Єдиний унікальний номер 448/416/24
Провадження № 1-кп/448/121/24
В И Р О К

Іменем України

13.05.2024 місто Мостиська

Мостиський районний суд Львівської області в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Мостиська матеріали кримінального провадження №0000226 від 28.02.2024 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Грушів Коломийського району Івано-Франківської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, одруженого, який має на утриманні одну малолітню дитину, непрацюючого, інвалідності не має, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.332 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 (в режимі відеоконференцзв`язку),

захисника обвинуваченого адвоката - ОСОБА_5 (в режимі відеоконференцзв`язку),

безпосередньо після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив вирок про наступне:

І. Формулювання обвинувачення, визнаного Судом доведеним

1. ОСОБА_6 , маючи умисел на організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України, переслідуючи мету незаконного збагачення, усвідомлюючи, що в умовах дії на території України правового режиму «Воєнний стан», введеного Законом України № 2102-IX від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України» від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, який введено з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб та продовженого Законами України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 2119-IX від 15.03.2022 № 2212-IX від 21.04.2022, № 2263-ІХ від 22.05.2022, № 2500-ІХ від 15.08.2022, № 2738-ІХ від 16.11.2022, №8419-ІХ від 19.02.2023, №3057-ІХ від 02. 05.2023, №3275-ІХ від 27.07.2023, №3429-ІХ від 08.11.2023 (далі - правовий режим «Воєнний стан») та у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» (далі - Правила перетинання державного кордону), військовозобов`язаним громадянам України віком від 18 до 60 років, виїзд за межі України заборонено, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин (час, спосіб та місце), однак не пізніше 27.09.2023, вирішив організувати стійке злочинне об`єднання - організовану групу, протиправна діяльність якої полягала у організації незаконного переправлення вищевказаної категорії осіб через державний кордон України, керівництві такими діями та сприянні незаконному переправленні таких осіб через державний кордон, з корисливих мотивів.

У цілях безпеки, зменшення ризику та для прикриття протиправних дій, пов`язаних із незаконним переправленням осіб через державний кордон України, ОСОБА_6 вирішив використати свою діяльність як фізичної особи - підприємця (РНОКПП НОМЕР_1 ), зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , видом діяльності якого є «інший пасажирський наземний транспорт, н. в. і. у.», що включає серед іншого: послуги з перевезення на далекі відстані рейсовими автобусами, чартерні перевезення, перевезення службовими автобусами, пасажирські перевезення транспортними засобами з використанням людської сили, із чинною ліцензією на міжнародні перевезення вантажів вантажними автомобілями (крім перевезення небезпечних вантажів та небезпечних відходів), внутрішні перевезення пасажирів автобусами, міжнародні перевезення пасажирів автобусами (наказ Державної служби України з безпеки на транспорті № 282 від 03.06.2022), яка надавала можливість ОСОБА_6 у відповідності пп. 2,3 п. 11 «Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів автомобільним транспортом, міжнародних перевезень пасажирів та вантажів автомобільним транспортом», затверджених Постановою КМУ від 02.12.2015 № 1001 (далі - Ліцензійні умови) приймати на роботу водіїв для здійснення міжнародних перевезень, які володіють посвідченням водія виключно наступних категорій: ОСОБА_7 , ОСОБА_7 , «DE», «D1E» ОСОБА_8 , «C1», «CE», «C1E», а під цим приводом і незаконно переправляти окремих осіб через державний кордон України.

Крім цього, в подальшому, ОСОБА_6 з метою конспірації злочинної діяльності, у цілях безпеки, зменшення ризику та для прикриття протиправних дій, пов`язаних із незаконним переправленням осіб через державний кордон України, а також усвідомлюючи, що наявна у нього ліцензія не надає можливості незаконно переправляти через державний кордон України бажану кількість та категорію осіб, з метою розширення своєї злочинної діяльності вирішив використати діяльність фізичної особи - підприємця ОСОБА_9 . Зокрема, у невстановлений час та місці, на початку 2023 року, ОСОБА_6 розуміючи, що в фізичної особи - підприємця ОСОБА_9 (РНОКПП НОМЕР_2 ), зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_4 , видами діяльності якого серед іншого є: «надання послуг таксі», «інший пасажирський наземний транспорт, н. в. і. у.», що включає серед іншого: послуги з перевезення на далекі відстані рейсовими автобусами, чартерні перевезення, перевезення службовими автобусами, пасажирські перевезення транспортними засобами з використанням людської сили, є необхідний термін та досвід здійснення господарської діяльності пов`язаної із перевезеннями, під приводом співпраці отримав в ОСОБА_9 , який не був обізнаний про протиправну діяльність, його особистий флеш носій з кваліфікованим електронним підписом та особисті документи. В подальшому ОСОБА_10 у невстановлений час та місці подав від імені ОСОБА_9 до Державної служби України з безпеки на транспорті заявку на отримання ліцензії з дозволом на міжнародні перевезення пасажирів на таксі. В результаті цих дій 18.01.2023 наказом № 39 Державної служби України з безпеки на транспорті було розширено ліцензію ОСОБА_9 та дозволено здійснювати міжнародні перевезення пасажирів на таксі, що у відповідності пп. 1 п. 11 Ліцензійних умов надало можливість

ОСОБА_6 приймати на ФОП « ОСОБА_9 » водіїв для здійснення міжнародних перевезень, які володіють посвідченням водія категорії «B», що значно розширило коло осіб, яких він мав намір незаконно переправити через державний кордон України.

