Справа № 747/117/24 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/573/24
Категорія - ч.4 ст.296 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_5

з участю: прокурора - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження №0001592 за апеляційною скаргою прокурора на вирок Талалаївського районного суду Чернігівської області від 17 квітня 2024 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець та зареєстрований у АДРЕСА_1 , військовослужбовець в/ч НОМЕР_1 , в силу ст.89 КК України раніше не судимий,

засуджений за ч.4 ст.296 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_8 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ч.1, п.п.2,4 ч.3 ст.76 КК України.

Відповідно до ч.4 ст.76 КК України, на період військової служби ОСОБА_8 нагляд за ним, як за особою, звільненою від відбування покарання з випробуванням, здійснюється командиром військової частини. У разі звільнення ОСОБА_8 з військової служби такий нагляд здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого.

Скасовано арешт, накладений згідно з ухвалою слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 13.12.2023 на: бушлат військової розмальовки, 93 (дев`яносто три) гільзи калібру 7, 62 мм, вогнепальну зброю АКМ № НОМЕР_2 , 4 (чотири) магазини від автоматичної вогнепальної зброї, сервер від відеокамер з маркуванням LUX DVR з блоком живлення.

Стягнуто зі ОСОБА_8 на користь держави 34 834,88 грн процесуальних витрат. Долю речових доказів вирішено в порядку ст.100 КПК України.

Вироком місцевого суду встановлено, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 01 грудня 2023 року №13, старший солдат ОСОБА_8 зарахований до списків особового складу військової частини та призначений на посаду водія 3 зенітного кулеметного відділення 3 зенітного кулеметного взводу 1 зенітної кулеметної роти в/ч НОМЕР_1 . 23.11.2023 старшому солдату ОСОБА_8 видано автоматичну вогнепальну зброю АКМ № НОМЕР_2 та 120 патронів до неї.

09 грудня 2023 року близько 07:00 год, ОСОБА_8 , знаходячись за місцем тимчасового помешкання по АДРЕСА_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вийшов з будинку на територію домогосподарства, після чого, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що виразилось в порушенні спокою та відпочинку громадян, зневажливому ставленні до громадського порядку, загальновизнаних правил поведінки і моральності, демонструючи байдуже ставлення до суспільних відносин, з особливою зухвалістю, використовуючи закріплену за ним автоматичну вогнепальну зброю АКМ № НОМЕР_2 , здійснив три постріли в гараж, який розташований на території господарства, та два постріли в повітря. Після цього ОСОБА_8 , продовжуючи свою злочинну діяльність, зайшов до будинку по АДРЕСА_2 , де на той час перебували військовослужбовці в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , а також цивільна особа ОСОБА_12 . Діючи з прямим умислом, грубо порушив громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, демонструючи байдуже ставлення до суспільних відносин, з особливою зухвалістю, використовуючи закріплену за ним автоматичну вогнепальну зброю АКМ № НОМЕР_2 , здійснив один постріл у стелю, після чого, тримаючи в руках зброю, висунув словесну вимогу військовослужбовцям ОСОБА_9 та ОСОБА_10 передати йому боєкомплекти до їхньої стрілецької зброї. Йому було передано чотири магазини до стрілецької вогнепальної зброї, споряджені патронами. Далі ОСОБА_8 , продовжуючи свої злочинні дії, поводячись агресивно, вийшов з будинку на подвір`я та, грубо порушуючи громадський порядок, використовуючи закріплену за ним автоматичну вогнепальну зброю, здійснив не менше вісімдесяти шести хаотичних пострілів, в результаті чого було пошкоджено паркан домогосподарства, вхідні двері до будинку, господарське приміщення. Після цього ОСОБА_8 повернувся до будинку, де його було обеззброєно військовослужбовцем ОСОБА_10 та на місце події викликано працівників поліції.

Не погодившись із рішенням суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення, доведеність вини ОСОБА_8 , кваліфікацію його дій та міру призначеного покарання, просив змінити вирок місцевого суду, в частині застосування положень ст.75 КК України. На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки, якщо він упродовж іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення. В обґрунтування скарги зазначив, що застосовуючи положення ст.75 КК України та звільняючи ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання, місцевий суд визначив умовою для такого звільнення не вчинення обвинуваченим протягом іспитового строку нового злочину, тим самим застосував закон, який не підлягає застосуванню, та не визначив такою умовою не вчинення обвинуваченим упродовж іспитового строку нового кримінального правопорушення, а отже неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність.

У судове засідання апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_8 і його захисник не з`явилися, про час і місце судового розгляду були поінформовані належним чином, заяв про відкладення розгляду справи не подавали.

Відповідно до вимог ч.4 ст.405 КПК України участь особи, яка подала скаргу, чи інших осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, в розгляді справи судом апеляційної інстанції, не є обов`язковою. Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, аналіз якої свідчить про те, що відсутність особи, яка притягується до кримінальної відповідальності, під час розгляду справи судом апеляційної інстанції не може автоматично вважатися порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Заслухавши доповідь судді; прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити; дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних міркувань.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, кваліфікація його дій та міра призначеного покарання в апеляційній скарзі прокурором не оспорюються.

Разом з тим, доводи апеляційної скарги прокурора щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність при звільненні обвинуваченого від відбування призначеного покарання, на підставі ст.75 КК України, заслуговують на увагу, з огляду на таке.

За змістом ч.1 ст.75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Відповідно до ч.3 ст.75 КК України, у випадках, передбачених частинами першою, другою цієї статті, суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом.

Згідно з ч.3 ст.78 КК України, у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.

Проте, звільняючи ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання, з випробуванням, на підставі ст.75 КК України, суд першої інстанції допустився помилки, з огляду на таке.

За змістом ч.1 ст.12 КК України, кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини.

Тобто, поняття «кримінальне правопорушення» є ширшим за поняття «злочин», оскільки включає в себе, як «злочини», так і «кримінальні проступки».

Однак, місцевий суд, застосовуючи положення ст.75 КК України та звільняючи ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням, визначив умовою для такого звільнення не вчинення обвинуваченим протягом іспитового строку нового злочину, хоча повинен був визначити такою умовою не вчинення обвинуваченим упродовж іспитового строку нового кримінального правопорушення, а отже неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність

Відтак, ураховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а вирок суду першої інстанції - зміні, в частині звільнення обвинуваченого від відбування призначеного покарання, на підставі ст.75 КК України.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора - задовольнити.

Вирок Талалаївського районного суду Чернігівської області від 17 квітня 2024 року щодо ОСОБА_8 - змінити в частині застосування положень ст.75 КК України.

На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_8 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки, якщо він упродовж іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ч.1 та п.п.2, 4 ч.3 ст.76 КК України.

Початок іспитового строку, встановленого щодо ОСОБА_8 , слід рахувати з 17 квітня 2024 року.

У решті цей же вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4