Справа № 127/8112/24
Провадження № 1-кп/127/236/24

В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.06.2024 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Вінниці кримінальне провадження № 0000040 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , уродженки м. Вінниці, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , громадянки України, з загальною середньою освітою, яка має на утриманні двох малолітніх та одну неповнолітню дитину, офіційно непрацевлаштованої, раніше несудимої,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , всупереч Законам України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», маючи умисел на незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також збут наркотичних засобів у місця позбавлення волі, діючи умисно, з корисливим мотивом, бажаючи збагатитись, 16.01.2024 приблизно о 20 год 00 хв, у невстановленої слідством особи незаконно придбала особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено канабіс, а також попередньо у невстановлений спосіб та час незаконно придбала наркотичний засіб бупренорфін.

Надалі 17.01.2024, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_4 , перебуваючи у місці свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , замаскувала вказані наркотичні засоби у продукти харчування, з метою передачі до Державної установи «Вінницька виправна колонія (№ 86)», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , а саме для засудженого ОСОБА_6 , який відбуває покарання у вказаній установі. Зокрема, ОСОБА_4 помістила особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс та наркотичний засіб бупренорфін до двох окремих гумових кульок та приховала їх у сирій картоплині, яку заховала серед інших та поклала до поліетиленового пакету разом з іншими продуктами харчування.

В подальшому, приблизно о 15 год 30 хв 17.01.2024 ОСОБА_4 , продовжуючи свої кримінально протиправні дії, перебуваючи при цьому у стані, викликаному вживанням наркотичних засобів, з метою реалізації умислу, спрямованого на збут вищевказаних наркотичних засобів у місця позбавлення волі, направилася до Державної установи «Вінницька виправна колонія (№86)», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , де власноручно написала заяву від 17.01.2024 про передачу продуктів харчування та інших речей засудженому ОСОБА_6 .

Надалі, діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, а також розуміючи явну протиправність свого діяння, з огляду на те, що ОСОБА_4 попередньо неодноразово приносила передачі до установи виконання покарань і була достеменно обізнана та ознайомлена із забороною передання сторонніх предметів, 17.01.2024 приблизно о 15 год 45 хв надала для огляду продукти харчування відповідно до п. 1 розділу XII Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань», затверджених наказом Міністерства юстиції України від 28.08.2018 №2823/5, після чого її протиправні дії були викриті працівниками установи, а саме у одній із картоплин було виявлено дві гумові кульки із зазначеними вище наркотичними засобами.

У подальшому до чергової частини Відділу поліції №1 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області надійшло повідомлення про те, що 17.01.2024 приблизно о 15 год 45 хв співробітниками Державної установи «Вінницька виправна колонія (№ 86)» у ході огляду продуктів харчування, які передавала ОСОБА_4 для засудженого ОСОБА_6 , виявлено заборонені предмети.

У свою чергу, 17.01.2024 в період часу з 18 год 01 хв до 18 год 31 хв під час проведення огляду місця події за участі ОСОБА_4 , понятих та інших учасників, працівниками слідчо-оперативної групи ВП № 1 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області виявлено та вилучено: дві гумові кульки, які поміщено до окремих паперових конвертів; 13 таблеток, які поміщено до спеціального пакету НПУ № PSP1388734; подрібнену речовину рослинного походження, яку поміщено до спеціального пакету НПУ № PSP 1388727.

Відповідно до висновку експерта, надана на експертизу речовина рослинного походження, є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом, маса канабісу (у перерахунку на висушену речовину) становить 0,96 г.

Згідно з висновком експерта, надані на експертизу 11 (одинадцять) таблеток та 4 (чотири) фрагменти таблеток, містять у своєму складі наркотичний засіб бупренорфін, який відноситься до наркотичних засобів, обіг яких обмежено. В 11 (одинадцяти) таблетках та 4 (чотирьох) фрагментах таблеток, загальною масою 1,3369 г, маса бупренорфіну становить 0,0251 г.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 не оспорювала час, місце, спосіб, мотив і мету, форму вини за інкримінованим її злочином, свою вину визнала у повному обсязі, підтвердила обставини його скоєння, викладені в обвинувальному акті та погодилась з кваліфікацією її дій.

