Справа № 203/2208/24
Провадження № 1-кс/0203/2102/2024
УХВАЛА

10 липня 2024 року слідчий суддя Кіровського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі:

скаржника ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_4 від 19.09.2022 року про закриття кримінального провадження №0000437 від 05.08.2022 року,

встановив:

03.07.2024 року на підставі ухвали Дніпровського апеляційного суду від 12.06.2024 року на адресу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська надійшли матеріали судової справи №203/2208/24, провадження №1-кс/0203/2102/2024, за скаргою ОСОБА_3 (далі заявник, скаржник) на постанову старшого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_4 від 19.09.2022 року про закриття кримінального провадження №0000437 від 05.08.2022 року, в якій заявник просить суд:

- скасувати постанову старшого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження №0000437.

В обґрунтування своєї скарги заявник зазначив, що він не погоджується з оскаржуваною постановою про закриття кримінального провадження, бо на його думку, слідчий не вжив всіх можливих заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події злочину, усіх необхідних процесуальних дій, не здійснив допит свідка, клопотання про допит свідка не було розглянуто слідчим.

Тому заявник звернувся до суду із скаргою на постанову слідчого про закриття кримінального провадження.

Відповідно до протоколу автоматичного визначення слідчого судді від 04.07.2024 року, судову справу №203/2208/24, провадження №1-кс/0203/2102/2024, було розподілено слідчому судді ОСОБА_1 та передано канцелярією суду 08.07.2024 року.

Ухвалою суду від 09.07.2024 року було відкрито провадження у справі та призначено розгляд скарги у судовому засіданні, зобов`язано відповідальних осіб у строк до 10.07.2024 року надати суду матеріали кримінального провадження №0000437 від 30.06.2022 року.

У судове засіданні 10.07.2024 року з`явився скаржник.

Слідчий у судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про час, дату та місце розгляду скарги, причини неявки суду не повідомив, вимоги ухвали суду від 09.07.2024 року не виконав, матеріали кримінального провадження №0000437 для огляду у судовому засіданні суду не надав.

Суд на підставі ст. ст. 138, 306 КПК України, розглянув скаргу за відсутності слідчого.

Під час судового засідання скаржник підтримав вимоги скарги у повному обсязі та просив суд їх задовольнити, підстави звернення до суду із скаргою повідомив суду таким чином, як про це вказано вище. Заявник зазначив, що слідчим не було проведено жодної слідчої дії та є довідка про перебування ОСОБА_5 у стані алкогольного сп`яніння. Проте ця довідка була знищена.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення заявника, вивчивши скаргу та наявні у справі матеріали, матеріали кримінального провадження, проаналізувавши норми КПК України, дійшов таких висновків.

Судом встановлено та матеріалами скарги підтверджено, що Третім слідчим відділом (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000437 від 05.08.2022 року.

Постановою слідчого від 19.09.2022 року було закрито кримінальне провадження №0000437 від 05.08.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 372 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КК України.

За змістом постанови слідчий зазначив, що в діях слідчого СВ ВП №3 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 та прокурора Криворізької північної окружної прокуратури ОСОБА_7 відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 372 КК України, або склад будь-якого іншого кримінального правопорушення.

Суд зазначає, що відповідно до положень частин 1, 2, 3, 6 статті 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Закони та інші нормативно-правові акти України, положення яких стосуються кримінального провадження, повинні відповідати цьому Кодексу. При здійсненні кримінального провадження не може застосовуватися закон, який суперечить цьому Кодексу.

У випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Відповідно до частин 1, 2 статті 23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.

Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд може прийняти як доказ показання осіб, які не дають їх безпосередньо в судовому засіданні, лише у випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до положень частин 1, 2 статті 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно з вимогами пункту 1 частини 1 статті 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).

Відповідно до частини 2 статті 91 КПК України, доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до частин 1, 2 статті 92 КПК Укра їни, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає.

Відповідно до положень статей 93, 94 КПК України, збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Відповідно до частини 5 статті 110 КПК України, обґрунтованість рішення (постанови), яке прийняли прокурор та слідчий, повинна знайти вираження в його мотивуванні.

Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 223 КПК України, слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.

Підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

Слідчий, прокурор вживає належних заходів для забезпечення присутності під час проведення слідчої (розшукової) дії осіб, чиї права та законні інтереси можуть бути обмежені або порушені. Перед проведенням слідчої (розшукової) дії особам, які беруть у ній участь, роз`яснюються їх права і обов`язки, передбачені цим Кодексом, а також відповідальність, встановлена законом.

Згідно з положеннями пункту 2 частини 1 статті 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Аналіз вказаних вище обставин кримінального провадження та положень КПК України вказує, що слідчий, закриваючи кримінальне провадження у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення, не здійснив усіх необхідних слідчих та інших процесуальних дій задля проведення повного та всебічного досудового розслідування. Зокрема, слідчим не було допитано заявника ОСОБА_3 ані в якості свідка, ані в якості заявника щодо обставин кримінального правопорушення. При цьому в оскаржуваній постанові слідчий не посилається на жодну здійснену ним слідчу (розшукову) чи процесуальну дію, яку би він здійснив в рамках кримінального провадження №0000437 від 05.08.2022 року за попередньою правовою кваліфікацією, передбаченою ч. 2 ст. 372 КК України.

Натомість прийняття постанови про закриття кримінального провадження можливе лише після безпосереднього дослідження й оцінки слідчим доказів, які стосуються кримінального провадження у їх сукупності, а мотивування постанови про закриття кримінального провадження виражається в детальному викладенні тих обставин, які є підставами для закриття кримінального провадження з наведенням необхідних доказів, що підтверджують наявність таких підстав.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що слідчий не виконав обов`язок, визначений КПК України, щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, що призвело до передчасного прийняття оскаржуваної постанови про закриття кримінального провадження.

Таким чином, скарга ОСОБА_3 підлягає задоволенню, а оскаржувана постанова про закриття кримінального провадження скасуванню.

Керуючись ст. ст. 303-306, 307, 369, 371, 372 КПК України, слідчий суддя,

ухвалив:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_4 від 19.09.2022 року про закриття кримінального провадження №0000437 від 05.08.2022 року, задовольнити повністю.

Скасувати постанову старшого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_4 від 19.09.2022 року про закриття кримінального провадження №0000437 від 05.08.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 372 КК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали слідчого судді складений та проголошений 15.07.2024 року о 17:30 годині.

Слідчий суддя ОСОБА_1