Справа №366/435/24
Провадження 1-кп/366/144/24
ВИРОК

Іменем України

08 квітня 2024 року смт. Іванків

Іванківський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000187 відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сущанка, Попільнянського району, Житомирської області, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не інваліда, депутатом не являється, працюючий не офіційно, зареєстрований: АДРЕСА_1 ; проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , розлучений, маючий на утриманні 3 малолітніх дітей, раніше не судимий, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 267-1 КК України,

за участю сторін кримінального провадження - з боку обвинувачення: прокурора ОСОБА_4 ;

з боку захисту: обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , 12 серпня 2023 року, близько 06 години 45 хвилин ранку, маючи умисел на збір продуктів харчування рослинного походження, а саме лісових грибів на території зони безумовного (обов`язкового) відселення з подальшим їх переміщенням за межі вказаної зони з метою їх вживання в якості їжі, взяв із собою пакет і не маючи передбаченого законом дозволу в обхід контрольно-перепускних пунктів поліції, які розташовані по периметру зони відчуження, шляхом вільного доступу через прорив дротяної огорожі, яка відмежовує зону відчуження, проник до 171 лісового кварталу Дитятківського лісництва ДСП «Північна Пуща».

Перебуваючи в зоні відчуження, що постраждала внаслідок катастрофи на ЧАЕС, ОСОБА_3 реалізовуючи свій злочинний умисел, до 11 год. 30 хв. назбирав лісових грибів виду «Лисичка» загальною вагою 4 кг. 400 гр.

Після цього, ОСОБА_3 , діючи з метою доведення свого злочинного умислу до кінця, спрямованого на переміщення продуктів харчування рослинного походження за межі зони безумовного (обов`язкового) відселення для подальшого їх вживання в якості продуктів харчування, 12.08.2023 року, близько 11 години 30 хвилини, розпочав рух у зворотному напрямку - до прориву дротяної огорожі, з метою залишити зону відчуження, при цьому не маючи передбаченого законом дозволу на переміщення продуктів харчування та без проведення дозиметричного контролю, чим порушив ст. 12 Закону України «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи».

У подальшому, 12.08.2023 року, близько 11 години 30 хвилини, ОСОБА_3 , незаконно перебуваючи на території 171 лісового кварталу Дитятківського лісництва ДСП «Північна Пуща», біля огорожі, що відмежовує зону відчуження, був виявлений працівниками поліції, які у відповідності до ЗУ «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» та постанови Кабінету Міністрів № 106 від 23 липня 1991 р., здійснювали патрулювання території зони відчуження.

Отже, ОСОБА_3 вчинив з прямим умислом діяння безпосередньо спрямоване на вчинення злочину, виконавши усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, що не залежали від його волі.

На підтвердження встановлених судом обставин свідчать наступні докази, які суд враховує та бере до уваги.

Так, обвинувачений ОСОБА_3 після роз`яснення суті обвинувачення, визнавши себе винним, підтвердив вищезазначені обставини. Пояснив, що о 6 годині ранку 12.08.2023 пішов збирати гриби до зони радіоактивного забруднення шляхом проходу через огорожу, в якій була відсутня одна секція. Назбиравши близько чотирьох з половиною кілограмів грибів виду «Лисички», почав рухатись до виходу з загорожі зони радіоактивного забруднення, але був зупинений працівниками поліції. Дозволу на перебування в зоні радіоактивного забруднення не мав.

Вину визнає, у вчиненому розкаюється.

Наявні в справі докази його винуватості, він не оспорює. Не вбачає потреби у допиті свідків та дослідженні доказів.

Суд, враховуючи що проти цього не заперечували учасники судового провадження, керуючись вимогами ст. 349 КПК України, після допиту обвинуваченого ОСОБА_3 визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Учасники судового провадження, яким було роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає.

А тому, крім допиту обвинуваченого інші докази, за погодженням з учасниками, не досліджувалися, за виключенням документів, які стосуються особи обвинуваченого та характеризуючих даних на нього.

Суд, вважає доведеною винність обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.2 ст. 15, ч. 1 ст. 267-1 КК України, а саме вчинення закінченого замаху на переміщення будь-яким способом за межі зони відчуження чи зони безумовного (обов`язкового) відселення без надання передбаченого законом дозволу або проведення дозиметричного контролю продуктів харчування рослинного походження.

При призначенні покарання, суд враховує тяжкість вчиненого злочину, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, особу винного.

Відповідно до положень ст. 12 КК України вчинений обвинуваченим ОСОБА_3 злочин, є нетяжким. Також, ОСОБА_3 характеризується за місцем проживання задовільно, стан здоров`я задовільний, працюючий не офіційно, відповідно до досудової доповіді органу з питань пробації: виправлення обвинуваченого можливе без позбавлення або обмеження волі, та не становить високої небезпеки для суспільства.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття, саме ця обставина встановлена судом.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

З`ясувавши обставини та перевіривши їх доказами, враховуючи особу обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді штрафу.

Призначення саме такого покарання, на погляд суду, є необхідним і буде достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення нових злочинів.

Процесуальні витрати відсутні.

Речові докази знищені під час досудового розслідування, в ході проведення радіаційного вимірювання. Цивільний позов не заявлено.

Керуючись ст.ст. 100, 349, 368, 370, 374, 395, 532 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.2 ст. 15, ч. 1 ст. 267-1 КК України та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Іванківський районний суд Київської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1