Справа № 932/2004/24
Провадження № 1-кс/932/650/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 березня 2024 року м. Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , власники майна адвокатів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі клопотання слідчого СВ ВП №7 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 , за погодженням з прокурором Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_6 , про арешт майна в межах кримінального провадження, зареєстрованого в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000330 від 05.03.2024за ч.1 ст.121 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

у клопотанні слідчий просить накласти арешт, шляхом позбавлення права володіння, користування та розпорядження, на флеш-накопичувач «Apacer», чорного кольору на якому знаходиться відеофайл під назвою « ОСОБА_7 ».

Клопотання слідчого обґрунтовано тим, що 04.03.2024, приблизно о 14:00 год., невстановлений чоловік наніс один удар кулаком у скроню з лівої сторони ОСОБА_8 , спричинивши останньому тяжкі тілесні ушкодження.

Оскільки особа, яка нанесла тілесні ушкодження попередньо вийшла із приміщення АДРЕСА_1 , 05.03.2024, з підстави безпосереднього переслідування особи, підозрюваної у вчиненні злочину, у вказаному приміщенні проведено обшук, під час якого вилучено флеш накопичував із відеозаписом події кримінального правопорушення.

Необхідність арешту слідчий мотивує необхідністю збереження речових доказів.

В судовому засіданні слідчий просив задовільнити клопотання.

Власники майна адвокати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заперечили проти задоволення клопотання, зазначили про безпідставність проведення обшуку, та про надання флеш-накопичувача під примусом працівників поліції.

Дослідивши надані докази встановлено наступне.

Як вбачається із витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, 05.03.2024 до реєстру, за №0000330, внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

06.03.2024 ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.121 КК України.

Згідно фабули підозри, 04.03.2024, приблизно о 14:00 год., ОСОБА_9 наніс один удар кулаком у скроню з лівої сторони ОСОБА_8 , спричинивши останньому тяжкі тілесні ушкодження.

У протоколі обшуку від 05.03.2024 вказано «на подвір`ї … знаходиться адвокат ОСОБА_4 яка добровільно надала флеш накопичувач».

Постановою слідчого флеш накопичувач визнано речовими доказами.

Ухвалою слідчого судді від 07.03.2024 відмовлено у задоволенні клопотання про вказаний вище обшук, вказано, що обшуку не було проведено.

Ухвалою слідчого судді від 08.03.2024 щодо підозрюваного ОСОБА_9 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

У відповідності до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

За приписами п.1 ч.2 вказаної статті, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За приписами ч.3 вказаної статті, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.3 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Оцінивши надані докази слідчий суддя приходить до переконання про доведення обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування арешту, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого та може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий звернувся із клопотанням.

Враховуючи, що флеш носії міститься відеозапис події кримінального правопорушення, такий можна визначити речовим доказом. Його збереження має важливе значення для кримінального провадження.

Щодо заперечень власників майно, виходжу із такого.

Із протоколу обшуку вбачається відсутність факту проникнення до володіння особи, що в свою чергу свідчить про відсутність здійснення такої слідчої дії як обшук.

Доказ добровільно надано адвокатом ОСОБА_4 , що відповідає приписами ч.3 ст.93 КПК України.

Доводи про тиск з боку органу досудового розслідування є не доведеним. Протокол обшуку підписаний адвокатом ОСОБА_4 та двома іншими адвокатами без зауважень.

За таких обставин клопотання підлягає до задоволення.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 176-178, 182, 183, 194, 196, 197, 372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання слідчого задовільнити.

Накласти арешт, з позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування на флеш-накопичувач «Apacer», чорного кольору на якому знаходиться відеофайл під назвою « ОСОБА_7 ».

Копію ухвали надіслати слідчому та власнику майна.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Повний текст ухвали складено 13.03.2024.

Слідчий суддя ОСОБА_1