Справа № 304/844/24 Провадження № 1-кс/304/377/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2024 року м. Перечин

Слідчий суддя Перечинського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду клопотання прокурора відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 , подане на підставі матеріалів досудового розслідування, внесених до ЄРДР за №0000028 від 09 квітня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України, про арешт майна,

У С Т А Н О В И В :

прокурор звернувся до слідчого судді з клопотанням на підставі матеріалів кримінального провадження, внесених до ЄРДР за № 0000028 від 09 квітня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України, про накладення арешту на майно, яке вилучено 09 квітня 2024 року, а саме тютюнові вироби торгової марки «Jin Ling» у кількості 5 000 пачок, а також автомобіль марки «Mercedes-Benz» моделі «Sprinter 319CDI», р/н НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 з ключами до нього, та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 05 листопада 2020 року із забороною відчуження, розпорядження та користування майном. Клопотання мотивує тим, що підрозділом детективів Територіального управління БЕБ у Закарпатській області здійснюється досудове розслідування даного кримінального провадження, підставою для реєстрації якого стало повідомлення ІНФОРМАЦІЯ_1 (м. Мукачево) від 08 квітня 2024 року про кримінальне правопорушення, згідно з яким близько 22.22 год прикордонним нарядом «КРП» спільно з ПОРВ АДРЕСА_1 прикордонного загону на прикордонному напрямку 254 на відстані 100 м до державного кордону був зупинений автомобіль марки «Mercedes-Benz» моделі «Sprinter 319CDI», р/н НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_2 ; у багажному відділенні транспортного засобу знаходилися тютюнові вироби (цигарки) марки «Jin Ling» без марок акцизного податку у кількості 5 000 пачок. Попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення визначена за ч. 1 ст. 204 КК України. Прокурор вказує, що у зв`язку з отриманим повідомленням, здійснено виїзд та проведено огляд місця події у порядку ч. 3 ст. 214, ч. 3 ст. 233 КПК України та з дозволу власника, про що складено протокол. За результатами проведеного огляду вилучено підакцизні товари, автомобіль марки «Mercedes-Benz» моделі «Sprinter 319CDI», р/н НОМЕР_1 , Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 05 листопада 2020 року, а також ключі від автомобіля. Вилучені тютюнові вироби прокурор вважає предметами вчинення кримінального правопорушення, які зберегли на собі його сліди, містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а інші вилучені речі та документи засобами та знаряддями вчинення кримінального правопорушення. Прокурор також зазначає, що постановою слідчого від 09 квітня 2024 року вилучене під час обшуку майно визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні. Враховуючи викладене, прокурор, посилаючись на норми кримінального процесуального закону, що визначають питання речових доказів, спеціальної конфіскації та арешту майна, вказує, що з метою збереження речових доказів та забезпечення спеціальної конфіскації, та з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, перетворення, передачі та відчуження речових доказів, у органу досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на вилучене під час обшуку майно, тому просить клопотання задовольнити.

У судове засідання прокурор ОСОБА_3 не з`явився, однак направив слідчому судді заяви про проведення розгляду без його участі, клопотання про накладення арешту в частині розпорядження та щодо іншого майна у частині розпорядження і користування таким, підтримує у повному обсязі та просить задовольнити.

Власник майна ОСОБА_4 у судове засідання також не з`явився, однак подав заяви, в яких повідомляє слідчого суддю про те, що є власником вилученого під час огляду транспортного засобу, проінформований про місце, дату та час розгляду клопотання про арешт майна, однак можливості з`явитися у судове засідання не має, а тому не заперечує проти розгляду клопотання без його участі. Одночасно просить не накладати арешт на транспортний засіб в частині користування таким, оскільки такий є основним засобом отримання ним заробітку.

На підставі ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не проводиться.

Вивчивши подані сторонами заяви та надані матеріали, зваживши доводи викладені у клопотанні, слідчий суддя прийшов до такого висновку.

Пунктом 4 частини 2 статті 36 КПК України передбачено, що прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений доручати слідчому, органу досудового розслідування проведення у встановлений прокурором строк слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, інших процесуальних дій або давати вказівки щодо їх проведення чи брати участь у них, а в необхідних випадках особисто проводити слідчі (розшукові) та процесуальні дії в порядку, визначеному цим Кодексом.

Частина 5 статті 171 КПК України визначає, що клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

З протоколу огляду видно, що такий здійснювався 09 квітня 2024 року з 01.55 до 03.55 год; клопотання здане до відділення зв`язку 09 квітня 2024 року.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 цього Кодексу під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 цього Кодексу арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 3 вказаної статті передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Як видно з матеріалів клопотання, 08 квітня 2024 року до Територіального управління БЕБ у Закарпатській області від заступника начальника загону з оперативно-розшукової діяльності начальника головного оперативно-розшукового відділу НОМЕР_4 прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_3 надійшло повідомлення про виявлення кримінального правопорушення (протиправного діяння, що містить ознаки злочину), за яким того ж дня о 22.22 год прикордонним нарядом «КрП» спільно з ПОРВ (з м. д. н. п. Тячів) ГОРВ 27 прикордонного загону на напрямку 254 прикордонного знаку на відстані 100 м до державного кордону було зупинено транспортний засіб марки «Mercedes-Benz» моделі «Sprinter 319CDI», р/н НОМЕР_1 , під керування громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який здійснював транспортування підакцизних товарів, а саме тютюнових виробів без марок акцизного податку України, що може свідчити про їх контрафактне походження; зі слів водія, у кількості десяти ящиків марки «Jin Ling».

На підставі вказаного повідомлення та добровільної згоди ОСОБА_4 від 09 квітня 2024 року як власника транспортного засобу, органом досудового розслідування того ж дня проведено огляд місця події транспортного засобу марки «Мерседес Віто», р/н НОМЕР_1 , у вантажному відсіку якого виявлено пусті картонні коробки з-під фруктів та слабоалкогольних напоїв, а також десять картонних коробок з маркуванням «Jin Ling» цигарки з фільтром, по 500 пачок цигарок у кожній, без марок акцизного податку. За наслідками огляду наведені вище тютюнові вироби були вилучені, в тому числі й транспортний засіб, ключі до нього та свідоцтво про реєстрацію такого.

Дев`ятого квітня 2024 року за вказаним фактом було розпочато розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України, що підтверджується Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000028 від 09 квітня 2024 року.

Як видно з матеріалів клопотання постановою старшого детектива Територіального управління БЕБ у Закарпатській області ОСОБА_5 про визнання речовими доказами від 09 квітня 2024 року вилучені тютюнові вироби, а також транспортний засіб марки «Мерседес Бенц» моделі «Спрінтер», р/н НОМЕР_1 , із Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 та ключами до нього, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000028 від 09 квітня 2024 року.

Зі змісту ч. 2 ст. 173 КПК України вбачається, що при вирішенні питання про арешт майна суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5)розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Враховуючи всі наведені вище обставини, на переконання слідчого судді, наразі наявні підстави для накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів, оскільки вилучені горілчані вироби та транспортний засіб можуть містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, та могли бути набуті кримінально протиправним шляхом.

На підставі наведеного слідчий суддя прийшов до висновку, що прокурором доведено, що зазначене майно, відповідно до положень ст. 170 КПК України відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, постановою детектива від 09 квітня 2024 року визнано речовими доказами, має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, оскільки можуть бути використані як докази події кримінального правопорушення, доведення вини осіб, які його вчинили, та інших обставин, що підлягають доказуванню під час досудового розслідування кримінального провадження № 0000028 від 09 квітня 2024 року.

Аналізом положень ч. 2, 3 ст. 170 КПК України встановлено, що майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

З огляду на наведене, арешт майна з підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, по суті являє собою форму забезпечення доказів та являється самостійною правовою підставою для арешту майна, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні та не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна, на відміну від інших правових підстав.

На думку слідчого судді, таке втручання органів досудового розслідування у права і свободи особи, є розумним та пропорційним меті кримінального провадження.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність достатніх правових підстав для арешту майна, враховує можливість використання як доказу у даному кримінальному провадженні, оскільки за його допомогою може бути виконане завдання досудового розслідування щодо встановлення та з`ясування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, а тому клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.

Частиною 5 статті 173 КПК України передбачено, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно.

Нормами частини 4 статті 173 КПК України передбачено, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

При цьому, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна (ч. 11 ст. 170 КПК).

Як встановлено слідчим суддею, транспортний засіб марки «Mercedes-Benz» моделі «Sprinter 319CDI», р/н НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканцю АДРЕСА_2 , який у свою чергу зазначає про те, що вказаний автомобіль є єдиним джерелом доходу для нього.

За наведених обставин та з врахуванням того, що власність є одним із найголовніших об`єктів кримінально-правової охорони, слідчий суддя вважає обґрунтованим застосувати заборону розпорядження транспортним засобом марки «Mercedes-Benz» моделі «Sprinter 319CDI», р/н НОМЕР_1 , разом зі свідоцтвом про реєстрацію такого та ключами, зважаючи на встановлені ризики приховування, псування майна, яке є речовим доказом, що у свою чергу не позбавляє власника можливості користуватися таким.

Слідчий суддя звертає увагу, що накладення арешту на майно в частині розпорядження таким не є припиненням або позбавленням права власності на нього. Такий захід є лише тимчасовим обмеженням права власності, тобто не забороняє користування, не припиняє права власності на нього.

З приводу зазначення прокурором у клопотанні як на підставу для накладення арешту на майно забезпечення спеціальної конфіскації, то слідчий суддя вважає таку необґрунтованою, якій саме із ознак, зазначених у п. 1-4 ч. 1 ст. 96-2 КК України, відповідає вилучене під час обшуку майно, прокурором не зазначено, а тому з даної підстави арешт майна застосований бути не може.

Керуючись ст. 36, 131, 132, 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :

уточнене клопотання прокурора відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 , подане на підставі матеріалів досудового розслідування, внесених до ЄРДР за №0000028 від 09 квітня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України, про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на 5 000 (п`ять тисяч) пачок тютюнових виробів торгової марки «Jin Ling», без марок акцизного податку України, шляхом заборони користуватися та розпоряджатися вказаним майном.

Накласти арешт на транспортний засіб марки «Mercedes-Benz» моделі «Sprinter 319CDI», р/н НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 з ключами до нього, що на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканцю АДРЕСА_2 , а також Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , заборонивши розпоряджатися вказаним майном.

Виконання зазначеної ухвали покласти на прокурора відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 .

Згідно із ст. 175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Роз`яснити, що відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти діб з моменту її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1