ОСОБА_6 усвідомлював, що для вчинення злочинів, пов`язаних з організацією незаконного переправлення осіб через державний кордон України, з корисливих мотивів, керівництвом такими діями та сприянні їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів або усуненням перешкод, йому потрібне стійке об`єднання декількох осіб, яких необхідно зорганізувати для спільної діяльності, оскільки специфіка вчинення такого роду злочинів полягала у ретельній підготовці, зокрема: підшуканні особи, яка б за грошову винагороду мала бажання незаконно виїхати за кордон України та яка б не повідомила про їх протиправну діяльність правоохоронним органам, фіктивному працевлаштуванні такої особи на роботу, а саме виготовленні фіктивного договору про працевлаштування водієм міжнародних перевезень у ФОП « ОСОБА_6 » або ФОП « ОСОБА_9 », внесенні відомостей про вказану особу в систему «Шлях», наданні транспортного засобу ліцензіата для безпосереднього перетину кордону, супроводу під час перетину, надання порад та вказівок щодо правил і дій під час перетину кордону, а також повернення транспортного засобу з-за кордону на територію України після успішного незаконного переправлення особи.

Безпосереднє незаконне переправлення осіб через державний кордон України містить певні складнощі та потребує злагодженої дії усіх учасників організованої групи. Відповідно ОСОБА_6 були необхідні учасники, які б виконували ролі: «адміністратора-бухгалтера», який за його вказівкою у будь-який час буде перебувати за комп`ютером та вносити у систему «Шлях» від ФОП « ОСОБА_6 » або ФОП « ОСОБА_9 » осіб, які незаконно переправляються через держаний кордон України, виготовляти фіктивні договори про працевлаштування осіб водіями у вказаних фізичних осіб-підприємців, щоб представити їх працівникам державної прикордонної служби, тощо; водіїв, які будуть на транспортних засобах незаконно перевозити осіб безпосередньо через державний кордон, або здійснювати їх супровід в ролі пасажира чи другого водія, при цьому надавати вказівки та поради щодо проходження контрольних операцій у пункті пропуску, а після успішного перетину, повертати транспортні засоби на територію України; осіб, які будуть надавати виключно транспортні засоби особам, які мають на меті незаконно перетнути державний кордон України та надавати поради, щодо проходження контрольних операцій у пункті пропуску, щоб дані особи незаконно виїхали самостійно в ролі водія та залишили транспортний засіб на території Республіки Польща, після чого учасник організованої групи мав забезпечити повернення автомобіля на територію України; осіб, які підшуковували потенційних «клієнтів» - чоловіків призовного віку, які не мають правових підстав для виїзду за кордон України та готові заплатити грошові кошти за їх незаконне переправлення через кордон;

Відтак, ОСОБА_6 , діючи умисно, для реалізації свого злочинного умислу, у невстановлений час та при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, однак не пізніше 27.09.2022, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, діючи з корисливих мотивів, розуміючи переваги вчинення злочинів організованою групою, організував стійке злочинне об`єднання - організовану групу (далі - ОГ), до складу якої залучив: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_3 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , з якими перебував у довірливих відносинах.

Протиправна діяльність злочинної групи у складі ОСОБА_6 , який виконував роль організатора та виконавця у кримінальних правопорушеннях, а також ОСОБА_12 , ОСОБА_3 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_11 , які виконували ролі виконавців, полягала у: 1) пошуку військовозобов`язаних громадян України, які бажали потрапити на територію Європейського Союзу з різних причин, однак не мали підстав для виїзду за кордон в умовах дії на території України правового режиму «Воєнний стан»;

2) подачі заявок на внесення вищевказаних осіб до інформаційної системи «Шлях», адміністратором якої є Укртрансбезпека (далі - система «Шлях»), як водіїв ФОП « ОСОБА_9 » та ФОП « ОСОБА_6 »; 3) виготовлені необхідного пакету документів, які дають підстави перетину вказаним особам державного кордону; 4) переправленні їх через державний кордон України у міжнародних пунктах пропуску в межах Львівської області, при цьому забезпечуючи їх транспортними засобами та супроводжуючи під час перетину державного кордону, в ході чого - надаючи поради та вказівки щодо місця і часу його перетину та інструктуючи щодо порядку дій під час проходження контрольних операцій у пункті пропуску; 5) наданні транспортних засобів для перетину державного кордону України самостійно у міжнародних пунктах пропуску в межах Львівської області, при цьому надаючи поради та вказівки щодо місця і часу його перетину та інструктуючи щодо порядку дій під час проходження контрольних операцій у пункті пропуску; 6) отриманні грошової винагороди за вказані послуги.

Переслідуючи єдину мету особистого протиправного збагачення, шляхом вчинення злочинів, пов`язаних із незаконним переправленням осіб через державний кордон України, ОСОБА_6 розробив злочинний план, який довів до відома усіх учасників кримінального правопорушення, який передбачав розподіл функцій та правила поведінки кожного з учасників, ретельну підготовку до вчинення злочинів, створення умов для незаконного переправлення осіб через державний кордон України та непомітності їх неправомірних дій працівниками державної прикордонної служби, підбір транспортних засобів на яких можна здійснити перевезення вище зазначених осіб, розподіл між членами групи незаконно отриманих грошових коштів.

Для швидкої координації та узгодженості своїх дій, згідно раніше розробленого злочинного плану, під час вчинення кримінальних правопорушень члени організованої групи використовували автомобілі марки «MERCEDES», з реєстраційним номером AT5517HР та «MERCEDES», з реєстраційним номером НОМЕР_3 , а також засоби мобільного зв`язку, розуміючи, що обумовлена злочинна мета може бути досягнута лише в результаті спільної та злагодженої діяльності всіх членів організованої групи.

Разом з цим враховуючи специфіку вчинення злочинів вказаної категорії та те, що всі учасники ОГ проживають на території Івано-Франківської області, ОСОБА_6 для вчинення злочинів, епізодично залучалися різні учасники з числа тих, що входили до ОГ.

Так, згідно розробленого злочинного плану, відомого усім учасникам ОГ, достовірно знаючи, що у військовозобов`язаних осіб (клієнтів), які мали намір виїхати за межі території України - немає законних підстав для перетину державного кордону, в умовах дії правого режиму «Воєнний стан», усвідомлюючи, що наявність відомостей про особу у системі «Шлях», відповідно до п. 2-9 Правил перетинання державного кордону, надасть їм право на безперешкодний виїзд за межі території України, ОСОБА_6 , будучи організатором організованої групи та виконавцем кримінальних правопорушень, фіктивно приймав вищевказаних осіб на посади водіїв ФОП « ОСОБА_6 » або ФОП « ОСОБА_9 » та допускав до роботи на транспортних засобах, порушуючи при цьому вимоги частини четвертої статті 24 Кодексу законів про працю та п.п. 10, 11 Ліцензійних умов, оскільки розумів, що останні фактично не здійснюватимуть визначені їм обов`язки, а основною метою прийняття їх на вказану посаду було внесення відомостей щодо них до системи «Шлях».

В подальшому, ОСОБА_11 , будучи виконавцем кримінальних правопорушень, за вказівкою ОСОБА_6 від його імені як фізичної особи підприємця чи від імені ФОП « ОСОБА_9 », які є суб`єктами господарювання, що мають ліцензію на право провадження господарської діяльності з міжнародних перевезень вантажів та пасажирів автомобільним транспортом (далі - ліцензіат), авторизуючись у системі «Шлях» за допомогою особистого кваліфікованого електронного підпису (далі - КЕП), отримувала доступ до особистого кабінету ліцензіата де, керуючись Інструкцією, опублікованою на офіційному сайті ІНФОРМАЦІЯ_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 подавала заяви на внесення військовозобов`язаних осіб (клієнтів) до системи «Шлях», як водіїв ФОП « ОСОБА_6 » або ФОП « ОСОБА_9 » та після схвалення поданих заяв ОСОБА_6 самостійно чи ОСОБА_11 або ОСОБА_3 за його вказівкою, виготовляли пакет документів, необхідний для перетину державного кордону України.

Надалі, після фіктивного працевлаштування на посаду водія ФОП « ОСОБА_6 » або ФОП « ОСОБА_9 » та внесення відомостей до системи «Шлях», військовозобов`язані особи (далі - клієнти), після проходження детального та ретельного інструктажу у супроводі виконавців кримінальних правопорушень, а саме: ОСОБА_12 , ОСОБА_3 , ОСОБА_13 або ОСОБА_14 , які відповідали за безпосереднє незаконне переправлення осіб через державний кордон України - здійснювали перетин державного кордону України на одному з транспортних засобів ліцензіатів через пункт пропуску в межах Львівської області. При цьому, ОСОБА_12 , та ОСОБА_14 , відповідно до попередньо розподілених ролей, будучи обізнаними у особливостях прикордонного контролю у пунктах пропуску для автомобільного сполучення, слідуючи із військовозобов`язаними громадянами (клієнтами) надавали їм поради та вказівки щодо місця і часу перетину державного кордону та інструктували їх з приводу версії, якої вони повинні дотримуватись під час проходження контрольних операцій у пункті пропуску для пояснень причин та мети виїзду. Після успішного переправлення особи через державний кордон України ОСОБА_12 або ОСОБА_14 чи інша особа за їх чи ОСОБА_6 вказівкою мала забезпечити повернення транспортного засобу на територію України.

Крім цього, в окремих випадках, ОСОБА_6 , ОСОБА_3 та ОСОБА_13 з метою безперешкодного незаконного переправлення осіб через державний кордон України та запобігання виклику підозр щодо їхньої незаконної діяльності у працівників державної прикордонної служби, після внесення особи у систему «Шлях» надавали виключно транспортний засіб ліцензіата військовозобов`язаному громадянину, інструктували щодо місця і часу перетину державного кордону, з приводу версії, якої вони повинні дотримуватись під час проходження контрольних операцій у пункті пропуску для пояснень причин та мети виїзду, після чого на транспортному засобі ліцензіата, без здійснення їхнього супроводу, направляли одноосібно перетнути державний кордон України та протягом декількох годин ОСОБА_3 , ОСОБА_13 , або інша невстановлена особа за їх вказівкою забирала транспортний засіб з території Республіки Польща і поверталась в ньому на територію України. В цілях безпеки та зменшення ризику викриття незаконної діяльності, пошук потенційних клієнтів ОСОБА_6 здійснював через рекомендації співучасників кримінального правопорушення чи осіб, з якими перебував у довірливих відносинах.

Під час телефонних розмов ОСОБА_6 зазначав вартість послуг з організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України та доводив до відома спосіб вчинення даного кримінального правопорушення. Відповідно до розподілених ролей, ОСОБА_6 відповідав за пошук клієнтів, їх фіктивне працевлаштування водіями на ФОП « ОСОБА_9 » чи ФОП « ОСОБА_6 », виготовлення необхідного пакету документів, який дасть підстави перетину державного кордону України та надання вказівки ОСОБА_11 , яка володіла ключами доступу ліцензіатів, про внесення необхідних осіб до системи «Шлях», після чого - інформував ОСОБА_12 , ОСОБА_3 , ОСОБА_13 чи ОСОБА_14 про пункт пропуску через який необхідно перетинати кордон та час перетину державного кордону України, керував їх діями, забезпечував дотримання встановлених правил поведінки між учасниками організованої групи, зокрема щодо додержання конспірації, розпоряджався коштами, які надходили від організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України.

В свою чергу, ОСОБА_12 , ОСОБА_3 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 відповідали за забезпечення безперешкодного перетину державного кордону України клієнтами в їх супроводі на транспортному засобі ліцензіата, а також інструктаж та надання порад щодо версії, якої вони повинні дотримуватись під час проходження контрольних операцій у пункті пропуску для пояснень працівникам державної прикордонної служби причин та мети виїзду, а також повернення транспортного засобу на територію України; в іншому випадку, коли клієнта необхідно було направити одного, без супроводу, з метою уникнення лишніх підозр з сторони працівників державної прикордонної служби, то ОСОБА_12 , ОСОБА_3 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 відповідали за надання транспортних засобів ліцензіата цим клієнтам, надання порад щодо версії, якої необхідно дотримуватись під час перетину держаного кордону, а також відповідали за повернення транспортного засобу на територію України, який клієнт залишав в обумовленому місці на території республіки Польща.

ОСОБА_11 постійно знаходилась за комп`ютером із доступом до системи «Шлях» та у будь-який час за вказівкою ОСОБА_6 безпосередньо вносила осіб, яких незаконно переправляли через державний кордон України у систему «Шлях» від ФОП « ОСОБА_6 » або ФОП « ОСОБА_9 », користуючись при цьому кваліфікованими підписами (КЕП) які попередньо у невстановлений слідством час надав їй ОСОБА_6 . Також, в окремих випадках, за вказівкою ОСОБА_6 , ОСОБА_11 виготовляла фіктивні договори про працевлаштування осіб водіями у вказаних фізичних осіб-підприємців, щоб представити їх працівникам державної прикордонної служби, які в сукупності з іншим надавали можливість незаконно переправити осіб через державний кордон України.

З врахуванням наведеного, створена ОСОБА_6 організована група характеризувалася: стабільністю і згуртованістю свого складу; наявністю організатора, керівника, виконавців; розробленого єдиного плану вчинення злочинів у якому визначено конкретні функції кожного співучасника, направлені на успішне виконання цього плану, відомого та схваленого всіма ними; чітким розподілом ролей між всіма учасниками організованої групи; наявністю загальновизначених правил поведінки; домовленістю та готовністю до вчинення злочинів всіма членами організованої групи у будь-який час; розподілом грошових коштів, отриманих від злочинної діяльності між всіма її учасниками; систематичністю, повторністю, багатоепізодністю та аналогією вчинення кримінальних правопорушень.

На підтвердження цього, ОСОБА_3 , у складі організованої групи, будучи в злочинній змові з ОСОБА_6 , ОСОБА_13 та ОСОБА_11 , протиправна діяльність яких була об`єднана спільним умислом направленим на незаконне переправлення особи через державний кордон України, з корисливих мотивів, 17.10.2023 незаконно переправили громадянина України ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 через державний кордон України, за наступних обставин.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_3 підшукавши ОСОБА_15 як клієнта, реалізуючи спільний злочинний умисел, спрямований на незаконне переправлення особи через державний кордон України, переслідуючи спільну злочинну мету протиправного збагачення, при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, але не пізніше 11.10.2023, в складі організованої групи з ОСОБА_13 , ОСОБА_3 та ОСОБА_11 узгодили обставини незаконного переправлення ОСОБА_15 через державний кордон в напрямку Республіки Польща на транспортному засобі марки «MERCEDES», з реєстраційним номером НОМЕР_3 (на праві приватної власності належить ОСОБА_3 , зареєстрований в Укртрансбезпеці як транспортний засіб що використовується в господарській діяльності ОСОБА_9 ), а саме: ОСОБА_6 достовірно знаючи що у ОСОБА_15 відсутні законні підстави для виїзду за межі території України в умовах дії правого режиму «Воєнний стан», усвідомлюючи що наявність відомостей про нього у системі «Шлях», відповідно до п. 2-9 Правил перетинання державного кордону, надасть йому право на безперешкодний виїзд за межі території України, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин (час, спосіб та місце), але не пізніше 11.10.2023 фіктивно прийняв його на посаду водія ФОП « ОСОБА_9 » та допустив до роботи на транспортному засобі, порушуючи при цьому вимоги частини четвертої статті 24 КЗпП, зокрема - не повідомивши центральний орган виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому КМУ та вимоги до здобувачів ліцензій, визначені пунктом 9 Ліцензійних умов, в частині оформлення трудових відносин з персоналом автомобільного транспорту, шляхом укладання трудового договору відповідно до статті 24 Кодексу законів про працю України.

Зокрема, 11.10.2023 ОСОБА_6 , ігноруючи вищеописані порушення законодавства надав вказівку ОСОБА_11 внести ОСОБА_15 до системи «Шлях» з метою безперешкодного переправлення його через державний кордон України. На виконання цих вказівок ОСОБА_11 авторизуючись у системі «Шлях» за допомогою особистого кваліфікованого електронного підпису (далі - КЕП) від імені ФОП « ОСОБА_9 », отримала доступ до особистого кабінету ліцензіата де, керуючись Інструкцією, опублікованою на офіційному сайті ІНФОРМАЦІЯ_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 11.10.2023 о 10.47 год. подала заяву на внесення ОСОБА_15 до системи «Шлях» як водія транспортного засобу, чим усунула перешкоду незаконного переправлення особи, а після схвалення поданої заяви, ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_3 виготовили пакет документів, необхідний для перетину державного кордону України ОСОБА_15 , після чого передали їх останньому при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах.

ОСОБА_3 , в свою чергу, будучи обізнаним у особливостях прикордонного контролю у пунктах пропуску з метою безперешкодного незаконного переправлення через державний кордон України ОСОБА_15 інструктував останнього щодо порядку дій під час проходження контрольних операцій у пункті пропуску та відомостей, які необхідно повідомляти працівникам державної прикордонної служби.

В подальшому, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місце, співучасники організованої групи, реалізуючи спільний злочинний умисел, з метою незаконного переправлення ОСОБА_15 через державний кордон України надали йому транспортний засіб ОСОБА_3 , марки «MERCEDES», з реєстраційним номером НОМЕР_3 , яким він мав керувати під час перетину державного кордону. Після цього, 11.10.2023 згідно злочинного плану ОСОБА_6 , ОСОБА_13 , ОСОБА_3 та ОСОБА_11 , ОСОБА_15 будучи проінструктований вказаними особами про особливості прикордонного контролю у пунктах пропуску, місця і час необхідного здійснення перетину кордону, прибув на наданому йому транспортному засобі марки «MERCEDES», з реєстраційним номером НОМЕР_3 у статусі водія, на територію міжнародного пункту пропуску для автомобільного сполучення «Шегині», що розташований поблизу прикордонного населеного пункту - АДРЕСА_5 , де був непропущений працівниками прикордонної служби через державний кордон України, у зв`язку з не підтвердженням мети виїзду.

В подальшому, 15.10.2023 о 14.21 год. продовжуючи реалізацію спільного злочинного умислу, спрямованого на незаконне переправлення ОСОБА_15 через державний кордон України, ОСОБА_3 та ОСОБА_6 достовірно знаючи, що 11.10.22023 ОСОБА_15 , не було пропущено через державний кордон України, узгодили новий злочинний план щодо незаконного переправлення останнього через державний кордон України на 17.10.2023.

17.10.2023 о 12.23 год. ОСОБА_13 дотримуючись спільного злочинного плану щодо незаконного переправлення ОСОБА_15 через державний кордон України, повідомив ОСОБА_6 про необхідність внесення його до системи «Шлях», після чого ОСОБА_6 , ігноруючи вищеописані порушення законодавства, цього ж дня надав вказівку ОСОБА_11 повторно внести ОСОБА_15 до системи «Шлях» з метою безперешкодного переправлення його через державний кордон України. На виконання цих вказівок ОСОБА_11 авторизуючись у системі «Шлях» за допомогою особистого кваліфікованого електронного підпису (далі - КЕП) від імені ФОП « ОСОБА_9 », отримала доступ до особистого кабінету ліцензіата де, керуючись Інструкцією, опублікованою на офіційному сайті ІНФОРМАЦІЯ_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 17.10.2023 подала заяву на внесення ОСОБА_15 до системи «Шлях» як водія транспортного засобу, чим усунула перешкоду незаконного переправлення особи, а після схвалення поданої заяви, ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_3 виготовив пакет документів, необхідний для перетину державного кордону України ОСОБА_15 , після чого передали їх останньому при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах.

Після цього, 17.10.2023 згідно злочинного плану ОСОБА_6 , ОСОБА_13 , ОСОБА_3 та ОСОБА_11 , ОСОБА_15 будучи проінструктований вказаними особами з приводу версії, якої він повинен дотримуватись під час проходження контрольних операцій у пункті пропуску для пояснень причин та мети виїзду, особливостей прикордонного контролю у пунктах пропуску, місця і часу необхідного здійснення перетину кордону, прибув на наданому йому транспортному засобі марки «MERCEDES», з реєстраційним номером НОМЕР_3 у статусі водія, на територію міжнародного пункту пропуску для автомобільного сполучення «Шегині», що розташований поблизу прикордонного населеного пункту - АДРЕСА_5 , де о 19.35 год. був незаконно переправлений через державний кордон України до Республіки Польща, виїхавши особисто на вказаному транспортному засобі.

Після перетину державного кордону України ОСОБА_15 залишився на території Республіки Польща, а ОСОБА_16 , яка не була обізнана про кримінальне правопорушення, за вказівкою співучасників кримінального правопорушення, 17.10.2023 о 21.58 год. повернула на територію України вищевказаний транспортний засіб, самостійно переїхавши на ньому з Республіки Польща через пункт пропуску «Рава-Руська».

За вчинені дії та свої послуги з незаконного переправлення ОСОБА_15 через державний кордон України ОСОБА_6 за невстановлених досудовим розслідуванням обставин (час, місце, спосіб) отримав грошову винагороду в розмірі приблизно 5000 доларів США, яку розділив між собою, ОСОБА_3 , ОСОБА_13 та ОСОБА_11 .

2. Дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.3 ст.332 КК України - організація незаконного переправлення особи через державний кордон України, керівництво такими діями, сприяння їх вчиненню порадами, вказівками та наданням засобів, вчиненого організованою групою, з корисливих мотивів.

ІІ. Відомості про укладену угоду, її реквізити, зміст та визначена міра покарання

3. 01.03.2024 на стадії досудового розслідування між прокурором Яворівського відділу Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_4 , якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні з однієї сторони та підозрюваним ОСОБА_3 , з іншої сторони, у присутності захисника ОСОБА_5 укладена угода про визнання винуватості.

4. Відповідно до даної угоди прокурор та підозрюваний дійшли згоди щодо формулювання підозри в обсязі згідно повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри від 02.02.2024, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_3 за ч.3 ст.332 КК України, зазначено беззастережне визнання підозрюваним своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення.

5. Згідно з умовами угоди ОСОБА_3 , повністю визнав свою винуватість у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України і зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в повному обсязі підозри у судовому провадженні. Окрім цього підозрюваний зобов`язується співпрацювати зі стороною обвинувачення у кримінальному провадженні № 0000030 від 23.06.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332 КК України за обставинами, які йому відомі, давати правдиві, достовірні та повні показання щодо причетності винних осіб до вчинення злочинів, під час досудового розслідування так і під час судового розгляду. Також, ОСОБА_3 , зобов`язується сумлінно співпрацювати зі стороною обвинувачення, органом досудового розслідування, а це означає, що він буде не лише правдиво та повною мірою відповідати на всі поставлені питання, а й добровільно надавати всю відому інформацію у кримінальному провадженні № 0000030 від 23.06.2023, і не вправі замовчувати відомі факти щодо вчинення кримінальних правопорушень.

Сторони угоди дійшли згоди щодо обов`язків обвинуваченого щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою. Зокрема, зазначено, що підозрюваний ОСОБА_3 , в ході допиту в якості підозрюваного надав правдиві та детальні показання щодо вчинення інкримінованих йому злочинів, передбачених ч. 3 ст. 332 КК України, а також покази, що викривають інших учасників організованої злочинної групи та її організатора.Зобов?язується співпрацювати із органом досудового розслідування та прокурором у справі, в свою чергу під час досудового розслідування та судового розгляду, повідомляти всі відомі йому обставини та всіх осіб причетних до скоєння кримінальних правопорушень. Враховуючи те, що вказане кримінальне правопорушення вчинялося в складі організованої групи, роль ОСОБА_3 , у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень та детальні його покази щодо документування та викриття всіх учасників організованої злочинної групи, за таких обставин наявний суспільний інтерес у забезпеченні швидкого досудового розслідування і судового розгляду щодо ОСОБА_3 .

6. Також, враховуючи те, що в ході досудового розслідування встановлено обставини, які пом`якшують покарання підозрюваному ОСОБА_3 , передбачені ст. 66 КК України, а саме: щире каяття, про що свідчить повне та беззаперечне визнання ним вини та обставин вчинення злочину (з моменту повідомлення про підозру), виявлення жалю з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася, активне сприяння досудовому розслідування, шляхом надання викривальних показів щодо організованої злочинної групи та її організатора, добровільне пожертвування коштів на ЗСУ, обставин, що обтяжують покарання, передбачених ст. 67 КК України - немає, сторони погодилися на призначення покарання ОСОБА_3 за ч. 3 ст. 332 КК України, враховуючи положення ст. 69 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі та конфіскацією майна. Сторони дійшли згоди застосувати до обвинуваченого ст. 75 Кримінального кодексу України, тобто звільнити його від відбування покарання з випробуванням.

7. В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені підозрюваному, в угоді зазначена дата її складання та вона скріплена підписами сторін.

ІІІ. Мотивами, з яких Суд виходить при вирішенні питання про відповідність угоди вимогам КПК та закону і ухваленні вироку, та положення закону, якими він керується

8. Із змісту ст.314 КПК України вбачається, що при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

9. Відповідно до частини четвертої статті 469 КПК угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких бере участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

10. Згідно обвинувального акту, підозрюваному ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, який враховуючи положення статті 12 КК відноситься до тяжкого злочину.

11. У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся, вказав, що він цілком розуміє:

11.1. що він має право на судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а вона має такі права: мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на її користь;

11.2. наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 КПК;

11.3. характер обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

12. Крім того зазначив, що він погоджується з видом узгодженого покарання, яке до нього буде застосовано в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та наполягає на затвердженні угоди про визнання винуватості.

13. Захисник ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_5 , просив суд затвердити угоду про визнання винуватості від 01.03.2024.

14. Суд в порядку статті 474 КПК шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

15. Оцінюючи зміст угоди та суб`єктивне сприйняття угоди сторонами, суд бере до уваги правову позицію Європейського суду з прав людини, висловлену у справі «Natsvlishvili тa Togonidze проти Грузії» за заявою №9043/05 від 29 квітня 2014. Зокрема, у рішенні Суд зазначає, що «угоди про визнання вини, що призводять до засудження, без винятку є предметом перегляду компетентним судом і у цьому сенсі суди зобов`язані перевіряти, чи були досягнуті угоди про визнання вини відповідно до чинних процесуальних і матеріальних норм, чи уклав підсудний угоду добровільно і свідомо, чи існують докази, які підтверджують визнання підсудним вини в угоді, і чи є умови угоди відповідними» (п.66). Національний суд, який розглядає таке питання, як правило, зобов`язаний вивчити матеріали справи, перш ніж вирішити, чи затвердити або відхилити угоду про визнання вини.

16. Так, ч.ч.1, 2 ст.69 КК України передбачено, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. За вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд з підстав, передбачених цією частиною, може призначити основне покарання у виді штрафу, розмір якого не більше ніж на чверть нижчий від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу. На підставах, передбачених у частині першій цієї статті, суд може не призначати додаткового покарання, що передбачене в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу як обов`язкове, за винятком випадків призначення покарання за вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

17. При укладанні угоди, сторони врахували ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу підозрюваного. Підставами для застосування ст.69 КК України сторони визначили такі обставини, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, сторони визначили - щире каяття, про що свідчить повне та беззаперечне визнання ним вини та обставин вчинення злочину (з моменту повідомлення про підозру), виявлення жалю з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася, активне сприяння досудовому розслідування, шляхом надання викривальних показів щодо організованої злочинної групи та її організатора, добровільне пожертвування коштів на ЗСУ. Вказали, що ОСОБА_3 , не судимий, молодого віку, на обліку у психіатра, нарколога не перебуває, не притягувався до кримінальної відповідальності. Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

Зазначили, що ОСОБА_3 , укладаючи угоду про визнання винуватості в рамках кримінального провадження № 0000226 від 28.02.2024, зобов`язується співпрацювати зі стороною обвинувачення у кримінальному провадженні

№ 0000030 від 23.06.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332 КК Україниза обставинами, які йому відомі, давати правдиві, достовірні та повні показання щодо причетності винних осіб до вчинення злочинів, під час досудового розслідування так і під час судового розгляду. ОСОБА_3 , зобов`язується сумлінно співпрацювати зі стороною обвинувачення, органом досудового розслідування, а це означає, що він буде не лише правдиво та повною мірою відповідати на всі поставлені питання, а й добровільно надавати всю відому інформацію у кримінальному провадженні і не вправі замовчувати відомі факти щодо вчинення кримінальних правопорушень. Зобов`язується співпрацювати із органом досудового розслідування та прокурором у справі, в свою чергу під час досудового розслідування та судового розгляду, повідомляти всі відомі йому обставини та всіх осіб причетних до скоєння кримінальних правопорушень.

Тому вважають за можливе та погоджуються на призначення ОСОБА_3 , покарання:

- за скоєння злочинів, передбачених ч. 3 ст. 332 КК України, враховуючи положення

ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі строком на 5 років та конфіскацією майна.

З урахуванням наявності у ОСОБА_3 , міцних родинних зв`язків, наявність місця праці його поведінку після вчинення злочинних дій, позитивні характеристики з місця праці та місця проживання, сторони дійшли згоди про можливість виправлення підозрюваного без ізоляції від суспільства та застосування до нього звільнення від відбування основного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України. Сторони домовилися клопотати перед судом про призначення ОСОБА_3 , відповідно до ст. 75 КК України звільнення від відбування покарання з випробуванням та покласти на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

18. Виходячи з вищевикладеного та дослідивши матеріали кримінального провадження, перевіривши угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам КПК, вислухавши думку прокурора, який не заперечив щодо затвердження угоди, обвинуваченого та його захисника, Суд дійшов до висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної 01.03.2024 в кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000226 від 28.02.2024.

19. Призначити ОСОБА_3 узгоджену сторонами міру покарання, яка визначена із врахуванням загальних засад призначення покарання, передбачених ст.65 КК України та із застосуванням положень ст.69 КК України.

