Справа № 307/1160/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.07.2024 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/4806/230/24, за апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 21 березня 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 21 березня 2024 року, в задоволенні клопотання заступника начальника СВ Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з повною загальною середньою освітою, не працюючого, не судимого, у вигляді тримання під вартою строком 60 діб - відмовлено.

Обрано відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в період часу з 23 години 00 хвилин по 06 годину 00 хвилин наступного дня, строком до 15 травня 2024 року.

Покладено на ОСОБА_6 обов`язки.

З матеріалів судового провадження вбачається, що до слідчого судді надійшло клопотання заступника начальника СВ Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_5 за погодженням з прокурором Тячівської окружної прокуратури ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 .

Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, тобто у незаконному позбавленні волі, вчинене щодо малолітнього, за попередньою змовою групою осіб.

19 березня 2024 року о 02годині 50 хвилин ОСОБА_6 було затримано в порядку ст.208 КПК України.

Відмовляючи у задоволенні клопотання, в ухвалі слідчий суддя зазначив, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років. Слідчий суддя зазначив, що наведені у клопотанні доводи про те, що ОСОБА_6 може перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, і вище наведені ризики та обставини є реальними і триваючими, об`єктивно існують - є припущенням органу досудового розслідування, які будь-якими фактичними даними не обґрунтовані.

Слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_6 має постійне місце проживання, є вдівцем та має на утриманні трьохрічну дитину.

За таких обставин один лише характер діяння у вчиненні якого він підозрюється, не може вважатися достатньою підставою для взяття його під варту, а тому слідчий суддя вважав за можливе застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні щодо ОСОБА_6 , а саме запобіжний захід у виді домашнього арешту, який полягає у забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період.

Враховуючи вказані обставини, слідчий суддя переконаний, що такий запобіжний захід як домашній арешт забезпечить дотримання підозрюваним ОСОБА_6 процесуальних обов`язків під час досудового слідства та в суді.

В апеляційній скарзі прокурор вказує на незаконність та необґрунтованість ухвали слідчого судді, просить її скасувати. Зазначає, що слідчий суддя при постановленні ухвали про відмову у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 не взяв до уваги характер та тяжкість діянь, які інкримінуються підозрюваному ОСОБА_6 , обставини вчинення кримінального правопорушення, ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які є реальними та наявність яких органом досудового розслідування доведена належними доказами. Вважає, що обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час доби, не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного, не зменшить наявність ризиків. Просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою щодо підозрюваного ОСОБА_6 застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість судового рішення колегія суддів відхиляє з наступних підстав.

Як вбачається з ухвали, слідчим суддею встановлено, що 19 березня 2024 року о 02 годині 50 хвилин ОСОБА_6 було затримано в порядку ст.208 КПК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 підтверджується зібраними в ході досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, а саме: протоколом прийняття заяви, протоколом огляду місця події від 19.03.2024, протоколом допиту малолітнього потерплого ОСОБА_8 , протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, протоколом допиту свідка ОСОБА_9 , протоколом допиту малолітнього свідка ОСОБА_10 , протоколом затримання та іншими зібраними матеріалами кримінального провадження.

При розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя правильно встановив, що достатніх обставин для застосування підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою немає, оскільки даних, які б вказували на безумовну необхідність застосування щодо останнього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, з огляду на недоведеність ризиків, й свідчили б про недостатність застосування щодо нього більш м`яких запобіжних заходів, у клопотанні слідчого не вказано та прокурором в судовому засіданні не доведено.

Апеляційний суд зауважує, що одна лише тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , не може вважатись виключною підставою для попереднього його ув`язнення.

Колегія суддів вважає, що з урахуванням обставини кримінального провадження та даних про особу ОСОБА_6 (має постійне місце проживання, є вдівцем та має на утриманні трьохрічну дитину), слідчий суддя дійшов вірного висновку про можливість застосування до останнього більш м`якого запобіжного заходу, а саме домашнього арешту. Такий запобіжний захід зможе забезпечити дотримання підозрюваним ОСОБА_6 покладених на нього процесуальних обов`язків.

Слідчий суддя поклав на підозрюваного ОСОБА_6 й певні обов`язки, які повинні забезпечити виконання ним процесуальних дій, зокрема: прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою, у разі неможливості прибути через поважні причини, завчасно повідомити про це; в період часу з 23.00 год. по 06.00 год. не залишати місце постійного проживання будинок АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого прокурора або суду.

Таким чином, висновок слідчого судді про те, що докази та обставини, зазначені у клопотанні та наведені у судовому засіданні, не дають підстав застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 винятковий запобіжний захід - тримання під вартою, ґрунтуються на матеріалах справи. Така позиція слідчого судді відповідає вимогам ст. 176-178,183,193,194 КПК України, що регулюють вирішення питання про обрання запобіжного заходу щодо підозрюваного.

На думку апеляційного суду, застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді домашнього арешту та покладенням додаткових обов`язків є доцільним, достатнім та таким, що відповідає меті його застосування. При цьому, не порушує прав підозрюваного, гарантованих ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді щодо наявності відносно підозрюваного ризиків з числа передбачених ст. 177 КПК України, втім недостатньої їх вагомості для застосування до цього підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Доводи прокурора щодо необхідності застосування до підозрюваного ОСОБА_6 виключного запобіжного заходу, колегія суддів не вважає достатньо переконливими і такими, що у сукупності свідчать про можливість усунення встановлених щодо останнього ризиків з числа передбачених ст. 177 КПК України, лише у такий спосіб.

Так, сам по собі факт вчинення інкримінованих ОСОБА_6 кримінальних правопорушень та ймовірність призначення йому суворого покарання, за відсутності конкретних фактів ухилення його від слідства та суду, переховування, перешкоджання досудовому розслідуванню у будь-який спосіб, не свідчить про недостатність запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Разом з тим, домашній арешт по встановленій ч.1 ст.176 КПК України ієрархії тяжкості запобіжних заходів передує триманню під вартою, а тому є достатньо суворим заходом. З урахуванням встановлених слідчим суддею обставин з покладенням на підозрюваного обов`язків, цілодобовий домашній арешт цілком забезпечує мету застосування запобіжних заходів та повною мірою може запобігти наявним ризикам кримінального провадження без надмірного втручання в його повсякденний спосіб життя.

При цьому апеляційний суд враховує, відсутність в матеріалах судового провадження даних про недотримання підозрюваним ОСОБА_6 покладених на нього оскаржуваною ухвалою обов`язків. Інші обставини, на які вказує прокурор в апеляційній скарзі були враховані слідчим суддею при прийнятті рішення. Зазначені посилання не можуть бути правовою підставою для скасування ухвали, у зв`язку з чим до підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід, який, на думку колегії суддів є співмірним з наведеними ризиками і відповідає даним про особу підозрюваного, тяжкості кримінального правопорушення та його наслідкам, і підстав вважати його м`яким, не має.

Доводи прокурора стосовно незаконності та необґрунтованості оскаржуваної ухвали є непереконливими, оскільки слідчий суддя при розгляді клопотання повно та об`єктивно дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, при цьому вислухавши та врахувавши пояснення всіх учасників судового розгляду.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі прокурора доводи та підстави, з яких просить скасувати ухвалу слідчого судді не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду апеляційної скарги, і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення, а тому колегія суддів доводи апеляційної скарги прокурора відхиляє.

Порушень правових позицій Європейського суду з прав людини чи істотних процесуальних порушень у цьому провадженні не виявлено.

На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має, у зв`язку із чим, беручи до уваги положення ч. 3 ст. 407 КПК України, ухвала слідчого судді як законна та обґрунтована підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу прокурора Тячівської окружної прокуратури ОСОБА_11 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 21 березня 2024 року, якою у задоволенні клопотання відмовлено та застосовано відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, строком до 15 травня 2024 року включно, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді