Справа № 635/9104/23
Провадження №1-кп/635/319/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 травня 2024 року селище Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області в складі:

головуючий суддя ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_3

сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_4

захисник адвокат ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Дніпропетровськ, громадянина України, який має середню освіту, раніше не засуджений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України,

ВСТАНОВИВ:

в провадженні Харківського районного суду Харківської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000357 від 10 липня 2023 року.

Прокурор у судовому засіданні заявив клопотання про продовження застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб, оскільки продовжують існувати ризики передбачені п. 1, п. 3 і п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Так, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна, він не має міцних соціальних зв`язків, офіційно не працює, зареєстрований та проживає на території інших областей, а тому вбачається ризик того, що обвинувачений може переховуватись від суду з метою уникнення відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення. Обвинувачений ОСОБА_4 добре знайомий із свідком сторони обвинувачення, йому відомі адреси інших свідків, тому існує ризик незаконного впливу на свідків з метою зміни або спотворення їх показань у суді. Враховуючи обставини та характер правопорушення у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , а це збут особливо небезпечної психотропної речовини з метою отримання незаконного заробітку, за відсутності офіційних джерел доходу, тому існує ризик вчинення іншого кримінального правопорушення.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора про продовження застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою та вказав, що інкримінованого кримінального правопорушення не вчиняв, тому безпідставно перебуває під вартою вже рік.

Захисник адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечувала проти продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою її підзахисного та вказала, що підозра щодо її підзахисного є необґрунтованою

Заслухавши прокурора, обвинуваченого, захисника, дослідивши обвинувальний акт, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, в тому числі, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки, при цьому ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Поряд з цим, у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Ухвалою слідчого Люботинського міського суду Харківської області від 12 липня 2023 року стосовно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на шістдесят днів. В подальшому запобіжний захід відносно ОСОБА_4 продовжувався, останній раз ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 19 березня 2024 року на строк до 17 травня 2024 року.

Вирішуючи питання щодо продовження запобіжного заходу, суд погоджується з доводами прокурора, що продовжують існувати ризики передбачені п. 1, п. 3 і п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна, він не має міцних соціальних зв`язків, офіційно не працює, зареєстрований та проживає на території інших областей, тому вбачається ризик того, що обвинувачений може переховуватись від суду з метою уникнення відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення. Обвинувачений ОСОБА_4 знайомий із свідком сторони обвинувачення, який є близьким другом обвинуваченого, йому відомі адреси інших свідків, тому існує ризик незаконного впливу на свідків з метою зміни або спотворення їх показань у суді. Враховуючи обставини та характер правопорушення у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , а це збут особливо небезпечної психотропної речовини з метою отримання незаконного заробітку, за відсутності офіційних джерел доходу, тому існує ризик вчинення іншого кримінального правопорушення.

Вищевказані обставини свідчать про неможливість запобігання встановленим ризикам та забезпечення виконання обвинуваченим його процесуальних обов`язків шляхом застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, тому задовольняє клопотання прокурора про продовження застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Суд розцінює критично і не приймає до уваги заперечення сторони захисту щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, оскільки стороною захисту не наведено жодної обставини, яка б вказувала, що ризики встановлені судом при обранні запобіжного заходу ризики перестали існувати, а питання щодо доказування/ спростування вини не є предметом розгляду при вирішенні питання щодо продовження застосування запобіжного заходу.

За викладених обставин, суд, вважає про наявність достатніх підстав для продовження строку застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки більш м`які запобіжні заходи не забезпечать запобіганню існуючим ризикам.

Керуючись ст. 331 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Строк тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України продовжити до 07 липня 2024 року.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1