Провадження № 1-кс/761/8701/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2024 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представників власників майна адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , розглянувши клопотання прокурора першого відділу першого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0001864 від 22.11.2023 за підозрою ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор першого відділу першого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням у кримінальному провадженні № 0001864 від 22.11.2023 про накладення арешту на грошові кошти, що були вилученні за результатом проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .

Обґрунтовуючи доводи свого клопотання прокурор зазначає, що Головним слідчим управлінням Служби безпеки України за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, № 0001864 від 22.11.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого

ч. 3 ст. 368 КК України.

В рамках вказаного кримінального провадження 04.04.2024 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

На підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва, 04.04.2024 проведено обшук за місцем проживання батьків підозрюваного ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_1 , за результатом якого було виявлено та вилучено грошові кошти. 13000 грн., 6750 доларів США та 23900 доларів США.

05.04.2024 постановою старшого слідчого в особливо важливих справах

2 відділу 4 управління досудового розслідування Головного слідчого управління Служби безпеки України вилученні грошові кошти визнані речовими доказами у кримінальному провадженню, оскільки у органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що вказане майно, що було об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З метою забезпечення збереження речового доказу, а також конфіскації майна як виду покарання, прокурор просив накласти арешт на грошові кошти, що були вилученні 03.04.2024 за результатом проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 за місцем фактичного проживання батьків підозрюваного ОСОБА_7 .

В судовому засіданні прокурор доводи клопотання підтримав та просили клопотання задовольнити з підстав наведених у ньому.

Представники власників майна - адвокати ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , кожен окремо, заперечували проти задоволення клопотання, вважаючи його не обґрунтованим та відсутніми підстави визначенні ч.2 ст.170 КПК України для накладення арешту на майно, що було вилучене в ході проведення обшуку. Наголошували, що вилученні грошові кошти належать виключно батькам підозрюваного у підтвердження чго надали відповідні документи щодо походження вилучених грошових коштів.

Заслухавши прокурора, представників власника майна, дослідивши клопотання й додані до нього матеріали, приходжу до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання виходячи із наступного.

Як вбачається з наданих суду матеріалів слідчими ГСУ СБУ за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, № 0001864 від 22.11.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

На підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва, 04.04.2024 проведено обшук за місцем проживання батьків підозрюваного ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_1 , за результатом якого було виявлено та вилучено грошові кошти у сумі 13000 грн., 6750 доларів США та 23900 доларів США.

05.04.2024 постановою старшого слідчого в особливо важливих справах

2 відділу 4 управління досудового розслідування Головного слідчого управління Служби безпеки України вилученні грошові кошти визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

В рамках вказаного кримінального провадження 23.02.2024 ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на вилучене майно, з метою забезпечення його збереження як речового доказу, а також з метою конфіскації майна як виду покарання.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод і законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Так, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину і достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Зокрема, посилаючись у клопотанні на необхідність накладення арешту на майно з метою забезпечення збереження цього майна як речового доказу у кримінальному провадженні, а також можливої конфіскації майна як виду покарання, прокурор повинен був зібрати та надати слідчому судді достатні на цьому етапі досудового розслідування докази на підтвердження існування правових підстав для арешту вказаного майна саме з тією метою, яку він привів у клопотанні.

Між тим, жодних даних про те, що вилученні грошові кошти за місцем проживання батьків підозрюваного ОСОБА_7 є предметом кримінального правопорушення, чи можуть містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, то будь-якого обґрунтування, якими саме можуть бути ці відомості, прокурором не приведено.

Крім того, в судовому засіданні представниками власників майна, які є батьками підозрюваного надано відповідні документи, щодо походження вилучених грошових коштів, зокрема: договори оренди земельних ділянок, договір купівлі продажу транспортного засобу, договір купівлі-продажу квартири, за якими сторонами вказаних правочин є ОСОБА_10 та ОСОБА_11 та за наслідком яких останні набули відповідні грошові кошти, які були вилученні за результатом обшуку. А тому, вказані грошові кошти не є предметом кримінального правопорушення та щодо яких не може бути застосовано конфіскація як вид покарання.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких є арешт майна, не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Аналізуючи наведене, приходжу до висновку про відмову у задоволенні клопотання прокурора як такого, що внесено до суду за недоведеності необхідності арешту майна, який при викладених у клопотанні обставинах явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами власників майна, гарантованими законом, і завданням цього кримінального провадження.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 98, 170,171, 172, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в:

Відмовити у задоволенні клопотання прокурора першого відділу першого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 на грошові кошти у сумі 13000 грн., 6750 доларів США та 23900 доларів США, що були вилученні за результатом проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга.

Слідчий суддя: