови у цивільному позові прокурора в інтересах держави в особі Турківської міської ради Самбірського району Львівської області до ОСОБА_15 та вважає його необґрунтованим і таким, що підлягає скасуванню з підстав невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотного порушення вимог кримінального процесуального закону та невідповідності практиці Верховного суду і норм Земельного та Водного кодексів України.

Просить скасувати вирок Турківського районного суду Львівської області від 12 грудня 2023 року відносно ОСОБА_7 в частині відмови у цивільному позові прокурора в інтересах держави в особі Турківської міської ради Самбірського району Львівської області до ОСОБА_15 .

Направити справу на повторний розгляд у суд першої інстанції.

На апеляційні скарги начальника Турківського відділу Самбірської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_9 та голови Турківської міської ради Самбірського району Львівської області ОСОБА_10 захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 подав заперечення, в яких просить відмовити в їх задоволенні.

Заслухавши суддю-доповідача, виступ захисника адвоката ОСОБА_8 та пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 , які підтримали свою апеляційну скаргу і заперечили щодо задоволення апеляційних скарг прокурора та цивільного відповідача, думку прокурора, який частково підтримав апеляційні скарги і просить скасувати вирок та призначити новий розгляд у суді першої інстанції, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що такі підлягають до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Так, відповідно до ч.2 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути обґрунтованим, тобто ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом згідно ст. 94 цього Кодексу.

Згідно п.3 ч.1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Ч.1 ст. 412 КПК України передбачено, що істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог КПК України, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

На думку колегії суддів, необхідно звернути увагу на те, що метою судочинства є не лише формальне вирішення питань, що вирішуються судом при ухваленні вироку відповідно до вимог ст. 368 КПК України, а досягнення правосуддя, в зв`язку з чим, суд зобов`язаний дати відповідь на аргументи сторін та вказати на доводи, що лежать в основі прийнятого ним рішення й забезпечують його правосудність.

Повнота судового розгляду є обов`язковою передумовою доведеності обвинувачення, а її недотримання, згідно ст. 410 КПК України, може полягати у залишенні недослідженими обставин та/або доказів, що можуть мати істотне значення, для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення. У кожному випадку суд оцінює істотність порушення кримінального процесуального закону чи процедурного недоліку з урахуванням обставин конкретної справи.

Забезпечення перевірки заяви про застосування недозволених методів шляхом проведення уповноваженим органом офіційного розслідування щодо можливих порушень прав людини, гарантованих ст.ст. 27, 28 Конституції України, є обов`язковим.

Так, як вбачається з матеріалів справи і доводів апеляційної скарги, сторона захисту покликається на проведенням ТУ ДБР у місті Львові досудового розслідування за фактом підробки підпису обвинуваченого ОСОБА_7 у процесуальних документах у даному кримінальному провадженні.

Крім цього, під час апеляційного розгляду прокурором долучено копію витягу про внесення відомостей до ЄРДР за №0000088 15 липня 2022 року про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 366 КК України.

Відтак, колегія суддів вважає, що в ході досудового розслідування у вищезазначеному кримінальному провадженні №0000088, яке на даний час триває, можуть бути встановлені обставини, які мають істотне значення для всебічного і об`єктивного дослідження доказів та їх правової оцінки у справі №458/85/22 відносно обвинуваченого ОСОБА_7 .

Отже, на думку колегії суддів, залишення судом першої інстанції без процесуальної уваги заяви сторони захисту про застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_7 працівниками поліції недозволених методів ведення досудового розслідування, є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, що також суперечить усталеній практиці Європейського суду з прав людини, який у своїх рішеннях у контексті ст. 3 Конвенції неодноразово наголошував на необхідності проведення ефективного офіційного розслідування скарг особи про те, що вона була піддана поганому поводженню зі сторони суб`єктів владних повноважень.

Таким чином, на переконання колегії суддів, оскільки в даному конкретному випадку можуть мати місце протиправні дії, зокрема, щодо вчинення злочину з підроблення офіційних документів, які посвідчують певні факти у кримінальному провадженні і вказані обставини суттєво вплинуть на результати розгляду такого, постановлення рішення у справі є передчасним та неможливим до закінчення досудового розслідування і прийняття кінцевого процесуального рішення у кримінальному провадженні №0000088.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що вирок суду підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду.

При цьому, колегія суддів не вирішує питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

При новому судовому розгляді, суду першої інстанції необхідно усунути зазначене вище порушення кримінального процесуального закону, дослідити доводи апеляційних скарг і постановити законне, обґрунтоване і належним чином мотивоване рішення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 412, 415, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

постановила:

апеляційні скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 , начальника Турківського відділу Самбірської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_9 та голови Турківської міської ради Самбірського району Львівської області ОСОБА_10 задоволити частково.

Вирок Турківського районного суду Львівської області від 12 грудня 2023 року відносно обвинуваченого ОСОБА_7 скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4