Справа №760/6218/24 1-кс/760/3172/24
СОЛОМ`ЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2024 року слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту майна в порядку ст.174 КПК України,

в кримінальному провадженні №0000077 від 13.04.2023,-

ВСТАНОВИВ:

1. Вимоги клопотання.

1.1. ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва з клопотанням у порядку ст.174 КПК України, у якому просив скасувати арешт, накладений ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 12 липня 2023 року з майна: нежитлові приміщення №1 (група приміщень 45б) та №1 (група приміщень 45в), загальною площею 58,8 кв.м., реєстраційний номер нерухомого майна 00, що знаходиться по АДРЕСА_1 .

1.2. В обґрунтування клопотання зазначає, що ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 12 липня 2023 року задоволено клопотання прокурора, накладено арешт на нежитлові приміщення №1 (група приміщень 45б) та №1 (група приміщень 45в), загальною площею 58, 8 кв.м., реєстраційний номер нерухомого майна 00, що знаходяться по АДРЕСА_1 , із забороною користування, розпорядження та відчужування майна. Заборонено особам, що здійснюють державну реєстрацію прав на нерухоме майно вносити будь-які зміни, що стосуються арештованих нежитлових приміщень АДРЕСА_1 , до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та інших ресурсів.

1.3. Арешт майна накладався з метою забезпечення збереження речових доказів. При цьому, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

1.4. Київським апеляційним судом ухвалою від 20 грудня 2023 року встановлено, що адвокат ОСОБА_6 , вважаючи себе представником позивача ОСББ «Ярославів Вал 28», подаючи позовну заяву у справі про скасування рішення про державну реєстрацію прав щодо нежитлових приміщень, не мав повноважень на представництво інтересів ОСББ та підписав документ, не маючи права на їх підпис.

1.5. Вказане свідчить про те, що обставини, які зумовлювали необхідність збереження майна від незаконних дій щодо розпорядження та відчуження такого майна зі сторони адвоката ОСОБА_6 - відпали.

1.6. Досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, у провадженні вчинені всі необхідні слідчі та процесуальні дії з використанням вказаного майна, на яке накладено арешт.

1.7. У той же час, ОСОБА_5 , як власник, позбавлений права вільно користуватись та розпоряджатись таким майном, оскільки наявний арешт.

2. Рух справи.

2.1. 15.03.2024 клопотання надійшло до Солом`янського районного суду міста Києва.

2.2. Судове засідання 28 березня 2024 року знято з розгляду у зв`язку з клопотанням прокурора.

2.3. Судове засідання 03 квітня 2024 року знято з розгляду у зв`язку з неявкою прокурора.

2.4. Судове засідання 12 квітня 2024 року знято з розгляду у зв`язку з клопотанням прокурора.

2.5. У судове засідання 03 травня 2024 року з`явились представник власника майна та прокурор, судове засідання проведено.

3. Позиція представника власника майна.

3.1. У судовому засіданні адвокат просила клопотання задовольнити з підстав, викладених у ньому. Зауважила, що у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна відпала потреба.

3.2. На запитання слідчого судді, хто є власником майна, адвокат повідомила, що ОСОБА_5 не є власником нежитлових приміщень, оскільки вони перебувають у господарському віданні. На уточнююче запитання під час дослідження безпосередньо матеріалів кримінального провадження, наданих стороною обвинувачення, адвокат повідомила, що власником нежитлових приміщень є ОСОБА_5 та ще один власник.

3.3. На запитання слідчого судді щодо необхідності з`ясувати думку іншого власника майна, адвокат повідомила, що ухвалою Київського апеляційного суду встановлено підробку документів адвокатом ОСОБА_6 , відтак необхідності у подальшому застосуванні арешту відпала.

3.4. На уточнююче запитання слідчого судді, якими доказами підтверджується позиція власника майна щодо того, що необхідність у застосуванні арешту майна відпала, адвокат повідомила, що з її слів.

4. Позиція сторони обвинувачення.

