Справа № 464/7886/23
пр.№ 1-кп/464/119/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.04.2024 м. Львів

Сихівський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000778 від 14.09.2023, про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, має на утриманні одну неповнолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , відповідно до ст. 89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

за участі: прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

встановив:

ОСОБА_3 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), в умовах воєнного стану.

Кримінальне правопорушення вчинено за наступних обставин.

У зв`язку із воєнною агресією військ російської федерації на території України указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. В подальшому, указами Президента України воєнний стан продовжувався неодноразово, востаннє Указом Президента України №451/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 17.08.2023 року - воєнний стан продовжено з 05 години 30 хвилин 18.08.2023 строком на 90 діб.

ОСОБА_3 , 12 вересня 2023 року близько 17:00 год, перебуваючи в приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , де здійснює свою господарську діляність ТзОВ «Вигідна покупка», маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, діючи в умовах воєнного стану, переконавшись, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно викрав з торгівельного прилавку майно, яке належить ТзОВ «Вигідна покупка», а саме: одну пару бездротових навушників марки «Wireless TWS-4», вартістю 332,50 грн. та одну пару бездротових навушників марки «Wireless TWS-5», вартістю 290,83 грн., всього майна ТзОВ «Вигідна покупка» на загальну суму 623,33 грн., після чого, викрадений товар заховав у свій рюкзак, вийшов за межі кас магазину не здійснивши оплату та в подальшому покинув приміщення вищевказаного магазину, а викраденим майном мав можливість розпорядитися на власний розсуд.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_3 спричинив матеріальну шкоду ТзОВ «Вигідна покупка» на загальну суму 623,33 грн.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні вину у вчиненому визнав повністю за обставин викладених у обвинувальному акті. Вказав, що дійсно 12.09.2023 зайшов у магазин «Аврора», що у м. Львові, пр. Червоної Калини. На прилавку побачив бездротові навушники, котрі вирішив придбати для себе та сина. Взявши ці речі, попрямував до каси, де в черзі перебувало багато людей. Очікуючи, здійснення оплати, в нього виник умисел на протиправне заволодіння такими навушниками. З цією метою, вказані речі він заховав у рюкзак, котрий мав при собі, та вийшов, не розплатившись за них. Через деякий час, коли він прийшов додому, його близькі повідомили, що додому приходили працівники поліції. Після чого він вирішив, повернути викрадене майно, або розплатитися за нього та пішов у магазин. Оплату та товар назад працівники магазину не прийняли, оскільки з даного приводу звернулися в правоохоронні органи. Тому, викрадене від надав працівникам поліції. Ствердив, що навушниками він не користувався, вони були у запакованому вигляді. У представників магазину просив вибачення. Він щиро кається за вчинене, обіцяє виправитися. Для себе зробив належні висновки. Розуміє, що вчинив неправильно, за такі дії йому дуже соромно, просить суворо не карати. Із матеріалами кримінального провадження ознайомлений, жодні докази не оспорює, правильно розуміє обставини за яких його обвинувачено, з якими повністю погоджується та просив суд не досліджувати докази щодо обставин, що ним не оспорюються.

Прокурор просив не досліджувати обставини, що сторонами провадження не оспорються.

Представник потерпілого ТзОВ «Вигідна покупка» ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою про розгляд кримінального провадження за його відсутності, при обранні виду та міри покарання покладається на розсуд суду.

Вислухавши думки учасників процесу суд приходить до висновку, що клопотання сторони обвинувачення та сторони захисту про проведення скороченого судового слідства підлягає до задоволення, оскільки показання ОСОБА_3 узгоджуються обставинами викладеними в обвинувальному акті, не викликають сумнівів у правильності розуміння ним змісту та обставин вчинення інкримінованого злочину, їх добровільності та істинності його позиції.

За таких обставин, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд вважає недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які учасниками судового провадження не оспорюються. У суду відсутні сумніви у добровільності позиції обвинуваченого. Обвинуваченому роз`яснено, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку, а прийняте рішення про скорочений судовий розгляд свідчитиме про те, що обставини, які сторонами не оспорюються, будуть вважатися встановленими в судовому засіданні і суд буде це враховувати при постановленні вироку.

При цьому, за основу, суд бере до уваги покази обвинуваченого, вважає їх як належні, допустимі та достовірні, котрі у взаємозв`язку доводять фактичні обставини вчинення ОСОБА_3 таємного викрадення чужого майна (крадіжку), вчиненого в умовах воєнного стану.

Кваліфікуючи дії ОСОБА_3 , суд враховує наступне.

Згідно з диспозицією ч. 4 ст. 185 КК України суб`єкт злочину підлягає кримінальній відповідальності серед іншого за крадіжку, тобто таємне викрадення чужого майна, вчинене в умовах воєнного стану.

Указом Президента України №264/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-IX, в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. В подальшому, указами Президента України воєнний стан продовжувався неодноразово, востаннє Указом Президента України №451/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 17.08.2023 року - воєнний стан продовжено з 05 години 30 хвилин 18.08.2023 строком на 90 діб.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 , під час дії на території України правового режиму воєнного стану, перебуваючи в приміщенні магазину «Аврора», отримавши доступ до майна, що йому не належить, переслідуючи корисливий мотив, таємно, протиправно таким заволодів, зокрема не здійснивши оплату за товар, покинувши приміщення закладу, та маючи реальну можливість розпорядитися викраденим, довів злочинний умисел до кінця, спричинивши потерпілому ТзОВ «Вигідна покупка» матеріальну шкоду.

При цьому, суд враховує, той факт, що ОСОБА_3 не розпорядився викраденим на власний розсуд, оскільки навушники добровільно повернув працівникам поліції, а лише мав можливість ними розпорядитися, що є достатнім для доведення злочинного умислу до кінця.

За таких обставин, суд дії обвинуваченого кваліфікує за ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна, вчинене в умовах воєнного стану.

У роз`ясненнях, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 №7 (зі змінами), зокрема в п.1, звертається увага на те, що суди при призначенні покарання мають суворо дотримуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через них реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, а в п.3 наголошується на тому, що, встановлюючи ступінь тяжкості злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його скоєння (зокрема форми вини, мотиву й мети, способу, стадії скоєння, кількості епізодів злочинної діяльності, характеру і ступеня тяжкості наслідків, що настали).

У зв`язку із цим, при призначенні покарання суд бере до уваги положення ст. 50 КК України, якою встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, положення ст. 65 КК України, згідно з якою, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним. При цьому, у справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Згідно ч.1 ст. 69 КК України передбачено, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

При цьому, у п. 8 Постанови ПВСУ № 7 від 24.10.2010 ВСУ звернув увагу на те, що призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, або не призначення обов`язкового додаткового покарання (ст. 69 КК) ( 2341-14 ) може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

Обираючи покарання ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості кримінального правопорушення, особу винного, та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 12 КК України, кримінальні правопорушення, за якими кваліфіковано дії обвинуваченого за ч. 4 ст. 185 КК України, є тяжким злочином.

Вивченням особи обвинуваченого, судом встановлено, що ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Львові, є громадянином України (а.с.72-76), з середньою освітою, має на утриманні одну неповнолітню дитину (а.с. 52-56), зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.72,76, 83), на обліку у КНП ЛОР «ЛОКПД» не перебуває (а.с.85, 87), з 05.2022 року перебуває на обліку у КНП ЛОР «ЛОМЦПТУ» з діагнозом розлади психіки та поведінки внаслідок вживання опіоїдів (а.с.84, 86), згідно Висновку судово-психіатричного експерта № 1159 від 24.10.2023 на час проведення експертизи психічним розладом не страждає, виявляє психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіоїдів, синдром контрольованої залежності, може усвідомлювати свої дії та керувати ними, в період інкримінованих дій психічним розладом тимчасового чи хронічного характеру не страждав, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує(а.с.88-89), раніше притягувався до кримінальної відповідальності, в тому числі за кваліфіковані корисливі злочини та відбував покарання у виді позбавлення волі, однак відповідно до ст. 89 КК України вважається не судимим (а.с.77-82).

До обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 66 КК України, суд, окрім щирого каяття визнаного стороною обвинувачення в обвинувальному акті, також враховує визнання вини та активне сприяння органу досудового розслідування, усунення спричиненої шкоди.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 , визначених ст. 67 КК України, судом не встановлено.

З досудової доповіді щодо обвинуваченого ОСОБА_3 вбачається, що результати оцінки обвинуваченого показали високий ризик вчинення повторного кримінального правопорушення, а також високий ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб. Беручи до уваги інформацію, що характеризує особу обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також результати оцінки обвинуваченого, орган пробації вважає, що застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку особи з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, неможливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції (а.с.52-56).

При визначенні виду та міри покарання суд враховує, що ОСОБА_3 , вчинив кваліфіковану крадіжку, що характеризуються одним епізодом злочинної діяльності, в умовах воєнного стану, однак не під час дії обмежувальних заходів (повітряної тривоги, комендантської години тощо), є особою працездатною, що не працює, виявляє психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіоїдів, синдром контрольованої залежності, хоча згідно ст. 89 КК України вважається особою не судимою, однак неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, в тому числі за вчинення кваліфікованих корисливих злочинів, реально відбував покарання у виді позбавлення волі, а тому, з огляду на те, що такі обставини на кваліфікацію дій не впливають, однак розцінюються судом як сукупність характеризуючих ознак особи, що впливають на його суб`єктивне ставлення до норм кримінального закону, у зв`язку із чим, при безальтернативності виду покарання, необхідним та виправданим є покарання у виді позбавлення волі.

Однак, беручи до уваги, що обвинувачений повністю визнав вину, добровільно повернув викрадене майно, що підтверджується обставинами зазначеними у постанові про визнання речових доказів від 29.09.2023 (а.с.69), характер поведінки обвинуваченого під час досудового розслідування, що сприяв органу досудового розслідування у розкритті злочину, про що свідчать дані реєстру матеріалів досудового розслідування про участь його в процесуальних діях, та відсутність заходів забезпечення кримінального провадження щодо нього як підозрюваного, поведінку під час судового слідства, що не оспорював фактичних обставин у справі, не ухилявся від суду, тим самим продемонстрував бажання стати на шлях виправлення, а також те, що предметом злочинного діяння були навушники, а спричинена потерпілому шкода не може визнаватися значною, зважаючи на вартість товару та те, що останній є суб`єктом господарювання, відсутність обтяжуючих обставин, має постійне місце проживання та на його утриманні перебуває неповнолітня дитина, інкримінований обвинуваченому злочин не є корупційними кримінальними правопорушеннями, кримінальними правопорушеннями, пов`язаними з корупцією, кримінальними правопорушення, передбаченими статтями 403, 405, 407, 408, 429 КК України, вчиненими в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, а ОСОБА_3 не є представником держави, у тому числі іноземної, у зв`язку із чим такі дані в сукупності вказують на обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що дають підстави суду для застосування ч.1 ст. 69 КК України, та призначення основного покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.4 ст. 185 КК України - 2 роки.

При цьому, враховуючи відношення ОСОБА_3 до вчиненого, характер його поведінки під час досудового розслідування, та під час судового слідства, не оспорював фактичних обставин у справі та добровільно відшкодував потерпілому заподіяну шкоду, має постійне місце проживання, відсутність матеріальних чи моральних претензій зі сторони потерпілого, його думку щодо виду та міри покарання у котрій покликається на розсуд суду, а також те, що є несудимим, відсутність скарг на його дії сусідів за місцем реєстрації, виховує неповнолітню дитину, не ухилявся від суду, суд приходить до переконання, що перевиховання та виправлення обвинуваченого можливе без умов ізоляції його від суспільства, тобто відбування покарання і в даному випадку доцільно призначити йому покарання із застосуванням ст.75,76 КК України.

Одночасно, суд беручи до уваги, те, що обвинувачений не працює, є особою працездатного віку, а тому вважає за необхідне покласти на нього обов`язки визначені ч.2 ст. 76 КК України та додатково встановити обов`язки, передбачені ч. 3 вказаної норми, а саме не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).

Саме таке покарання, на думку суду, дасть можливість обвинуваченому оцінити свої дії, стати на шлях виправлення, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, а також не буде становити «особистий надмірний тягар для особи», відповідатиме тяжкості злочину та справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_3 в межах даного кримінального провадження не обирався, клопотань з даного приводу не надходило.

Питання процесуальних витрат суд вирішує відповідно до ст. 124 КК України.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 368 КПК України ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що у справі понесено процесуальні витрати за проведення експертизи у зв`язку із залученням стороною обвинувачення експерта спеціалізованої державної установи.

Зокрема, експертом проведено товарознавчу експертизу №СЕ-19/114-23/18390-ТВ від 22.09.2023, вартість якої становить 956,00 грн. (а.с72)

Таким чином, з урахуванням правил ч. 2 ст. 124 КПК України, з ОСОБА_3 на користь держави слід стягнути процесуальні витрати за залучення експерта у розмірі 956,00 грн.

Питання речових доказів слід вирішити згідно вимог ст. 100 КПК України.

Так, документи, що є речовими доказами, залишаються в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Також, майно, що були предметом кримінального правопорушення або іншого суспільно небезпечного діяння, конфіскуються, крім тих, які повертаються власнику (законному володільцю).

При дослідженні речових доказів встановлено, що речовими доказами в даному кримінальному провадженні визнано: диск з відеозаписами з камер відеоспостереження магазину «Аврора» ТОВ «Вигідна покупка», в м.Львові, пр. Червоної Калини, 109, бездротові навушники марки «Wireless TWS-4» арт. 9366 та бездротові навушники марки «Wireless TWS-5» арт. 9367 (а.с. 68-70).

На підставі викладеного, ч.4 ст. 185, ст. ст. 12, 35, 50, 65, 69, 75, 76 КК України та керуючись, ст. ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд,

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжці) вчиненій в умовах воєнного стану, тобто кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та на підставі ч.1 ст. 69 КК України призначити йому основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції вказаної статті у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування основного покарання у виді позбавлення волі із випробовуванням, встановивши іспитовий строк - 2 роки.

Згідно ч.1, 3 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

4) працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експерта у розмірі 956 (дев`ятсот п`ятдесят шість) гривень. (одержувач: ГУК Львів/Львівська тг/24060300; код отримувача (ЗКПО): 38008294; банк отримувача: Казначейство України (ел.адм.подат.); р/р: UA0013933).

Речові докази після набрання вироком законної сили:

-диск з відеозаписами з камер відеоспостереження магазину «Аврора» ТзОВ «Вигідна покупка», в м.Львові, пр. Червоної Калини, 109 - залишити при матеріалах досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000778 від 14.09.2023;

-бездротові навушники марки «Wireless TWS-4» арт. 9366 та бездротові навушники марки «Wireless TWS-5» арт. 9367 - повернути власнику ТзОВ «Вигідна покупка».

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Львівського апеляційного суду через Сихівський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно, після його проголошення, вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий ОСОБА_1