Справа № 204/4090/24
Провадження № 1-кп/204/858/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2024 року Красногвардійський районный суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні залу судових засідань кримінальне провадження № 0000106, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.02.2024, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Дніпропетровська, з неповною середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, на утриманні нікого не маючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 13.02.2024 Васильківським районним судом Дніпропетровської області, вирок змінено ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 25.04.2024, за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у вигляді 3 років обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Достовірно знаючи про те, що на всій території України введено воєнний стан, ОСОБА_4 30.01.2024 близько 02:00 (більш точний час не встановлено), в умовах воєнного стану, діючи повторно, маючи злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, що належить раніше знайомому потерпілому ОСОБА_5 , перебуваючи у приміщенні кімнати №4 хостелу «HelloYellow», що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , де побачив мобільний телефон «OPPO A17k», 3GB/64GB, чорного кольору, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , який належить потерпілому ОСОБА_5 , який визначив як об`єкт свого злочинного посягання.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого в умовах воєнного стану, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, перебуваючи за вказаною вище адресою у вказаний вище, ОСОБА_4 , впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, скориставшись тим, що потерпілий спить, взяв мобільний телефон «OPPO A17k», 3GB/64GB, чорного кольору, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , тим самим викрав вищевказане майно, виконавши всі дії, які вважав за необхідне для доведення злочину до кінця.

У подальшому ОСОБА_4 , залишив місце вчинення кримінального правопорушення розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_5 майнову шкоду, яка згідно висновку експерта судової товарознавчої експертизи № 477 від 07.02.2024 року, становить 3599 грн. 10 коп.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину свою в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав у повному обсязі, у вчиненому щиро покаявся та показав про скоєння ним злочину за обставин, встановлених судом. Також пояснив, що побачивши у свого знайомого в користуванні мобільний телефон під час спільного вживання алкогольних напоїв, він вирішив його викрасти. Дочекавшись поки ОСОБА_5 засне, ОСОБА_4 забрав мобільний телефон. Викрадений телефон він продав на автовокзалі, гроші витратив на їжу.

Потерпілий ОСОБА_5 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду кримінального провадження, до суду не з`явився, надав заяву, в якій просив судовий розгляд кримінального провадження провести без його участі, зазначив, що шкода йому відшкодована, покарання ОСОБА_5 просив призначити на розсуд суду.

За згодою учасників судового провадження на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності його позиції немає. Учасникам справи роз`яснено, що вони в такому випадку будуть позбавлені права оскаржувати в апеляційному порядку обставини, які ні ким не оспорювались під час судового розгляду та дослідження яких було визнано судом недоцільним.

Таким чином суд вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні умисних дій, які виразилися в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, вчиненому в умовах воєнного стану, що правильно кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 12 КК України, вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення є тяжким злочином.

Досліджуючи обставини, які характеризують особу обвинуваченого, суд враховує, що ОСОБА_4 раніше судимий, не працює, утриманців не має, має постійне місце проживання, на обліку лікарів психіатра, нарколога не перебуває, за місце проживання характеризується позитивно. Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 230 від 15.04.2024, ОСОБА_4 в період інкримінованого йому діяння виявив і в теперішній час виявляє психічний розлад у формі психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності. Під час інкримінованого йому діяння міг усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. На теперішній час іспитований також може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття обвинуваченого, відшкодування шкоди потерпілому.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Приймаючи до уваги вищевказані обставини, враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, доведеність вини обвинуваченого, відомості про особу обвинуваченого, добровільне відшкодування шкоди потерпілому, суд вважає необхідним призначити ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 185 КК України покарання у виді позбавлення волі у межах строку, встановленого санкцією вищевказаної статі. А оскільки суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без реального відбування покарання, то вважає можливим застосувати до нього положення ст.ст.75,76 КК України, звільнивши від відбування покарання з випробуванням та поклавши на нього певні обв`язки.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 раніше засуджений вироком Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 13 лютого 2024 року, який змінений ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 25.04.2024, за ч. 2 ст. 190 КК до покарання у виді обмеження волі на строк 3 років. На підставі ст. 75 КК останнього звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки та покладено обов`язки, передбачені ст. 76 КК.

Відповідно до правового висновку щодо застосування норм матеріального права, викладеного у Постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 23 вересня 2019 року у справі №199/1496/17, особі, щодо якої було застосовано звільнення від покарання з іспитовим строком, і яка вчинила до ухвалення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, від відбування якого вона також звільняється з іспитовим строком, суд призначає остаточне покарання згідно з вимогами ч. 4 ст. 70 КК, а також має право вмотивовано вирішити питання про звільнення особи від відбування остаточного покарання з випробуванням.

Відтак, оскільки кримінальне правопорушення за даним вироком ОСОБА_4 вчинив до постановлення вироку Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 13 лютого 2024 року, зміненого ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 25.04.2024, наявні підстави для застосування положень ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим.

Цивільного позову у кримінальному провадженні не заявлено.

Речові докази відсутні.

На підставі ч. 2 ст. 124 КПК України суд стягує з обвинуваченого на користь держави витрати на залучення експерта для проведення судової товарознавчої експертизи № 477 від 07.02.2024 у розмірі 200 грн.

Запобіжний захід обраний ОСОБА_4 у вигляді особистого зобов`язання до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Керуючись статтями 86, 100, 368-371, 373-374, 392 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 13 лютого 2024 року, зміненого ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 25.04.2024, більш суворим покаранням, призначеним за даним вороком, остаточно визначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`яти) років.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 3 (три) роки.

На підставі ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

До набрання вироком законної сили залишити ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експерта для проведення судової товарознавчої експертизи № 477 від 07.02.2024 у розмірі 200 грн.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1