Справа №478/856/24 пров. №1-в/478/187/2024
У х в а л а
І м е н е м У к р а ї н и
09 липня 2024 року Казанківський районний суд Миколаївської області
в складі: головуючої судді ОСОБА_1
за участю: секретаря ОСОБА_2
представника ВК №93 ОСОБА_4
засудженого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні у дистанційному режимі відеоконференції подання адміністрації ДУ «Казанківська виправна колонія (№93)» стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, з професійно-технічною освітою, одруженого, засудженого 13.02.2023 року вироком Заводського районного суду м. Миколаєва за ч.3 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки 2 місяці, початок строку: 18.01.2021 року; кінець строку: 18.03.2025 року,
про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання,
Адміністрація ДУ «Казанківська виправна колонія (№93)» звернулася до суду з поданням про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання стосовно ОСОБА_5 , в якому зазначила, що засуджений ОСОБА_5 відбуваючи призначене судом покарання зарекомендував себе позитивно. До праці ставиться сумлінно, вимог режиму утримання не порушує, має заохочення від адміністрації ДУ «Казанківська виправна колонія (№93)», мав стягнення, які погашено у встановленому законом порядку. Посилаючись на те, що ОСОБА_5 відбув 2/3 призначеного судом строку покарання, своєю поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, в поданні ставиться на вирішення питання про застосування щодо засудженого умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
Представник ДУ «Казанківська виправна колонія (№93)» в судовому засіданні посилаючись на те, що засуджений своєю поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, подання підтримав та просив його задовольнити.
Засуджений ОСОБА_5 в судовому засіданні подання підтримав, просив його задовольнити.
На думку прокурора подання є не обґрунтованим і задоволенню не підлягає, оскільки з урахуванням загального строку відбування покарання засуджений ОСОБА_6 своєю поведінкою і ставленням до праці не довів своє виправлення.
Вислухав пояснення учасників судового провадження, дослідивши матеріали клопотання та особової справи засудженого ОСОБА_5 , суд приходе такого висновку.
Відповідно до ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Згідно до вимог ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин або кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі.
Відповідно до положень пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, при цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Виходячи з вказаної норми закону, умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду і залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.
В силу ст.6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.
Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.
Вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 13.02.2023 року ОСОБА_5 засуджений за ч.3 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки 2 місяці.

Відповідно до ст.12 КК України вказаний злочин за своєю правовою кваліфікацією відноситься до категорії тяжкого злочину.

Засуджений ОСОБА_5 відбуває покарання у ДУ «Казанківська виправна колонія (№93)» з 11.04.2023 року.

Станом на 09.07.2024 року відбутий засудженим ОСОБА_5 строк покарання складає 3 роки 5 місяців і 21 день, не відбутий строк покарання складає 8 місяців 9 днів.

З матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_5 та довідки ДУ «Казанківська виправна колонія (№93)» від 27.06.2024 року вбачається, що останній має 4 заохочення: подяка (07.11.2023 року) (арк.особ.спр.173); подяка (22.01.2024 року) (арк.особ.спр.180); подяка (19.04.2024 року) (арк.особ.спр.186); подяка (20.06.2024 року) (арк.особ.спр.191), та 5 стягнень: догана (26.10.2021 року) (арк.особ.спр.63); догана (09.11.2021 року) (арк.особ.спр.71); догана (27.01.2023 року) (арк.особ.спр.122); догана (07.02.2023 року) (арк.особ.спр.128); сувора догана (22.05.2023 року) (арк.особ.спр.155), які погашені у встановленому законом порядку.

Відповідно до характеристики, затвердженої начальником ДУ «Казанківська виправна колонія (№93)» від 27.06.2024 року, засуджений ОСОБА_5 прибувши 11.04.2023 року до Казанківської ВК №93 активно залучався до праці по благоустрою місць позбавлення волі, до виконання поставлених задач ставиться сумлінна, виконує своєчасно та якісно, за що має ряд заохочень. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд. Встановлений режим утримання порушував, за що має ряд стягнень, які на даний час погашені у встановленому законом порядку. Приймає активну участь у програмі диференційованого виховного впливу. Дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом установи. Засуджений ОСОБА_5 позитивно налаштований на реалізацію індивідуальної програми. В процесі її реалізації спостерігаються позитивні результати.

З характеристики засудженого ОСОБА_5 від 29.09.2023 року, яка міститься в матеріалах особової справи засудженого (арк.особ.спр.163) вбачається, що засуджений ОСОБА_5 прибувши 11.04.2023 року до ДУ «Казанківська виправна колонія (№93)» був розподілений до відділення №3, не завжди приділяє увагу до необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, не здійснює за ними належного догляду, встановлений режим утримання порушує, за що має ряд стягнень, заохочень не має, у скоєному злочині не розкаюється, визначену судом міру покарання вважає суворою, у відносинах з представниками адміністрації ввічливий, проте виконує їх законні вимоги тільки під контролем, на профілактичному обліку не перебуває, загальноосвітній рівень не підвищує, участі у програмах диференційованого виховного впливу не приймає.

При цьому, рішеннями комісії Державної установи «Казанківська виправна колонія (№93)» від 30.10.2023 року (арк.особ.спр.162) засудженому ОСОБА_5 було відмовлено в умовно-достроковому звільненні, як такому, що не довів свого виправлення.

Отже, ОСОБА_5 засуджений за вчинення умисного тяжкого злочину, за період відбування покарання мав 4 заохочення, разом із тим, 5 разів допустив порушення режиму утримання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності, стягнення погашені у встановленому порядку. І хоча ці стягнення є погашеними, проте вони характеризують поведінку засудженого ОСОБА_5 за час відбування покарання, в той час, як наявність заохочень, в сукупності із застосованими раніше стягненнями, свідчать не про доведення засудженим свого виправлення, а підтверджують належне виконання ним законних вимог представників адміністрації виправної колонії під час відбуття покарання.

За такого, нестабільна поведінка засудженого протягом всього строку відбування покарання не може свідчити про його виправлення, оскільки позитивні зміни повинні прослідковуватись протягом всього строку відбування покарання, натомість, в поведінці засудженого ОСОБА_5 . позитивні зрушення мають нестабільний характер, а відтак він потребує подальшого виховного впливу в умовах ізоляції від суспільства.

Таким чином, суд приходить висновку, що на час розгляду подання, засуджений ОСОБА_5 не готовий до самокерованої правослухняної поведінки і своєю поведінкою та ставленням до праці, з огляду на його особу, не довів свого виправлення, тому до нього не може бути застосоване умовно - дострокове звільнення від відбування покарання.

Керуючись ст. ст.537, 539 КПК України, суд

П о с т а н о в и в:

В задоволенні подання адміністрації ДУ «Казанківська виправна колонія (№93)» про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання стосовно ОСОБА_5 , - відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду через Казанківський районний суд протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1