Справа №366/2096/24
Провадження №1-кс/366/229/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.07.2024 смт. Іванків

Слідчий суддя Іванківського районного суду Київської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання начальника Іванківського відділу Вишгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному проваджені № 0000036, внесеному в ЄРДР 28.06.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Прокурор звернувся в суд з клопотанням, у якому просив накласти арешт на майно, вилучене 28.06.2024 під час затримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в порядку ст. 208 КПК України, а саме на: сірі джинси з плямами бурого кольору; чорне спортивне взуття з написом «СПОРТ»; чорну футболку.

Клопотання мотивоване тим, що 28.06.2024, приблизно о 06 год. 30 хв.. до ВП № 1 Вишгородського РУП через лінію «102» надійшло повідомлення від ОСОБА_5 , про те, що вона в будинку АДРЕСА_1 виявила труп своєї матері.

В ході реагування на цю подію, в період часу з 08 год. 50 хв. по 11 год. 47 хв. 28.06.2024, начальником СВ ВП № 1 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_6 в порядку ст. 233 КПК України, без ухвали слідчого судді та з письмового дозволу ОСОБА_5 проведено огляд території та будинку домоволодіння за зазначеною вище адресою.

При цьому. Під час затримання ОСОБА_4 в порядку ст. 208 КПК України, в останнього виявлено та вилучено: сірі джинси з плямами бурого кольору; чорне спортивне взуття з написом «СПОРТ»; чорну футболку.

Прокурор зазначає, що вилучене майно відповідає критеріям речових доказів у кримінальному провадженні, тому, просить накласти арешт.

Прокурор у судове засідання не з`явився. У клопотанні просив здійснювати його розгляд за його відсутності.

Розглянувши можливість розгляду клопотання за відсутності прокурора, слідчий суддя приходить до такого.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні введений воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб. Цей Указ затверджений Законом України від 24.02.2022 № 2402-ІХ. В подальшому, указами Президента України строк воєнного стану неодноразово продовжувався, на теперішній час такий стан в Україні не скасований та не відмінений.

Відповідно до п. 4 листа Голови Касаційного кримінального суду у скалі Верховного Суду від 03.03.2022 № 2/0/2-22 усі клопотання, які надходять на розгляд слідчих суддів, мають розглядатись у межах строків, установлених КПК України, однак за можливості невідкладно.

Згідно з п.п. 7, 9 цього листа, ураховуючи об`єктивні обставини, як виняток, можна допускати розгляд клопотань щодо запобіжних заходів без участі підозрюваного, з належною мотивацією такої процедури розгляду. При розгляді клопотань органів досудового розслідування суд використовує всі наявні документи і матеріали, зокрема й судові рішення у формі, в якій їх внесено до Єдиного державного реєстру судових рішень (роздруківки з Реєстру).

Зі змісту наведених положень листа Верховного Суду можна дійти обґрунтованого висновку, що в умовах воєнного стану допускається розгляд клопотань учасників кримінального провадження за їх відсутності за умови належного мотивування прийняття такого рішення.

Слідчий суддя враховує наведені у заяві доводи прокурора про його об`єктивну неможливість прибуття у судове засідання через умови воєнного стану. Також слідчий суддя враховує строк розгляду клопотання про арешт майна та наслідки пропущення такого строку.

З огляду на викладене, а також враховуючи, що прокурор свої доводи про необхідність задоволення клопотання зазначив у самому клопотанні, до якого додав відповідні матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку про можливість розгляду клопотання за відсутності сторін кримінального провадження.

Власник тимчасово вилученого майна у судове засідання не викликався, оскільки відсутні документи, які посвідчують право власності на вилучене майно. У разі, коли власник вилученого майна буде встановлений та дізнається про арешт належного йому майна, він не буде позбавлений можливості звернутись до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту.

У зв`язку з неявкою учасників справи, на підставі ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового засідання не здійснювалось.

Вивчивши клопотання та додані до нього документи, слідчий суддя приходить до наступного.

Згідно з положеннями ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб (абзац 2 ч. 1 ст. 170 КПК України).

Відповідно до вимог ст.171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутись прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову також цивільний позивач.

Відповідно до положень ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За ч. 4 цієї статті, у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна (ч. 11 ст. 170 КПК України).

Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) (ч. 5 ст. 9 КПК).

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 Ковенції про захист прав людини і основоположних свобод полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів».

Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

З урахуванням практики ЄСПЛ у справах «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fox, Campbell and Hartley v. The United Kingdom) від 30.08.1990, «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04. 2011, (заява № 42310/04, §175), слідчий суддя на стадії досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості саме для встановлення вини чи її відсутності у особи у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження.

З таких висновків ЄСПЛ також вбачається, що при розгляді клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадженні, слідчий суддя позбавлена можливості встановлювати наявність чи відсутність складу кримінального правопорушення у кримінальному провадженні, яке перебуває на розгляді в органі досудового розслідування, а лише дослідити та надати належну оцінку доводам сторін та ухвалити законне і обґрунтоване рішення.

Окрім того, ЄСПЛ через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним. Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля. Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.

Необґрунтована відмова у накладені арешту на майно може спричинити серйозні наслідки, що може позначитися як на забезпеченні можливості успішного кримінального провадження, так і на правах інших осіб, на забезпечення яких спрямований такий арешт.

До аналогічного за змістом висновку прийшов Верховний Суд у своїй постанові від 26.06.2018 у справі № 657/683/17.

Відповідно до ч. 1 ст. 208 КПК України уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі, лише у випадках:

1) якщо цю особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення;

2) якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин;

3) якщо є обґрунтовані підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого корупційного злочину, віднесеного законом до підслідності Національного антикорупційного бюро України.

4) якщо є обґрунтовані підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні злочину, передбаченого статтями 255, 255-1, 255-2 Кримінального кодексу України.

Згідно з ч. 3 цієї статті, уповноважена службова особа, слідчий, прокурор може здійснити обшук затриманої особи з дотриманням правил, передбачених частиною сьомою статті 223 і статтею 236 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 7 ст. 236 КПК України вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Оскільки дозвіл на затримання слідчим суддею не видавався а останнє здійснено в порядку ст.208 КПК України, вилучене під час затримання особи майно є тимчасово вилученим майном, відносно якого слід вирішити питання про його арешт.

З огляду на вивчені та дослідженні долучені до клопотання матеріали кримінального провадження, що надані прокурором, слідчим суддею встановлено таке.

У провадженні СВ ВП № 1 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000036, внесеному в ЄРДР 28.06.2024 за ч. 1 ст. 115 КК України та за наведених вище обставин.

З наданого протоколу затримання ОСОБА_4 вбачається, що 28.06.2024 в період часу з 16 год. 00 хв. по 16 год. 28 хв., при затриманні ОСОБА_4 у останнього вилучено: сірі джинси з плямами бурого кольору; чорне спортивне взуття з написом «СПОРТ»; чорну футболку.

28.06.2024 відомості про цю подію внесені в ЄРДР за ч. 1 ст. 115 КК України.

Постановою слідчого ОСОБА_6 від 28.06.2024, тимчасово вилучене майно визнане речовим доказами у кримінальному провадженні. Його вирішено зберігати в АДРЕСА_2 )

Вирішуючи питання про спосіб накладення арешту на вилучене майно, слідчий суддя враховує положення ч. 2 ст. 173 КПК України та приходить до наступного.

Досудове розслідування у кримінальному провадженні здійснюється за ч. 1 ст. 115 КК України, тобто за фактом умисного вбивства. З матеріалів кримінального провадження вбачається, що на тілі померлої ОСОБА_7 виявлено колото-різану рану, що свідчить про наявність ознак насильницької смерті.

Таким чином, вилучене майно відповідає критеріям речових доказів у кримінальному правопорушенні.

Слідчий суддя враховує, що це майно може бути об`єктом проведення слідчих дій, необхідних для встановлення обставин вчинення правопорушення, а також об`єктом дослідження при проведенні судових експертиз.

За таких обставин, з урахуванням положень ч. 2 ст. 173 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, залишивши його для зберігання у розпорядженні органу досудового розслідування.

Саме такий вид арешту тимчасово вилученого майна на переконання слідчого судді є необхідним для виконання завдань КПК України, зокрема він унеможливить приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження речових доказів у кримінальному провадженні, при цьому такий арешт буде співрозмірним обмеженню права власності завданням кримінального провадження та не спричинить надмірних та невиправданих негативних наслідків для його власника.

Керуючись вимогами ст.ст.131, 167, 170-172, 173, 174, 369, 309 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно, яке вилучене 28.06.2024 під час затримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в порядку ст. 208 КПК України, а саме на: сірі джинси з плямами бурого кольору; чорне спортивне взуття з написом «СПОРТ»; чорну футболку.

Контроль за виконанням цієї ухвали покласти на начальника Іванківського відділу Вишгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 .

Копію цієї ухвали передати для виконання уповноваженому на це органу, вручити прокурору та надати іншим заінтересованим особам.

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1