Зокрема, повідомила, що засуджений ОСОБА_6 був другом її покійного брата. Тому, коли ОСОБА_6 звернувся до неї з проханням, за грошову винагороду, передавати йому передачі (одяг, продукти харчування, ліки тощо) до Державної установи «Вінницька виправна колонія (№ 86)», де він відбуває покарання, вона погодилась. Обвинувачена наголошувала на тому, що погодилась на пропозицію ОСОБА_6 передати йому наркотичні засоби лише через те, що в той період перебувала в скрутному матеріальному становищі. Зазначила, що на її утриманні перебуває троє дітей, двоє з яких малолітні (3 та 8 років), а одна неповнолітня (15 років), тому постійно потрібні кошти на придбання для них продуктів харчування, одягу, ліків тощо, а в той період вона не працювала. Окрім того, в квартирі, де вона проживає з дітьми, сталася пожежа, у зв`язку з чим також потрібні були кошти на ремонт. Також ОСОБА_4 акцентувала увагу суду на тому, що наразі неофіційно працевлаштувалася продавцем на ринку «Привокзальний» у м. Вінниці. Зауважила, що про вчинене щиро шкодує. Просила не позбавляти її волі, оскільки хвилюється за своїх дітей, яких виховує самостійно. Окрім того, просила суд прислухатися до її прохання, оскільки дитиною сама була позбавлена батьківського піклування, а саме виховувалась тіткою, тому не хоче, щоб її діти виховувались в дитячому будинку.

Захисник обвинуваченої адвокат ОСОБА_5 просив суд, з врахуванням характеризуючих даних його підзахисної, призначити їй покарання з застосуванням положень ст. 69, 75, 76 КК України.

Вислухавши позицію прокурора, думку обвинуваченої та її захисника, які вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, переконавшись, що обвинувачена правильно розуміє зміст цих обставин, перевіривши добровільність її позиції, роз`яснивши наслідки застосування положень ч. 3 ст. 349 КПК України, а саме позбавлення її права оскаржити в апеляційному порядку визнані нею обставини вчинення кримінального правопорушення, що викладені у обвинувальному акті, беручи до уваги визнання обвинуваченою своєї вини у вчиненні інкримінованого злочину у повному обсязі, зважаючи на те, що жодним учасником судового провадження не оспорено винуватість обвинуваченої у вчиненні інкримінованого злочину та визначені обвинуваченням обставини його вчинення, переконавшись, що ніхто із учасників судового провадження не заперечує щодо такого порядку судового розгляду, суд вважає можливим застосувати положення ч. 3 ст. 349 КПК України та визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежується дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченої.

Прийняття судом рішення про проведення скороченого судового розгляду свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, будуть вважатися встановленими в судовому засіданні і суд буде це враховувати при постановленні вироку.

Крім того, дане рішення повністю узгоджується з вимогами пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу III Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського суду з прав людини щодо їх застосування, згідно з якими суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Судом створено необхідні умови для виконання сторонами обвинувачення і захисту їхніх процесуальних обов`язків і здійснення прав, в тому числі і права на захист.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), Series А, заява № 25, від 18.01.1978, пункт 161, та «Коробов проти України», заява № 39598/03, від 21.07.2011, пункт 65, Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Будь-яких вагомих, достовірних доказів, які надають розумні підстави сумніватися у доведеності вини ОСОБА_4 у судовому засіданні не встановлено.

З огляду на вищевикладене, суд, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченої, враховуючи позицію обвинувачення та визнання обвинуваченою вини, дійшов висновку, що вина обвинуваченої ОСОБА_4 «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження та вважає, що її дії вірно кваліфіковано за ч. 2 ст. 307 КК України як незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут наркотичних засобів та особливо небезпечних наркотичних засобів у місця позбавлення волі.

Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод, не встановлено.

Відтак, суд, за внутрішнім переконанням, дійшов висновку про те, що встановлені судом обставини дозволять ухвалити обвинувальний вирок щодо обвинуваченої ОСОБА_4 .

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , суд керується вимогами ст. ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями, викладеними у пунктах 1, 2, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами та доповненнями), а також виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

За правилами кримінального закону покарання, призначене особі за вчинене кримінальне правопорушення, має бути законним і справедливим. Законність покарання означає, що його має бути призначено особі відповідно до вимог цього закону, а справедливість покарання визначається принципом його домірності, тобто необхідності його визначення судом саме у тому виді й розмірі, яке, з врахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, даних про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, буде необхідним та достатнім для її виправлення й попередження нових кримінальних правопорушень.

На підставі вимог статті 65 КК України суд призначає покарання за вчинене кримінальне правопорушення відповідно до Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Таким чином, вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує наступне: позицію сторін судового провадження щодо необхідної міри покарання; ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (відповідно до статті 12 КК України є тяжким злочином); особливості й обставини вчинення кримінального правопорушення; особу обвинуваченої (раніше несудима; має на утриманні двох малолітніх та одну неповнолітню дитину; неофіційно працевлаштована продавцем; за місцем проживання характеризується з посередньої сторони, скарги щодо її неналежної поведінки відсутні; на обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебуває).

Окрім того, судом досліджено документи надані стороною захисту з метою повної і об`єктивної оцінки судом особи обвинуваченої ОСОБА_4 та її матеріального становища.

Так, рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці від 29.11.2002 по справі № 2-3036-2002 матір обвинуваченої ОСОБА_4 ОСОБА_7 позбавлено батьківських прав відносно її неповнолітніх дітей ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради № 2062 від 26.12.2002 ОСОБА_9 , яка проживає в АДРЕСА_1 , призначено опікуном неповнолітньої племінниці ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та піклувальником неповнолітнього племінника ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мати яких позбавлена батьківських прав, батька в дітей немає.

За адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та її діти: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

З довідок виданих УСЗН (Лівобережне) ДСП ВМР № 826 та № 825 від 25.03.20024 вбачається, що ОСОБА_4 знаходиться на обліку в УСЗН (Лівобережне) ДСП ВМР і отримує допомогу на дітей, які виховуються у багатодітних сім`ях, сукупний розмір якої за період з 01.10.2023 по березень 2024 року складає 12600 грн. Також з жовтня по листопад 2023 року ОСОБА_4 отримувала допомогу при народженні 1-єї дитини по 860 грн.

Окрім того, за клопотанням сторони захисту судом було досліджено відеозапис до протоколу обшуку проведеного 17.01.2024 за місцем проживання обвинуваченої ОСОБА_4 .

При призначенні ОСОБА_4 покарання, згідно зі статтею 66 КК України, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, а також вчинення злочину внаслідок збігу тяжких особистих, сімейних обставин.

Щире каяття проявилося у визнанні обвинуваченою факту вчинення кримінального правопорушення, критичній оцінці своєї протиправної поведінки, її осуді, бажанні нести кримінальну відповідальність за вчинене.

Активне сприяння розкриттю злочину полягає в тому, що ОСОБА_4 відразу зізналась у вчиненому та повідомляла про всі обставини вчинення злочину.

Вчинення злочину внаслідок збігу тяжких особистих, сімейних обставин полягає в тому, що обвинувачена самостійно виховує трьох дітей, двоє з яких є малолітніми, а одна неповнолітньою. Окрім того, внаслідок пожежі квартира в якій обвинувачена проживає зі своїми дітьми потребує ремонту, що підтверджується дослідженим судом відеозаписом до протоколу обшуку даного помешкання.

Обставиною, передбаченою статтею 67 КК України, яка обтяжує покарання обвинуваченої ОСОБА_4 , є вчинення кримінального правопорушення у стані, викликаному вживанням наркотичних засобів.

Відповідно до положень статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами, а також не має на меті завдання фізичних страждань або приниження людської гідності.

За змістом ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 69 КК України на підставах, передбачених у частині першій цієї статті, суд може не призначати додаткового покарання, що передбачене в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу як обов`язкове, за винятком випадків призначення покарання за вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Стаття 69 КК України підлягає виваженому застосуванню у тих випадках, коли для реалізації мети покарання установлені в певній санкції його вид і розмір є занадто суровим (несправедливим), а особа потребує поблажливого ставлення. Через це суд має право скорегувати покарання відповідно до індивідуальних особливостей конкретного кримінального провадження.

Крім того, в рішенні «Бемер проти Німеччини» від 03.10.2002 Європейський суд з прав людини зазначив, що «виконання вироку, який передбачає позбавлення свободи, призупиняють, якщо можна розраховувати, що вирок служитиме засудженому як попередження і що він не здійснюватиме нові злочини в майбутньому, навіть без впливу, спричиненого відбуванням покарання. Роблячи такий прогноз суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою».

Загальні засади призначення покарання, визначені ст. 65 КК України, наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо призначено покарання певного виду і розміру, враховано тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, і всі ці дані у сукупності спонукають до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

За вищевикладених обставин, суд, проаналізувавши поведінку обвинуваченої ОСОБА_4 , яка визнала свою вину та щиро розкаялась, готова нести покарання за вчинене, з метою захисту прав і законних інтересів особи, суспільства і держави, зважаючи на вимоги справедливості і мету правосуддя, враховуючи позицію сторін кримінального провадження, вважає, що виправлення обвинуваченої ОСОБА_4 та її перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, а тому їй необхідно і доцільно призначити покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на певний строк, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції частини статті, без застосування додаткового покарання у виді конфіскації майна. На підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком та покладенням відповідних обов`язків, визначених ст. 76 КК України.

Так, застосовуючи до обвинуваченої ОСОБА_4 положення ст. 69 КК України, судом враховано: визнання вини та щире каяття; активне сприяння розкриттю злочину; наявність на утриманні обвинуваченої трьох дітей, двоє з яких є малолітніми, а одна неповнолітньою.

Застосовуючи до обвинуваченої ОСОБА_4 положення ст. 75 КК України, судом враховано: відсутність судимостей; вчинення злочину внаслідок збігу тяжких особистих, сімейних обставин.

Окрім того, судом враховано й той факт, що обвинувачена, будучи дитиною, була позбавлена батьківського піклування через відсутність батька та позбавлення її матері батьківських прав, відтак на власному гіркому досвіді знає про всі складнощі виховання дітей у дитячих будинках. З цих підстав доцільним буде залишення дітей обвинуваченої разом з матір`ю. Крім того, родина ОСОБА_4 на обліку у соціальній службі як неблагополучна не перебуває.

Підсумовуючи вищевикладене, суд зауважує, що саме таке покарання, на думку суду, перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винної, є гуманним, справедливим, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої, а також для попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень у майбутньому, досягнення мети покарання, передбаченої ст. 50 КК України, та випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року. При цьому, визначене покарання не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.

Початок іспитового строку необхідно обчислювати з моменту проголошення вироку суду.

Окрім того, згідно з протоколом затримання від 17.01.2024 ОСОБА_4 була затримана 17.01.2024 в порядку ст. 208 КПК України та звільнена 19.01.2024 у зв`язку з застосуванням до неї ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 19.01.2024 по справі № 127/2070/24 цілодобового домашнього арешту.

18.03.2024 ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області запобіжний захід у виді нічного домашнього арешту було змінено на домашній арешт в нічний період доби, в період часу з 22:00 год до 06:00 год, на умовах визначених ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 19.01.2024 по справі № 127/2070/24 про застосування запобіжного заходу.

Тому, відповідно до положень ч. 5 ст. 72 КК України необхідно зарахувати ОСОБА_4 у строк покарання період її тримання під вартою під час досудового розслідування з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, починаючи з дня її фактичного затримання і включно по день її звільнення з ізолятора тимчасового тримання.

Крім того, згідно з ч. 7 ст. 72 КК України необхідно зарахувати ОСОБА_4 у строк покарання період її перебування під цілодобовим домашнім арештом з розрахунку три дні цілодобового домашнього арешту за один день позбавлення волі, починаючи з дня наступного за днем обрання даного запобіжного заходу і включно до дня зміни такого запобіжного заходу.

До набрання вироком законної сили, але не більше ніж на 60 днів, ОСОБА_4 необхідно залишити без змін застосований запобіжний захід у виді домашнього арешту за місцем проживання в нічний період доби в період часу з 22:00 год до 06:00 год, на умовах визначених ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 19.01.2024 по справі № 127/2070/24 про застосування запобіжного заходу.

Згідно з ст. 124 КПК України суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченої на користь держави процесуальні витрати за проведення судових експертиз, а саме: № СЕ-19/102-24/993-НЗПРАП від 18.01.2024 в розмірі 3029,12 грн та № СЕ-19/102-24/1031-НЗПРАП від 29.01.2024 в розмірі 9087,36 грн, на загальну суму 12116 (дванадцять тисяч сто шістнадцять) грн 48 коп., оскільки їхнє проведення було обумовлено розслідуванням скоєного нею злочину.

Згідно з ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Питання щодо речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. ст. 96-1, 96-2 КК України та ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 50, 65-67, 69, 72, 75, 76, 96-1, 96-2, 307 КК України, ст. ст. 100, 124, 174, 349, 371, 373, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Визнати винуватою ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, та призначити їй покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки.

У відповідності до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати засуджену ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Початок іспитового строку обчислювати з моменту проголошення вироку суду.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_4 у строк покарання період її тримання під вартою під час досудового розслідування з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, починаючи з 17.01.2024 по 19.01.2024.

Відповідно до ч. 7 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_4 у строк покарання період її перебування під цілодобовим домашнім арештом з розрахунку три дні цілодобового домашнього арешту за один день позбавлення волі, починаючи з 20.01.2024 по 18.03.2024 включно.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили, але не більше ніж на 60 днів, залишити без змін у виді домашнього арешту за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в нічний період доби в період часу з 22:00 год до 06:00 год, на умовах визначених ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 19.01.2024 по справі № 127/2070/24 про застосування запобіжного заходу.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на проведення судових експертиз в сумі 12116 (дванадцять тисяч сто шістнадцять) грн 48 коп.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 22.01.2024 по справі № 127/2013/24 на майно, яке було вилучено 17.01.2024 у ОСОБА_4 , а саме: мобільний телефон Redmi Note 7, IMEI 1: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 , із встановленими сім картками 1) НОМЕР_4 , 2) НОМЕР_5 , який поміщено до спецпакета НПУ №PSP1187748.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 22.01.2024 по справі № 127/2009/24 на майно, яке було вилучено 17.01.2024 у ОСОБА_4 , а саме: аркуш паперу із рукописним текстом, який поміщено до спецпакета НПУ №PSP1187763; гумову кульку, яку поміщено до паперового конверта; гумову кульку, яку поміщено до паперового конверта; 13 таблеток, які поміщено до спецпакета НПУ № PSP1388734; подрібнену речовину рослинного походження, яку поміщено до спецпакета НПУ № PSP1388727.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 19.01.2024 по справі № 127/2006/24 на майно, яке було вилучено 17.01.2024 у ОСОБА_4 , а саме: електронні ваги, які поміщено до спецпакета НПУ № PSP1187762.

Речові докази по кримінальному провадженню № 0000040, а саме:

-аркуш паперу із рукописним текстом, який поміщено до спецпакета НПУ №PSP1187763; гумову кульку, яку поміщено до паперового конверта; гумову кульку, яку поміщено до паперового конверта, які відповідно до квитанції № 2456 від 20.01.2024 передано на зберігання до камери зберігання речових доказів ВП № 1 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області знищити;

-особливо небезпечний наркотичний засіб обіг якого заборонено канабіс, масою (у перерахунку на висушену речовину), 0,96 г, поміщений до спецпакету експертної служби № 5450182, який відповідно до квитанції № 1130 від 20.01.2024 передано на зберігання до камери зберігання речових доказів ВП № 1 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області знищити;

-наркотичний засіб, обіг якого обмежено бупренорфін в кількості 11 таблеток та 4 фрагментів таблеток, загальною масою 1,3369 г, в яких маса бупренорфіну становить 0,0251 г, який відповідно до квитанції № 1142 від 02.02.2024 передано на зберігання до камери зберігання речових доказів ВП № 1 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області знищити.

На підставі ст. 96-1, 96-2 КК України застосувати спеціальну конфіскацію майна та конфіскувати у власність держави речові докази, які належать ОСОБА_4 , а саме: мобільний телефон Redmi Note 7, IMEI 1: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 , із встановленими сім картками 1) НОМЕР_4 , 2) НОМЕР_5 , який поміщено до спецпакета НПУ №PSP1187748 та електронні ваги, які поміщено до спецпакета НПУ № PSP1187762, які відповідно до квитанцій № 2522 від 26.02.2024 та № 2456 від 20.01.2024 передано на зберігання до камери зберігання речових доказів ВП № 1 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області.

Вирок суду може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору. Не пізніше наступного дня після ухвалення, копію вироку направити учасникам судового провадження, які не були присутні у судовому засіданні.

Відповідно до частини 2 статті 394 КПК України, вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини 3 статті 349 КПК України.

Суддя: