Справа № 201/3992/23
Провадження № 1-кс/201/1595/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2024 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі судді ОСОБА_1 за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву обвинуваченого ОСОБА_3 про відвід головуючого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_4 від участі у розгляді кримінального провадження № 000032 обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 111, ч. 3 ст. 27 ч. 1 ст. 258-3, ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 258-5, ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 209 КК України, -

В судовому засіданні приймали участь:

обвинувачений ОСОБА_3

захисник ОСОБА_5

захисник ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

В провадженні судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_4 перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111, ч. 3 ст. 27 ч. 1 ст. 258-3, ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 258-5, ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 209 КК України.

23.04.2024 під час судового засідання обвинуваченим ОСОБА_3 було усно заявлено відвід головуючому судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_4 і вказана заява передана на розгляд судді ОСОБА_1 .

В судове засідання не з`явився прокурор, сторона захисту наполягала на його виклику, однак враховуючи що відвід може бути розглянутий без прокурора, а доводи заявлені стороною захисту не свідчать про неможливість встановлення обставин які підлягають з`ясуванню без прокурора, суд вважає за можливе розглянути заяву про відвід без прокурора.

В обґрунтування заяви обвинувачений посилається на упередженість судді ОСОБА_4 , яка проявилась у безпідставній відмові в задоволені заяви обвинуваченого про відвід прокурора. Обвинувачений вказує, що прокурор, розуміючи безперспективність кримінального провадження, діючи за попередньою домовленістю з працівниками СБУ, які організовують тиск на обвинуваченого в умовах СІЗО, неодноразово пропонує обвинуваченому написати заяву про згоду на обмін за наслідками чого його обміняють на українських військовополонених. Такими діями прокурор тисне на обвинуваченого перед судовими засіданнями та в перерві між ними в той час як працівники СБУ тиснуть на обвинуваченого в умовах СІЗО. Обвинувачений вважає, що такий психологічний тиск свідчить про особисту упередженість прокурора і повідомив про це суддю ОСОБА_4 в заяві про відвід прокурора. Однак суддя не взяла це до уваги, зазначила, що такі дії прокурора не є тиском.

Обвинувачений вважає, що суддя ОСОБА_4 також знаходиться під тиском, так як є переселенкою з Донецького регіону і очевидно, що вона контролюється працівниками СБУ, які шантажують її нерухомим майном, яке залишилось на тимчасово окупованій території. Ці обставини свідчать про неможливість судді залишитись неупередженою, а тому вона підлягає відводу.

Ці доводи підтверджуються і тим, що суддя ОСОБА_4 вирішувала клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою обвинуваченого, будучи у відпустці і була доставлена до суду працівниками СБУ у день її офіційного відпочинку.

Захисники підтримали заяву обвинуваченого та додали, що упередженість судді підтверджується і тим, що остання під час вирішення клопотань прокурора про продовження стоків тримання під вартою обвинуваченого не звертає увагу на очевидну суперечливість обставин викладених в обвинувальному акті правовій кваліфікації дій обвинуваченого. Аналіз цих обставин дозволяє прийти до висновку, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні нетяжкого злочину та й той не доводиться жодними доказами. Просили задовольнити заяву про відвід.

Заслухавши учасників, дослідивши журнал судового засідання від 23.04.2024 і резолютивну частину ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська під головуванням судді ОСОБА_4 про відмову в задоволені заяви про відвід прокурора, суд доходить до таких висновків.

Положеннями ч. 1 ст. 75 КПК України встановлений вичерпний перелік підстав, які перешкоджають подальшому розгляду суддею кримінального провадження, до яких відноситься наявність обставин що свідчать про те що суддя особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження або ж наявні інші обставини, які викликають сумніви у його неупередженості.

Що стосується доводів про те, що суддя особисто зацікавлена у результатах кримінального провадження то на їх обґрунтування не надано жодних аргументованих пояснень, які б дозволили дійти висновку про таку зацікавленість.

Що стосується доводів про упередженість судді, то суд вважає не доведеним факт упередженості судді з огляду на наступне.

Законом України «Про судоустрій і статус суддів» визначено засади самостійності судді при здійсненні ним процесуальної діяльності, а саме те, що суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції України, Законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання в діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Неупередженість судді презюмується і для того, що відвести суддю недостатньо висловити особисту думку про упередженість судді, які підкріплена лише власним аналізом подій які відбуваються та поведінки судді.

З загальним правилом неупередженість судді має оцінюватись за суб`єктивним та об`єктивним критерієм, які виведені у практиці ЕСПЛ («Фей проти Австрії») і які застосовуються у національній судовій практиці.

Так, за суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі.

За об`єктивним критерієм визначається чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Оцінюючи доводи сторони захисту про те, що суддя підконтрольна працівникам СБУ, суд вважає їх необґрунтованими, так як в судовому засіданні не наведено доказів які б свідчили про цей факт. Навіть доводи про поведінку судді не свідчать про її залежність від працівників СБУ, адже суддя приймає свої рішення самостійно і в даний час не наведеного жодної дії чи рішення судді ОСОБА_7 , які б свідчили про їх свавільність.

Більш того, в судовому засіданні обвинувачений висловив впевненість, що і судді ОСОБА_1 будуть надходити дзвінки з проханням не відводи суддю ОСОБА_4 , що суперечить дійсності і свідчить про цілеспрямовану тактику захисту направлену на дискредитацію суду, щоб створити в очах сторонніх спостерігачів уявлення про упередженість суду.

Оцінюючи доводи сторони захисту про те, що судді ОСОБА_4 не оцінює обґрунтованість обвинувачення при вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу, суд вважає що вони не свідчать про упередженість судді, адже суд не вправі робити висновки щодо обґрунтованості обвинувачення з огляду на те, що для вирішення питання про вагомість доказів, вони підлягають оцінці і на предмет допустимості, а така оцінка може бути надана лише в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

Така позиція підтверджується і нормою ст. 76 КПК, яка забороняє повторну участь судді у кримінальному проваджені. Ця норма забезпечує своєрідний захист кримінального провадження від участі судді, який вже оцінював докази у кримінальному провадженні і очевидно не може бути повністю неупередженим при прийняття рішення за результатами розгляду кримінального провадження.

Більш того, якщо суд під час вирішення питання про обрання запобіжного заходу надасть оцінку доказам, то це викличе обґрунтований сумнів у можливості суду зберегти об`єктивність в подальшому при ухваленні рішення за результатами кримінального провадження, а тому в цій частині судді ОСОБА_4 очевидно проявляє свою неупередженість.

Оцінюючи доводи сторони захисту про те, що суддя ОСОБА_4 свавільно не задовольнила заяву про відвід прокурора суд вважає, що незгода учасника судового провадження з прийнятим судовим рішенням не може бути визнана підставою для відводу судді від участі у розгляді справи. Сторони кримінального провадження не мають права розраховувати на задоволення їх клопотань.

В той же час, законність процесуальних актів і дій (бездіяльності) суддів, вчинених при розгляді конкретної справи, не може перевірятися за межами передбаченого законом процесуального контролю, а виключне право такої перевірки має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством.

Суд погоджується, що в деяких випадках судове рішення може виглядати очевидно свавільним і може слугувати підставою для відводу судді, зокрема, якщо воно прямо суперечить вимогам КПК чи Конституції України. Однак, рішення судді про відмову у задоволенні заяви про відвід прокурора таким не виглядає.

Більш того, сторона захисту заявила відвід судді навіть не знаючи мотивів прийняття нею такого рішення. При цьому в судовому засіданні захист просив дочекатись повного тексту ухвали судді ОСОБА_4 , що свідчить про зловживання правом на відвід, адже в іншому випадку захисники спочатку ознайомились би з мотивами рішення, а не заявляли відвід керуючись не мотивами судового рішення, а власним баченням того як суддя повинен вирішити їх заяву про відвід прокурора.

Таким чином, ані за суб`єктивним ані за об`єктивним критерієм не встановлено обставин, які б свідчили про упередженість судді, а тому в задоволенні заяви про відвід слід відмовити.

Доводи захисту про поведінку прокурора судом в межах заяви про відвід судді не оцінюються.

Керуючись ст.ст. 75-76, 80-81, 369-372 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви обвинуваченого ОСОБА_3 про відвід судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_4 від участі у розгляді кримінального провадження № 000032 обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 111, ч. 3 ст. 27 ч. 1 ст. 258-3, ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 258-5, ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 209 КК України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1