20. Зокрема, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином, особи винного та обставин, що пом`якшують покарання, якими є: повне визнання винуватості, щире каяття ОСОБА_3 , яке проявилося в критичній оцінці ним свого діяння шляхом визнання вини, запевнення, що він більше подібного не вчинить і бажає виправитись, активне сприяння розкриттю злочину та співпраця зі стороною обвинувачення, обставини, що обтяжують покарання відсутні, крім того, ОСОБА_3 , раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягався, його стан здоров`я - на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, його сімейний та матеріальний стан - одружений, на утриманні має одну малолітню дитину, непрацюючий, позитивно характеризується за місцем проживання, котрий після вчинення кримінального правопорушення перерахував кошти на допомогу та підтримання Збройних Сил України в розмірі 10 000,00 грн.

Крім того, суд враховує, що сторони угоди дійшли згоди про обов`язки обвинуваченого щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою. Зокрема, зазначено, що ОСОБА_3 , в ході допиту в якості підозрюваного надав правдиві та детальні показання щодо вчинення інкримінованих йому злочинів, передбачених ч. 3 ст. 332 КК України, а також покази, що викривають інших учасників організованої злочинної групи та її організатора.Зобов?язується співпрацювати із органом досудового розслідування та прокурором у справі, в свою чергу під час досудового розслідування та судового розгляду, повідомляти всі відомі йому обставини та всіх осіб причетних до скоєння кримінальних правопорушень. Враховуючи те, що вказане кримінальне правопорушення вчинялося в складі організованої групи, роль ОСОБА_3 , у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень та детальні його покази щодо документування та викриття всіх учасників організованої злочинної групи, за таких обставин наявний суспільний інтерес у забезпеченні швидкого досудового розслідування і судового розгляду щодо ОСОБА_3 .

Тому, Суд вважає за необхідне призначити із врахуванням загальних засад призначення покарання, передбачених ст.65 КК України та із застосуванням положень ст.69 КК України ОСОБА_3 покарання за ч. 3 ст. 332 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

21. Суд також погоджується із думкою сторін угоди, що виправлення та перевиховання ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час іспитового строку, тобто його припустимо звільнити його від відбуття покарання з випробуванням на підставі статті 75 КК, що буде відповідати справедливому співвідношенню між вчиненим злочином та заходами, які застосовуються до винного і зумовлені метою кримінального покарання, є необхідними і не надмірними.

22. У зв`язку зі звільненням ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, необхідно покласти на нього обов`язки, передбачені статтею 76 КК.

Вирішуючи питання встановлення іспитового строку та покладення обов`язків із числа регламентованих ст.76 КК України, слід зазначити, що статтею 75 того ж Кодексу передбачено, що суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про примирення або про визнання вини, якщо сторонами угоди узгоджено покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, позбавлення волі на строк не більше п`яти років, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням. У випадках, передбачених частинами першою, другою цієї статті, суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом.

У кримінальних провадженнях № 205/7091/16-к у постанові від 17 жовтня 2019 року, № 206/5073/15-к у постанові від 12 вересня 2018 року, Верховний Суд наголосив, що поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

23. З огляду на наведене, з урахуванням обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, суд вважає за необхідне визначити ОСОБА_3 іспитовий строк тривалістю в 3 роки, із покладенням на нього обов`язків, регламентованих ст.76 КК України, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

24. Вирішуючи питання щодо наявності правових підстав для застосування до обвинуваченого додаткового покарання, передбаченого санкцією кримінального закону, у виді конфіскації майна, суд вважає за доцільне зауважити наступне.

За змістом частини 2 статті 52 КК України додатковими покараннями є в т.ч. конфіскація майна, яка згідно з частиною 2 статті 59 КК України встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині цього Кодексу.

Згідно з роз`ясненнями, наданими у пункті 19 постанови Пленуму ВСУ № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» вирішуючи питання про застосування конфіскації майна, суди повинні враховувати, що такий вид додаткового покарання призначається лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині КК за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини.

Санкція частини 3 статті 332 КК України передбачає додаткове покарання у вигляді конфіскації майна.

Отже, враховуючи зазначені роз`яснення та наведені вище обставини справи, суд вважає за доцільне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 додаткове покарання, передбачене санкцією кримінального закону, у виді конфіскації майна, яке також узгоджене сторонами угоди.

25. Щодо додаткового покарання передбаченого ч.3 ст.332 КК України - позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю, суд констатує наступне.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», відповідно до ст.55 КК України позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю застосовується як додаткове покарання лише в тих випадках, коли вчинення злочину було пов`язане з посадою обвинуваченого або із зайняттям ним певною діяльністю.

Якщо додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю за санкцією статті (санкцією частини статті) є обов`язковим, то воно застосовується лише до тих осіб, які обіймали посади чи займалися діяльністю, з якими було пов`язано вчинення злочину. До інших осіб, не пов`язаного з їх діяльністю чи займаною посадою, додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю не застосовується.

Виходячи з вищенаведеного, враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_3 на час вчинення кримінального правопорушення і по теперішній час ніде не працює, вчинення ним злочину не було пов`язане з його посадою або із заняттям ним певною діяльністю, тому додаткове покарання у вигляді позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю до останнього не слід застосовувати.

26. Суд приходить до переконання, що таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами вчиненого і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як Конституційний Суд України у рішенні від 2 листопада 2004 № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».

Справедливе застосування норм права означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

ІV. Інші рішення, щодо питань, які вирішуються Судом при ухваленні вироку

Вирішення питання долі речових доказів

27. Частиною 9 статті 100 КПК України визначено, що питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

28. При цьому згідно з п.3 вказаної вище частини статті майно, що було предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним обігом, та/або вилучене з обігу, передається відповідним установам або знищується.

