печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2024 року слідчий суддя Печерського районного суду міста Києва - ОСОБА_1 , при секретарі - ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Печерського районного суду міста Києва клопотання Старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління майор Державного бюро розслідувань ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000009 від 13.07.2022 про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В :

26.03.2024 у провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання Старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління майор Державного бюро розслідувань ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000009 від 13.07.2022 про накладення арешту на майно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на об`єкт житлової нерухомості - житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , із забороною їх відчуження, а також забороною будь-яким іншим чином розпоряджатися таким нерухомим майном, у тому числі, продавати, міняти, дарувати, розділяти (виділяти), передавати в іпотеку, оренду, вносити до статутного капіталу юридичних осіб та інше. В обґрунтування клопотання вказав на те, що Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань за процесуального керівництва прокурорів Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000009 від 13.07.2022 за підозрою ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 4 ст. 358, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 15, ч. 5 ст. 191, ч.ч. 3, 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366 КК України.

Досудовим розслідуванням з`ясовано, що наприкінці 2021 року (точний час органом досудового розслідування не встановлено) у директора ДП «Славське лісове господарство» ОСОБА_4 , який був службовою особою правоохоронного органу, наділеною організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями, мав владні повноваження щодо виявлення та припинення лісопорушень на ввіреній йому території, великий досвід у галузі лісогосподарського виробництва, був добре обізнаний з вимогами нормативно-правових актів, що регулюють вказану сферу господарської діяльності, винник злочинний умисел, спрямований на привласнення земельної ділянки лісового фонду та нерухомого майна, яке розташоване на ній, ввірене йому і належить ДП «Славське лісове господарство», зловживаючи своїм службовим становищем шляхом внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей. ОСОБА_4 підозрюється у незакінченому замаху на привласнення чужого майна, яке перебувало в його віданні, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому за попередньою змовою групою осіб в особливо великих розмірах, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 5 ст. 191 КК України.

22.03.2024 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 15, ч. 5 ст. 191 КК України .

Обставинами, що дають підстави підозрювати ОСОБА_4 у вчиненні вказаних злочинів є наявність в матеріалах досудового розслідування достатніх об`єктивних доказів.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 15, ч. 5 ст. 191 КК України підтверджується наступними зібраними під час досудового розслідування доказами:

- висновком Київського науково-дослідного інституту судових експертиз

№ 6193/23-42/6194/23-41/18086/18141/23-41 від 16.01.2024 комплексної земельно-технічної, оціночно-будівельної, оціночно-земельної експертизи та експертизи з питань землеустрою;

- висновком Львівського науково-дослідного інституту від 03.01.2023 судової земельно-технічної експертизи № 3537-Е, відповідно до якого встановлено, що технічна документація із землеустрою щодо відведення вищезазначеної земельної ділянки не відповідає вимогам земельного законодавства та іншим нормативно-правовим актам в галузі землеустрою та землекористування;

- висновком Львівського науково-дослідного інституту № СЕ-19/114-22/17573-ПЧ від 14.10.2022 почеркознавчої експертизи, згідно якого встановлено, що рукописний текст в заяві на ім`я Славського селищного голови від 10.11.2021 та підпис від імені ОСОБА_5 в заяві на ім`я Славського селищного голови від 10.11.2021 - виконані ОСОБА_4 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_9 , який під час допита надав покази, які викривають ОСОБА_4 , зазначивши, що він не підписував акт погодження меж земельної ділянки та що це міг зробити ОСОБА_4 ;

- протоколом огляду мобільного телефону ОСОБА_4 в якому міститься інформація у вигляді переписки та документів стосовно відчуження земельної ділянки;

- матеріалами НСРД, в яких міститься інформація щодо розмов з приводу виведення земельної ділянки на якій розташований рекреаційний об`єкт і земель державного лісового фонду;

- протоколом огляду земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:0381, під час складення якого зафіксовано наявність на земельній ділянці нерухомого майна.

Відповідно до ст. 131 КПК України, з метою досягнення дієвості кримінального провадження, застосовуються заходи забезпечення кримінального провадження, зокрема арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Так, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину: за ч. 5 ст. 191 Кримінального кодексу України, за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна. Тобто наразі є достатні підстави вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна.

За даними Державного реєстру з речових прав на нерухоме майно підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , належить на праві власності об;єкт житлової нерухомості - житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається зокрема з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Згідно ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Таким чином, підставою для накладення арешту на вищевказане нерухоме майно, яке належить підозрюваному ОСОБА_4 , є сукупність підстав та розумних підозр вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити йому покарання у виді конфіскації майна.

Відповідно до ст. 131 КПК України, з метою досягнення дієвості кримінального провадження, застосовуються заходи забезпечення кримінального провадження, зокрема арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається зокрема з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Згідно ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Таким чином, метою накладення арешту на вищевказане нерухоме майно, яке належить ОСОБА_4 , відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, є забезпечення конфіскації майна як виду покарання та запобігання можливості його відчуження, оскільки останній усвідомлюючи, наявність достатніх доказів для доведення його вини у вчиненому ним кримінальному правопорушенні та реальність покарання, може здійснити дії спрямовані на відчуження такого майна на користь третіх осіб, до прийняття судом відповідного рішення. Слідчий в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання у відсутність. Згідно з нормою ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась. На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна. Частиною 1 статті 172 КПК України передбачено окрім іншого, що неприбуття слідчого, прокурора у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання. У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом. Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання у відсутність не з`явившихся осіб, оскільки їх не прибуття не перешкоджає розгляду клопотання на підставі наданих доказів. Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК України); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб. За викладених обставин, враховуючи правове обґрунтування клопотання, яке відповідає положенням ст. ст. 170-173 КПК України, приходжу до переконання, що клопотання слідчого про накладення арешту на майно підлягає задоволенню з метою конфіскації майна, задля забезпечення дієвості та об`єктивності розслідування у вказаному кримінальному провадженні, оскільки незастосування арешту може призвести до відчуження майна. Приходячи до такого висновку, слідчий суддя враховує й те, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту. При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено. Таким чином, клопотання підлягає задоволенню. На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 107, 131, 132, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

Клопотання - задовольнити. Накласти арешт у кримінальному провадженні № 0000009 від 13.07.2022, арешт на майно, з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, а саме на майно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на об'єкт житлової нерухомості - житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , із забороною їх відчуження, а також забороною будь-яким іншим чином розпоряджатися таким нерухомим майном, у тому числі, продавати, міняти, дарувати, розділяти (виділяти), передавати в іпотеку, оренду, вносити до статутного капіталу юридичних осіб та інше. Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її отримання.

Слідчий суддя ОСОБА_1