4.1. Прокурор у судовому засіданні звернула увагу, що заяви про вчинення кримінального правопорушення подавались двома особами. Кримінальне провадження розпочато також за заявами цих двох осіб, які вважають себе власниками нежитлових приміщень. У той же час, клопотання про скасування арешту майна подає один власник, при тому, що позиція іншого співвласника не з`ясована, з відповідними заявами та клопотаннями він до органу досудового розслідування не звертався.

4.2. Також прокурор зазначила, що досудове розслідування за фактом можливо підроблених документів з метою привласнення нежитлових приміщень, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , триває. Скасування арешту майна є передчасним.

4.3. Окрім того, арешт накладався з метою забезпечення дієвості даного кримінального провадження, забезпечення виконання всіх необхідних слідчих дій, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду, запобігання спробам перешкоджання у встановленні істини та притягнення винних до кримінальної відповідальності.

5. Правове обґрунтування.

5.1. Конституція України гарантує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним (ст.41).

5.2. У відповідності до положень ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17.07.1997, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

5.3. Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі наведеної вище статті 1 Першого протоколу.

5.4. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», п. п. 69 і 73, Series A N 52).

5.5. Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

5.6. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому КПК України (ч.1 ст.16 КПК України).

5.7. Кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч.1 ст.8 КПК України).

5.8. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

5.9. Відповідно до ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

5.10. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

5.11. Згідно із ч.1 ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК України.

5.12. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених КПК України (ч.2 ст.22 КПК України).

5.13. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків (ч.6 ст.22 КПК України).

6. Встановлені судом обставини та оцінка доказів.

6.1. Судовим розглядом встановлено, ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 12 липня 2023 року, з урахуванням ухвали про виправлення описки від 19 липня 2023 року, задоволено клопотання прокурора Солом`янської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_4 про арешт майна у кримінального провадження № 0000077 від 13.04.2023 за ознаками вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.4 ст.358 КК України. Накладено арешт на нежитлові приміщення №1 (група приміщень 45б) та №1 (група приміщень 45в), загальною площею 58, 8 кв.м., реєстраційний номер нерухомого майна 00, що знаходяться по АДРЕСА_1 належать згідно рішення Деснянського районного суду м. Києва від 14.03.2014 на праві власності ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , із забороною користування, розпорядження та відчужування майна. Заборонено особам, що здійснюють державну реєстрацію прав на нерухоме майно вносити будь-які зміни, що стосуються арештованих нежитлових приміщень АДРЕСА_1 , до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та інших ресурсів.

6.2. Як вбачається з пояснень адвоката, у застосування заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна відпала потреба, оскільки власник позбавлений можливості вільно користуватись та розпоряджатись таким майном.

6.3. У свою чергу, твердження щодо того, що відпала потреба у арешті майна - не доведено, враховуючи положення ч.1 ст.26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

6.4. Саме на представника, у силу положень ст.22 КПК України, покладено обов`язок довести ті обставини, на які вони посилаються у клопотанні про скасування арешту майна. Свій обов`язок представник не виконав, обставини не довів.

6.5. Слідчим суддею під час судового розгляду безпосередньо досліджено матеріали кримінального провадження.

6.6. На підставі викладеного, враховуючи принципи змагальності та диспозитивності, слідчий суддя приходить до висновку, що доводи адвоката не знайшли своє підтвердження під час судового розгляду клопотання у порядку ст.174 КПК України, а тому клопотання задоволенню не підлягає.

6.7. Слідчий суддя також звертає увагу, що слідчий суддя не може виступати як суд апеляційної інстанції та перевіряти відповідну ухвалу про накладення арешту на майно з підстав її мотивованості, законності та обґрунтованості, виключно з підстав наявності обґрунтованості накладення арешту на майно та необхідності подальшого перебування майна під арештом. Представник власника майна у судовому засіданні відповідних доводів не виклав.

6.8. Керуючись ст.ст.174, 309 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання, - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Повний текст виготовлено 06.05.2024