А відповідно до п.5 такої: гроші, цінності та інше майно, що були предметом кримінального правопорушення або іншого суспільно небезпечного діяння, конфіскуються, крім тих, які повертаються власнику (законному володільцю), а якщо його не встановлено - переходять у власність держави в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

29. З урахуванням вищевикладеного, суд погоджується з думкою прокурора про доцільність конфіскації на користь держави: мобільного телефону Samsung A53 ІМЕІ НОМЕР_4 /16 ІМЕІ НОМЕР_5 з сім-карткою номер НОМЕР_6 , мобільного телефону Xiaomi Redmi 9 ІМЕІ НОМЕР_7 ІМЕІ НОМЕР_8 з сімкарткою НОМЕР_9 .

30. Відповідно до положень ч.1 ст.96-1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного злочину або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно п.1 ч.2 ст.96-1 КК України спеціальна конфіскація застосовується на підставі обвинувального вироку суду.

Крім того, згідно з п. 4 ч. 1 ст. 96-2 КК України, спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

31. Судом встановлено, що транспортні засоби марки «Mercedes-Benz Sprinter 313 CDI» 2005 року випуску, НОМЕР_10 , НОМЕР_11 та «Dodge Sprinter» 2006 року випуску, НОМЕР_12 , номер кузова НОМЕР_13 , які були знаряддям вчинення злочину, належать ОСОБА_3 . З урахуванням вищевикладеного, суд погоджується з думкою прокурора про доцільність спеціальної конфіскації на користь держави вказаних транспортних засобів.

32. Також в судовому засіданні прокурор вказав, що речові докази: акт польською мовою від 28.09.2023 № 5916834/1 в якому зазначено а/м Dodge Sprinter НОМЕР_12 є власністю обвинуваченого ОСОБА_3 , додаток до воєнного білету № 550 від 15.12.2000 на ім`я ОСОБА_13 та паспорт громадянина України № НОМЕР_14 на ім`я ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_5 , є власністю ОСОБА_13 , які згідно вимог ч. 5 ст. 96-2 КК України підлягають поверненню власнику (законному володільцю), тому зазначені речові докази слід повернути відповідно ОСОБА_3 та ОСОБА_13 .

33. Долю інших речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

34. Процесуальні витрати по справі відсутні.

35. Цивільний позов по справі не заявлявся.

36. Заходи забезпечення у виді арешту майна, накладені на підставі ухвал слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 10.11.2023 - скасувати.

37. Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_3 не застосований, клопотання про застосування такого заходу не заявлено.

З цих підстав, керуючись пунктом 1 частини третьої статті 314, статтями 368, 370-371, 373-374, 376, 474, 475 Кримінального процесуального кодексу України, Суд,

у х в а л и в:

1. Затвердити угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні №0000226 від 28.02.2024, укладену 03 березня 2024 між прокурором Яворівського відділу Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , за участі захисника - адвоката ОСОБА_5 .

2. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого частиною третьою статті 332 Кримінального кодексу України і призначити йому покарання із застосуванням вимог ст.69 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років з конфіскацією майна.

3. На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання з випробуванням на іспитовий строк 3 (три) роки, якщо він протягом встановленого іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

4. Відповідно до ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

5. Іспитовий строк ОСОБА_3 рахувати з моменту проголошення вироку.

6. Цивільний позов під час досудового розслідування та судового розгляду не пред`явлений.

7. Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

8. Заходи забезпечення у виді арешту майна, накладені на підставі ухвал слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 10.11.2023 - скасувати.

9. Речові докази:

9.1. копія посвідчення водія на ім`я ОСОБА_15 серії НОМЕР_15 , копія картки фізичної особи - платника податків на ім`я ОСОБА_15 № НОМЕР_16 , копія паспорта громадянина України № СЕ343988, а саме сторінки № 4, 5,6,7 на 1 арк., копія паспорта громадянина України № СЕ343988, а саме сторінки № 12, 13 на 1 арк., копія паспорта громадянина України № НОМЕР_17 , а саме сторінки № НОМЕР_18 , 14 на 1 арк. копія паспорта громадянина України № СЕ343988, а саме сторінки № 8, 9, 10, 11 на 1 арк., копія довідки про реєстрацію місця проживання на ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 - залишити в матеріалах кримінального провадження;

9.2. мобільний телефон Samsung A53 ІМЕІ НОМЕР_19 ІМЕІ НОМЕР_5 з сім-карткою номер НОМЕР_6 , мобільний телефон Xiaomi Redmi 9 ІМЕІ НОМЕР_7 ІМЕІ НОМЕР_8 з сімкарткою НОМЕР_9 - конфіскувати в дохід держави;

9.3. акт польською мовою від 28.09.2023 № 5916834/1 в якому зазначено а/м Dodge Sprinter НОМЕР_12 - повернути власнику ОСОБА_3 .

9.4. додаток до воєнного білету № 550 від 15.12.2000 на ім`я ОСОБА_13 , паспорт громадянина України № НОМЕР_14 на ім`я ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_5 - повернути власнику ОСОБА_13 ;

9.5. Автомобіль марки «Mercedes-Benz Sprinter 313 CDI» 2005 року випуску, НОМЕР_10 , НОМЕР_11 - конфіскувати в дохід держави на підставі ст.96-1, 96-2 КК України (на потреби Збройних Сил України).

9.6. Автомобіль марки «Dodge Sprinter» 2006 року випуску, НОМЕР_12 , номер кузова НОМЕР_13 - конфіскувати в дохід держави на підставі ст.96-1, 96-2 КК України (на потреби Збройних Сил України).

10. Запобіжний захід ОСОБА_3 на момент ухвалення вироку не обраний і підстав для його обрання Суд не вбачає.

11. Роз`яснити ОСОБА_3 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до відповідальності, встановленої законом.

12. У разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку.

13. Вирок суду на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений: обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частиною четвертою, шостою, сьомою, статті 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; а також прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена, - протягом 30 днів з дня проголошення вироку суду до Львівського апеляційного суду через Мостиський районний суд Львівської області.

14. Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом (Кримінальним процесуальним кодексом України), набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

15. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Вирок суду виготовлений та проголошений 13.05.2024.

Суддя ОСОБА_17