ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2010/24 Справа № 199/2250/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого, судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

засудженого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Лівобережної окружної прокуратури ОСОБА_8 на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 06 травня 2024 року щодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який не одружений, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

засудженого за вчинення кримінального проступку, передбаченого ст. 395 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваною ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 06 травня 2024 року клопотання прокурора задоволене частково, приведено вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 березня 2024 року щодо ОСОБА_7 за ст. 395 КК України у відповідність до Закону України № 3342-ІХ від 23 серпня 2023 року, постановлено вважати ОСОБА_7 засудженим за ст. 395 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700, 00 грн.

В обгрунтування прийнятого рішення суд першої інстанції зазначив, що згідно із ч. 3 ст. 74 КК України призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.

Зважаючи на те, що відповідно до ст. 51 КК України обмеження волі є більш суворим покаранням порівняно із арештом, застосування такого виду покарання погіршить становище засудженого. Натомість покарання у виді штрафу є більш м`яким, а відтак саме воно підлягає застосуванню у даному випадку.

В апеляційній скарзі прокурор просить оскаржувану ухвалу скасувати, клопотання прокурора щодо заміни покарання у вигляді 6 місяців арешту на 360 днів пробаційного нагляду задовольнити.

Свої вимоги прокурор обґрунтовує неправильним застосуванням судом закону України про кримінальну відповідальність. Так, ОСОБА_7 , не є військовослужбовцем та відносно нього неможливо виконати покарання у вигляді арешту, а тому є достатні підстави для заміни призначеного ОСОБА_7 , за ст. 395 КК України покарання у виді 6 місяців арешту, згідно вироку Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 березня 2024 року, на покарання, визначене п. 2 ч. 1 ст. 72 КК України.

Вважає, що суд першої інстанції прийшов до помилкових висновків, неправильно застосувавши закон України про кримінальну відповідальність в частині правил перерахування покарання, замінивши призначене покарання у виді 6 місяців арешту на покарання у виді штрафу в розмірі 100 (ста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн., оскільки положеннями ч. 1 ст. 72 КК України при переведенні покарання у вигляді арешту в інший вид, не передбачене покарання у вигляді штрафу, а передбачені лише покарання у виді обмеження волі, виправних робіт та пробаційного нагляду.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, засудженого, який не заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Разом із тим, із законністю та обгрунтованістю оскаржуваної ухвали не можна погодитись.

Так, з фактичних обставин справи вбачається, що вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 березня 2024 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 395 КК України, та призначено йому покарання у вигляді арешту на строк шість місяців.

29 квітня 2024 року прокурор звернувся до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська із клопотанням про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, в якому просив покарання, призначене ОСОБА_7 за вищезазначеним вироком, замінити покаранням у виді 360 днів пробаційного нагляду, покласти на останнього наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

В обґрунтування клопотання зазначив, що після ухвалення оскаржуваного вироку набрав чинності Закон України № 3342-ІХ від 23 серпня 2023 року, згідно із яким покарання у виді арешту може бути застосоване тільки до військовослужбовців, що відповідно до п. 23 Розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення КК України тягне необхідність заміни невідбутої частини покарання у виді арешту іншим видом покарання відповідно до ст. 72 КК України.

Обгрунтовуючи своє рішення про необхідність часткового задоволення вказаного клопотання та заміни призначеного ОСОБА_7 покарання у виді штрафу, суд першої інстанції послався на положення ч. 3 ст. 74 КК України, згідно із якими призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу. При цьому було враховано, що відповідно до ст. 51 КК України обмеження волі є більш суворим покаранням порівняно із арештом, а застосування такого виду покарання погіршило б становище засудженого. Натомість покарання у виді штрафу є більш м`яким, а відтак саме воно підлягає застосуванню у даному випадку.

Із такими висновками колегія суддів не може погодитись, оскільки законодавцем передбачені у п. 23 Розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення КК України спеціальні правила заміни невідбутої частини покарання у виді арешту у зв`язку із набранням чинності Законом України № 3342-ІХ від 23 серпня 2023 року, а саме заміна її іншим видом покарання відповідно до ст. 72 КК України.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 72 КК України одному дню тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або арешту відповідають: а) два дні обмеження волі; б) три дні службового обмеження для військовослужбовців або три дні виправних робіт; в) два дні пробаційного нагляду.

Відтак невідбута частина покарання у виді арешту у даному випадку може бути замінена покаранням одного із вказаних видів незалежно від того, чи передбачені вони санкцією відповідної статті, частини статті закону про кримінальну відповідальність, за якою засуджено особу. Заміна її покаранням у виді штрафу законом не передбачена.

Висновок суду першої інстанції про неможливість задоволення клопотання прокурора, оскільки обмеження волі є більш суворим видом покарання порівняно із арештом, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки питання про застосування такого виду покарання прокурором не порушене. Натомість покарання у виді пробаційного нагляду за правилами ст. 51 КК України є менш суворим порівняно із покаранням у виді арешту.

З огляду на викладене колегія суддів вважає апеляційну скаргу прокурора обгрунтованою і такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 420 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_8 - задовольнити.

Ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 06 травня 2024 року про часткове задоволення клопотання прокурора про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку відносно ОСОБА_7 , - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора задовольнити.

Замінити засудженому ОСОБА_7 покарання у вигляді 6 місяців арешту, призначене вироком Амур-Нижньодніпровського районного суд м. Дніпропетровська від 25 березня 2024 року за ст. 395 КК України, покаранням у виді 360 днів пробаційного нагляду.

Відповідно до ч. 2 ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_7 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4