Центральний районний суд м. Миколаєва
н/п 1-кп/490/249/2021 УХВАЛА
26 червня 2024 року м. Миколаїв
Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Южноукраїнськ, Миколаївської області, українця, громадянина України, із вищою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , номер телефону: НОМЕР_1
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, -
В судовому засіданні обвинуваченим заявлено клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України.
Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання обвинуваченого.
Вислухавши думку прокурора та обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.
Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: закінчення встановлених ч. 1 ст. 49 КК України строків; відсутність обставин, що порушують їх перебіг (частини 2 ст. 49 КК); не вчинення протягом цих строків нового злочину певного ступеня тяжкості.
Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: притягнення особи як обвинуваченого; згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності.
Таким чином, строк давності спливає і під час досудового розслідування, і під час судового провадження, і після проголошення обвинувального вироку суду. Будь-які процесуальні дії протягом цих строків не припиняють їх перебіг. Якщо строк давності сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду, то особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження щодо цієї особи.
Відповідно до положень ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , відноситься до кримінальних проступків.
Згідно з ч. 2 ст. 49 КК України, перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилилася від досудового слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання та з часу вчинення кримінального проступку становить п`ять років.
Відповідно до висновку, викладеного у Поставі Великої Палати Верховного Суду від 02.02.2023 у справі №735/1121/20, у разі ухилення від досудового розслідування або суду особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності або покарання за давністю після спливу диференційованого строку, передбаченого частиною першою статті 49 КК, подовженого на період ухилення.
Так, ухвалами Центрального районного суду м. Миколаєва від 22.02.2021р. та від 08.01.2024р. оголошувався розшук обвинуваченого, а судове провадження зупинялося.
Між тим матеріали справи не містять доказів на підтвердження умисного, злісного ухилення ОСОБА_4 від суду та активних й ефективних дій уповноважених працівників поліції щодо його приводу/розшуку.
Закон, який регулює питання звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, пов`язує переривання або зупинення строків давності з умисними діями особи, спрямованими на ухилення від слідства або суду.
Згідно з висновком, який міститься в постанові Верховного Суду України від 19.032015 року № 5-1кс15, під ухиленням від слідства або суду з погляду застосування ст.49 КК слід розуміти будь-які умисні дії, вчинені певною особою з метою уникнути кримінальної відповідальності за вчинений злочин, що змушує правоохоронні органи вживати заходів, спрямованих на розшук і затримання правопорушника ( нез`явлення без поважних причин за викликом до слідчого або суду, недоотримання умов запобіжного заходу, зміна документів, які посвідчують особу, зміна зовнішності, перехід не нелегальне становище, перебування в тайнику, імітація своєї смерті тощо).
Таким чином, суд вважає, що відсутні докази, які б об`єктивно вказували на навмисне переховування обвинуваченого ОСОБА_4 від суду.
За положеннями ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
З урахуванням викладеного, суд дійшов до переконання, що на момент розгляду даної справи в суді, передбачений законом строк давності притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 125 КК України сплинув.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України у разі звільнення особи від кримінальної відповідальності суд закриває кримінальне провадження.
Правилами ч. 3 ст. 288 КПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
За змістом статей 284 - 288 КПК України підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах.
Таким чином, положеннями КПК України не передбачено обов`язкової згоди потерпілого для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження.
З урахуванням встановлених обставин, наявності згоди обвинуваченого, суд вважає можливим звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст.125 КК України на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності та закрити кримінальне провадження.
Вирішуючи питання щодо цивільного позову потерпілого ОСОБА_5 про стягнення з ОСОБА_4 матеріальної та моральної шкоди, суд враховує положення ч. 1 ст. 129 КПК України, згідно з якими вирішення цивільного позову по суті заявлених вимог можливо лише у разі ухвалення обвинувального вироку або постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. У такому випадку суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності (п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК) є нереабілітуючою підставою, а тому така особа не звільняється від обов`язку відшкодувати заподіяну її діями шкоду.
Водночас у разі постановлення ухвали про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності заявлений у кримінальному провадженні цивільний позов по суті не вирішується, а залишається без розгляду. У такому випадку позивач вправі вирішити свої вимоги в порядку цивільного судочинства
Керуючись ст. ст. 284, 285-288, 369-372, 376, 392-395 КПК України, суд, -
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звільнити від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 125 КК України у зв`язку із закінченням строків давності на підставі ст. 49 КК України.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 про стягнення з ОСОБА_4 матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином - залишити без розгляду.
Роз`яснити цивільному позивачу право пред`явлення цивільного позову в порядку цивільного судочинства.
Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом 7 днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1