ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/980/24 Справа № 174/143/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

29 лютого 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження кримінального провадження №0000008 за апеляційними скаргами прокурора ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 на вирок Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 20 грудня 2023 року, ухвалений щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Покотилово Новоархангельського району Кіровоградської області, громадянина України, освіта повна загальна середня, не працює, не одружений, не військовозобов`язаний, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: по АДРЕСА_2 , раніше судимого: 30.04.2015 Тернівським районним судом м. Кривого Рогу по ч.1 ст. 309, ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст.187 КК України до 9 років позбавлення волі з конфіскацією усього особистого майна, звільнився 29.02.2016 по відбуттю строку покарання,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 125 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Вільнгірського міського суду Дніпропетровської області від 20 грудня 2023 року ОСОБА_7 , визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 125 КК України та призначено йому покарання за ч. 1 ст. 121 КК України - 6 років позбавлення волі; за ч. 2 ст. 125 КК України - 1 рік 6місяців обмеження волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш сурового покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді 6 років позбавлення волі.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, обвинувачений, його захисник ОСОБА_8 та прокурор звернулися до суду з апеляційними скаргами.

29.02.2024 після конфіденційного спілкування із захисником ОСОБА_8 , обвинувачений ОСОБА_7 повторно звернувся до колегії суддів з клопотанням про заміну захисника ОСОБА_8 , яка здійснює його захист за призначенням, в якому наводить ті ж самі підстави, що і при заявлені попереднього клопотання від 21.02.2024, а саме, що в нього та захисника є розбіжності у правовій позиції щодо захисту, оскільки, на його думку, з іншим захисником щодо нього судом першої інстанції було б постановлено інше рішення.

Вирішуючи зазначене клопотання, колегія суддів вважає, що воно задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Пунктом 3 ч. 3 ст. 42 КПК України передбачено, що підозрюваний, обвинувачений має право, зокрема, на першу вимогу мати захисника і зустріч із ним незалежно від часу в робочі, вихідні, святкові, неробочі дні до першого допиту з дотриманням умов, що забезпечують конфіденційність спілкування, а також після першого допиту - зустрічі без обмеження в часі та кількості у робочі, вихідні, святкові, неробочі дні; на участь захисника у проведенні допиту та інших процесуальних діях; на відмову від захисника в будь-який момент кримінального провадження; на отримання правової допомоги захисника за рахунок держави у випадках, передбачених цим Кодексом та/або законом, що регулює надання безоплатної правової допомоги, в тому числі у зв`язку з відсутністю коштів для оплати такої допомоги.

Реалізація права на відмову від захисника та відповідна процедура визначена ст. 54 КПК України, частинами 1 та 3 якої зокрема передбачено, що підозрюваний, обвинувачений має право відмовитися від захисника або замінити його, проте відмова від захисника не приймається у випадку, якщо його участь є обов`язковою. У такому випадку, якщо підозрюваний, обвинувачений відмовляється від захисника і не залучає іншого захисника, захисник повинен бути залучений у порядку, передбаченому ст. 49 цього Кодексу, для здійснення захисту за призначенням.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 13 Закону України «Про безоплатну правову допомогу» безоплатна вторинна правова допомога це вид державної гарантії, що полягає у створенні рівних можливостей для доступу до правосуддя.

Під час реалізації цієї державної гарантії особа позбавлена можливості вільно обирати собі захисника, оскільки на підставі ст. 49 КК України захисник такій особі призначається за постановою слідчого/прокурора або ухвалою судді чи суду. Так само особа, що отримує безоплатну вторинну правову допомогу, не може на власний розсуд вимагати від суду заміни захисника з особистих мотивів.

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про безоплатну правову допомогу», заміна призначеного адвоката проводиться Центром шляхом прийняття відповідного рішення, яке видається у формі наказу. Виключні підстави та порядок заміни адвокатів, що надають безоплатну вторинну правову допомогу, визначені ст. 24 цього Закону.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про безоплатну правову допомогу» адвоката, який надає безоплатну вторинну правову допомогу, може бути замінено у разі: хвороби адвоката; неналежного виконання адвокатом своїх зобов`язань за умовами договору; недотримання ним порядку надання безоплатної вторинної правової допомоги; виключення адвоката з Реєстру адвокатів, які надають безоплатну вторинну правову допомогу.

Таким чином, КПК України не передбачено можливості проводити судом заміну чи відсторонення адвоката, призначеного Центром для надання безоплатної вторинної правової допомоги за винятком питання відводу захисника в порядку ст. 78 КПК України.

Право особи на заміну захисника, передбачене ст. 54 КПК України, є похідним від права вільного вибору захисника своїх прав, яке особа реалізує самостійно, укладаючи договір з обраним нею захисником. Це право не поширюється на зміст права на безоплатну вторинну правову допомогу, де особа не обирає собі захисника, а отримує захист, гарантований державою та за державні кошти.

Як убачається зі сталої практики рішень Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), право кожного обвинуваченого на захист самостійно обраного адвоката не є абсолютним. Хоча, в принципі, вибір обвинуваченим захисника потрібно поважати, але національні судові органи можуть відхилити його кандидатуру, якщо існують дійсні і достатні підстави вважати, що цього вимагають інтереси правосуддя.

Водночас обвинувачений ОСОБА_7 знову не зміг пояснити суду, у чому полягає розбіжність щодо захисту між ним та захисником ОСОБА_8 .

У свою чергу захисник ОСОБА_8 зазначила, що не має жодних розбіжностей зі своїм клієнтом, вимоги її апеляційної скарги відповідають позиції обвинуваченого і не суперечать їй.

В той же час, апеляційний суд наголошує на тому, що за час розгляду кримінального провадження судом першої інстанції, захисник ОСОБА_8 , яку було призначено на підставі доручення №004-0083056 від 07.07.2022 Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Дніпропетровській області, у зв`язку зі смертю захисника ОСОБА_10 , діючи в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , знайомилася із матеріалами справи, брала участь у судових засіданнях, заявляла клопотання про долучення доказів у провадженні, подавала заперечення на клопотання прокурора, оскаржувала судові рішення, висловлювала позицію захисту щодо пред`явленого обвинувачення, тощо.

При цьому захисник ОСОБА_8 відповідно до вимог Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» не займала у провадженні позицію всупереч волі клієнта, а висловлена нею позиція в суді апеляційної інстанції узгоджується з позицією самого обвинуваченого та процесуальна поведінка захисника ОСОБА_8 не дає підстав робити висновок про неефективність здійснюваного нею захисту обвинуваченого.

Підстав передбачених ст. 78 КПК України, для відводу захисника, обвинувачений не наводить та апеляційним судом таких не встановлено.

Отже, враховуючи вищевикладене, заслухавши думку обвинуваченого, який наполягав на заміні захисника, інших учасників кримінального провадження, які вказували на відсутність підстав для заміни одного захисника із регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги на іншого, колегія суддів вважає, що підстави для задоволення клопотання обвинуваченого відсутні.

Керуючись ст. 47, 54, 405 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Відмовити в задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 про заміну захисника ОСОБА_8 .

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4