Справа № 161/8366/24
Провадження № 1-кп/161/868/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 27 травня 2024 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань кримінальне провадження, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000359 від 14.04.2024, про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився, зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 , громадянин України, освіта середня, не працює, неодружений, несудимий,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В

Обвинувачений ОСОБА_3 близько 23.20год. 12 квітня 2024 року, перебуваючи поблизу закладу «Паб Лучеськ», що за адресою: АДРЕСА_2 , діючи з прямим умислом, з метою нанесення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи протиправність та суспільну небезпеку своїх дій, в ході конфлікту, який раптово виник на грунті особистих неприязних відносин із потерпілим ОСОБА_6 , умисно наніс йому ряд ударів кулаком правої руки в ділянку голови та тулуба, від яких потерпілий затулявся руками, а також ряд ударів правою ногою по ногах ОСОБА_6 .

Своїми вищевказаними умисними протиправними діями, ОСОБА_3 заподіяв потерпілому ОСОБА_6 , тілесні ушкодження у вигляді синців на передній поверхні грудної клітки в середній третині, на внутрішній поверхні лівого плеча, на зовнішній поверхні лівого стегна, на передньо-внутрішній поверхні лівого колінного суглобу, синця на зовнішній поверхні лівої гомілки, синця та саден на зовнішній поверхні лівого передпліччя у верхній третині, синця на тильній поверхні 5-го пальця лівої кисті, які згідно висновку судово-медичного експерта №237 від 15.04.2024, за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_3 інкримінується нанесення умисних легких тілесних ушкоджень, тобто вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину в інкримінованому йому кримінальному проступку, передбаченому ч.1 ст.125 КК України, визнав повністю та не оспорюючи фактичних обставин, місця та часу події, про які зазначено в обвинувальному акті, показав, що дійсно наносив удари потерпілому ОСОБА_6 . Просив суд суворо його не карати. У вчиненому щиро розкаявся. Цивільний позов потерпілого в частині стягнення моральної шкоди визнав частково, суму витрат потерпілого на правничу допомогу визнав повністю.

Допитаний безпосередньо в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 підтвердив факт, кількість та локалізацію нанесених обвинуваченим ОСОБА_3 ударів за обставин, які викладені в обвинувальному акті, цивільний позов підтримав в повному обсязі, просив призначити обвинуваченому покарання у вигляді громадських робіт.

Суд, у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України, з`ясувавши правильність розуміння учасниками судового провадження зміст обставин, викладених в обвинувальному акті, які ніким не оспорюються, не маючи сумніву у добровільності їх позицій, а також роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.

Цивільний позов розглянутий судом в загальному порядку з повним дослідженням доказів.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 своїми умисними діями, які виразилися у нанесенні умисних легких тілесних ушкоджень, вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст.125 КК України.

Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального проступку, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення кримінального правопорушення, тяжкості наслідків, що настали.

У відповідності до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до вимог ст.12 КК України, відноситься до категорії кримінального проступку, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, у відповідності до ст.66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , у відповідності до ст.67 КК України, відсутні.

Обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою винуватість, несудимий, має постійне місце проживання, інформація про негативну характеристику відсутня, на обліку у психіатра чи нарколога не перебуває.

На підставі викладеного, враховуючи обставини вчиненого кримінального проступку, дані про особу обвинуваченого, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, з огляду на положення ч.2 ст.50 КК України, обираючи серед альтернативних видів покарань, передбачених санкцією закону, за яким визнав ОСОБА_3 винуватим, вважає за необхідне призначити останньому покарання у виді громадських робіт на мінімальний строк, оскільки таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення й попередження вчинення як ним, так і іншими особами, нових кримінальний правопорушень.

Підстав для призначення покарання у виді штрафу, виправних робіт суд не вбачає, оскільки обвинувачений офіційно не працює та не має джерела доходів.

Вирішуючи цивільний позов суд виходить з наступного.

Частиною 1 ст.128 КПК України передбачено, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Згідно ст.23 ЦК України, моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Стаття 1167 ЦК України регламентує підстави відповідальності за завдану моральну шкоду.

Потерпілий ОСОБА_6 звернувся з позовом до обвинуваченого ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди у сумі 30000 та витрат на правничу допомогу у сумі 20000 гривень.В судовому засіданні потерпілий повністю підтримав цивільний позов, просив його задовольнити.

Цивільний відповідач ОСОБА_3 частково визнав цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 у сумі 10000-15000 гривень, оскільки заявлений розмір цивільного позову у сумі 30000 є надмірно великим.

Вирішуючи розмір відшкодування моральної шкоди потерпілому, з урахуванням принципів розумності та справедливості, враховуючи моральні та фізичні страждання останнього від вчиненого кримінального правопорушення, фізичні та душевні страждання у зв`язку з необхідністю відновлення, з огляду на конкретні обставини самої події, ступінь вини обвинуваченого, суд приходить до висновку, що цивільний позов потерпілого в частині стягнення моральної шкоди підлягає до часткового задоволення в розмірі 10000 гривень.

При визначенні співмірності стягнення моральної шкоди на користь потерпілого, суд приймає до уваги той факт, що з моменту вчинення кримінального правопорушення (12.04.2024) до моменту розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції (27.05.2024), обвинуваченим ОСОБА_3 не було здійснено будь-яких реальних домовленостей щодо відшкодування моральної шкоди потерпілому в повному (або хоча б у достатньому) обсязі, хоча такою можливістю останній був наділений.

Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди, суд також враховує правову позицію, викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.12.2020 (справа №752/17832/14-ц), відповідно до якої, визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Разом з тим, враховує суд і той факт, що в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження обставини про звернення потерпілого ОСОБА_6 до лікарів та вимушеного пропуску роботи, які зазначені на обґрунтування цивільного позову.

На думку суду, вказана сума моральної шкоди (10000 гривень) буде достатньою та не буде такою, яка сприятиме потерпілому до збагачення, а також буде відповідати позиції, викладеній у вищезазначеному правовому висновку.

Що стосується витрат потерпілого на правничу допомогу, то і в цій частині суд вважає їх обґрунтованими та підставними, оскільки потерпілим надані договір про надання правової допомоги, акт приймання передачі наданих послуг, квитанції до прибуткового касового ордера.

Враховуючи положення ст.ст. 118, 124 КПК України, посилаючись на обсяг наданої правничої допомоги потерпілому, суд стягує такі витрати на правничу допомогу з ОСОБА_3 в користь потерпілого.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 118, 124, 128, 129, 366-368, 371, 374, 376 Кримінального процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И В

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у вигляді громадських робіт на строк 60 (шістдесят) годин.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 до обвинуваченого ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь потерпілого ОСОБА_6 моральну шкоду в сумі 10000 (десять тисяч) гривень.

Речові докази у справі, а саме: DVD-R диск, залишити при матеріалах кримінального провадження впродовж всього часу їх зберігання.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь потерпілого ОСОБА_6 процесуальні витрати (витрати на правничу допомогу) в сумі 20000 (двадцять тисяч) гривень.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржений учасниками судового провадження до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий