Справа № 303/8106/23
Номер рядка стат. звіту - 285
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2024 року м.Мукачево

МУКАЧІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ

в особі головуючого - судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.06.2023 року за № 0000370 про обвинувачення

ОСОБА_3 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Жуково Мукачівського

району, зареєстрованого та проживаючого в

АДРЕСА_1 , громадянина України, українця,

з середньою освітою, не одруженого, раніше

не судимого, не працюючого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України,

з участю: прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 29 травня 2023 року, будучи військовозобов`язаним, прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з оголошенням Указом Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 року загальної мобілізації та призовом на військову службу у Збройні Сили України. Цього ж дня, 29 травня 2023 року перебуваючи у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_2 , будучи належним чином у встановленому законом порядку повідомленим працівниками вищевказаного центру про призов на військову службу під час загальної мобілізації, а також про наслідки відмови бути призваним та проходити військову службу під час мобілізації, оголошеної Указом Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 року, останній пройшов медичний огляд та комісією ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_4 . ОСОБА_3 визнаний придатним до військової служби, однак ОСОБА_3 з метою ухилення від призову за мобілізацією, без поважних причин, діючи умисно, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст.ст. 1, 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу України» від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ, ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року №3543-ХІІ та Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 року № 69/2022, згідно заяви, зареєстрованої за № 8001 від 30.05.2023 року

Ст. 2 із 5

письмово відмовився від проходження військової служби і за таких обставин ухилився від призову на військову службу під час мобілізації в особливий період.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України, всі обставини, спосіб і мотиви його вчинення, викладені в обвинувальному акті, визнав повністю, показав, що відмовився від призову на військову службу під час мобілізації, тому що боїться за своє життя, думає, що довго там не продержиться, бо не має військової підготовки. У 2015 році він проходив строкову службу трохи більше одного року у прикордонній службі, де проходив військову підготовку формально 2 тижні, під час якої бойових навиків не здобув. У вчиненому щиро розкаюється. Просив призначити йому покарання із застосуванням іспитового строку.

Вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, також підтверджується наступними належними, допустимими, достовірними доказами:

інформацією, зазначеній у витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000370 від 10.06.2023 року, згідно якої 09.06.2023 року о 12 год. 08 хв. до ч/ч НОМЕР_1 Мукачівського РУП надійшли матеріали з ІНФОРМАЦІЯ_5 про те, що 29.05.2023 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , мешканець с.Жуково Мукачівського району пройшов медичний огляд, визнаний ВЛК придатним до військової служби, але письмово відмовився від проходження військової служби під час мобілізації;

розпискою ОСОБА_3 про отримання повістки про зобов`язання прибути до ІНФОРМАЦІЯ_4 о 20 год. 00 хв. 29.05.2023 року;

направленням 2306 ІНФОРМАЦІЯ_2 на медичний огляд військово-лікарською комісією з метою встановлення придатності для проходження військової служби (перекомісії) від 29.05.2023 року № 4413, яке особисто вручене 29.05.2023 року солдату ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ;

карткою обстеження та медичного огляду військовозобов`язаного на придатність до військової служби від 29.05.2023 року № 262632, за інформацією якої ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_4 визнано ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , здоровим та придатним до військової служби;

інформацією, зазначеною у довідці військово-лікарської комісії від 05.06.2023 року № 8219, відповідно до якої 29 травня 2023 року проведено медичний огляд ВЛК НОМЕР_2 ОСОБА_3 , 1988 року народження, та визнано його здоровим та придатним до військової служби;

інформацією, зазначеною у заяві ОСОБА_3 , зареєстрованої ІНФОРМАЦІЯ_7 30.05.2023 року за № 8001, відповідно до якої, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , мешканець Мукачівського району, відмовляється бути призваним та проходити військову службу під час мобілізації, оголошеної Указом Президента України №69-2022 від 24.02.20222 року, у зв`язку з тим, що йому робили операцію на ключицю (праву);

відомостями, зазначених у поіменному списку військовозобов`язаних (резервістів), які призвані і відправлені ІНФОРМАЦІЯ_7 у складі команди від 29.05.2023 року №7010;

військовим квитком серії НОМЕР_3 від 10.03.2015 року, згідно якого ОСОБА_3 10 березня 2015 року зарахований Мукачівським військовим комісаріатом Закарпатської області в запас, як досягнутий 25 річного віку.

Всі вищезазначені докази у даному кримінальному провадженні є належними, тобто згідно вимог ст.85 КПК України, прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність.

Ст. 3 із 5

Також ці докази є допустимими, тобто згідно вимог ч.1 ст.86 КПК України, були отримані в порядку, встановленому цим Кодексом, що підтверджено наступними процесуальними рішеннями:

ухвалою слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду від 19.06.2024 року про надання слідчому СВ ВП № 1 Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області тимчасовий доступ до документів щодо призову ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , з можливість подальшого вилучення завірених копій даних документів, які знаходяться в юридичної особи ІНФОРМАЦІЯ_5 , що за адресою: АДРЕСА_2 ;

тимчасовим доступом до речей і документів від 07.07.2023 року, відповідно до протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 07.07.2023 року якого, слідчим СП ВП № 1 Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області у період часу з 10 год. 00 хв. до 10 год. 20 хв. 07.07.2023 року у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_5 , розташованому за адресою: АДРЕСА_2 проведено тимчасовий доступ до речей і документів, а саме: довідки ВЛК, заяви про відмову від проходження військової служби, розписки про отримання повістки, направлення на медичний огляд, картки обстеження та медичного огляду військовозобов`язаного;

описом речей і документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді, суду від 07.07.2023 року, згідно якого у ІНФОРМАЦІЯ_4 вилучено: довідку ВЛК, заяву про відмову від проходження військової служби, розписку про отримання повістки, направлення на медичний огляд, картку обстеження та медичного огляду військовозобов`язаного.

З урахуванням вищенаведеного, суд прийшов до висновку, що наявні у кримінальному провадженні докази є належними і допустимими, оскільки були отримані в порядку, встановленому цим Кодексом.

Проаналізувавши і оцінивши всі докази в їх сукупності, суд вважає, що дії обвинуваченого кваліфіковано вірно, вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, тобто ухилення від призову на військову службу під час мобілізації в особливий період, є доведеною повністю.

Відповідно до вимог ст.66 КК України обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , не встановлено.

Відповідно до ст.67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , не встановлено.

За вчинення кримінального правопорушення, передбаченого статтею 336 КК України, передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до п`яти років.

При цьому суд враховує відомості про особу обвинуваченого, зокрема, ОСОБА_3 раніше до кримінальної відповідальності не притягався, на обліку лікарів: психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання у межах, установлених санкцією статті, яка передбачає відповідальність за вчинене ОСОБА_3 кримінальне правопорушення, суд враховує норму ч. 1 ст. 65 КК України, згідно якої суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно ч. 6 ст. 368 КПК України, обираючи і застосовуючи норму закону України про кримінальну відповідальність до суспільно небезпечних діянь при ухваленні вироку, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Ст. 4 із 5

Відповідно до частин 5 та 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права; висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються судами при застосуванні таких норм права.

Колегія суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду у своїй постанові від 09.10.2018 року у справі № 756/4830/17-к вказала про те, що визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (зокрема й у справі «Довженко проти України») зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Верховний Суд зазначив, що згідно ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість. При призначенні покарання на основі всебічного, повного та неупередженого врахування обставин кримінального провадження в їх сукупності визначає тяжкість конкретного кримінального правопорушення, враховуючи його характер, цінність суспільних відносин, на які вчинено посягання, тяжкість наслідків, спосіб посягання, форму і ступінь вини, мотивацію кримінального правопорушення, наявність або відсутність кваліфікуючих ознак тощо. Верховний Суд роз`яснив, що термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті (частини статті) Особливої частини КК України, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

При призначенні ОСОБА_3 покарання, суд не визнає щире його каяття, як пом`якшуючу обставину, оскільки саме по собі розкаяння обвинуваченого у вчиненому кримінальному правопорушенні, не є обставиною, яка свідчить про його каяття, адже він жодним чином не намагався виправити ситуацію, що склалася, до призовного пункту ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ) після вчинення кримінального правопорушення не з`являвся.

У зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 на території України з 05 год 30 хв 24.02.2022 введено воєнний стан, строк дії якого в подальшому продовжено і він діє до сьогодні. Відповідно до вимог Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України.

Таким чином, вчинене ОСОБА_3 кримінальне правопорушення, хоч і відноситься до категорії нетяжких злочинів, однак враховуючи, що відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян

Ст. 5 із 5

України і в умовах збройної агресії з боку іншої держави, захист Вітчизни набуває особливого значення.

З урахуванням вищенаведеного та враховуючи фактичні обставини скоєного кримінального правопорушення, відомості про особу обвинуваченого, який підстав передбачених законодавством на відстрочку від призову чи інших поважних причин не має, в період воєнного стану при оголошеній загальній мобілізації, умисно проігнорував свій конституційний обов`язок щодо захисту Батьківщини, суд прийшов до переконання про необхідність призначення ОСОБА_3 покарання в межах санкції статті, за якою він притягається до кримінальної відповідальності, у виді позбавлення волі, що буде достатнім для досягнення мети покарання, а саме запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень.

При цьому, суд не вбачає підстав для застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Процесуальні витрати, речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_3 не обирався.

Керуючись ст.ст. 370, 371, 373-376, 615 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

Вирок суду може бути оскаржений до Закарпатського апеляційного суду через цей суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий ОСОБА_1