233 № 233/2825/24
У Х В А Л А

про арешт майна

20 травня 2024 року м. Костянтинівка

Слідчий суддя Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000185 від 15 травня 2024 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

17 травня 2024 року прокурор у кримінальному провадженні звернувся до слідчого судді з клопотанням, в якому просить накласти арешт на тимчасово вилучене майно, а саме автомобіль марки «ВАЗ 2114, 2006 р/в, він-код НОМЕР_1 » та ключі до нього, належний ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та який перебував у користуванні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 вилучений 15 травня 2024 року у період часу з 17 годин 53 хвилин до 18 годин 31 хвилин під час огляду на ділянці місцевості розташованої за адресою: АДРЕСА_1 шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження майном.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначив, що 15 травня 2024 року до чергової частини ВП 2 (м. Костянтинівка) Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області надійшло повідомлення від ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , про те, що з території його домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 а двоє невідомих у військовій формі заволоділи автомобілем "ВАЗ 21014" д.н. НОМЕР_2 сірого кольору 2006 року випуску. Чим спричинили останньому матеріальний збиток.

15 травня 2024 року під час огляду місця події, у період часу з 17 годин 53 хвилин до 18 годин 31 хвилин, на ділянці місцевості, розташованій за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено та вилучено автомобіль марки «ВАЗ 2114, 2006 р/в, він-код НОМЕР_1 » та ключі до вищевказаного автомобіля.

Автомобіль «ВАЗ 2114, 2006 р/в, він-код НОМЕР_1 », носить на собі сліди кримінального правопорушення та має значення у даному кримінальному провадженню.

Вищевказаний автомобіль «ВАЗ 2114, 2006 р/в, він-код НОМЕР_1 » та ключі до нього, постановою слідчого визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженню.

Беручи до уваги, що зазначені автомобілі мають суттєве значення речового доказу по кримінальному провадженню, так як містять на собі сліди кримінального правопорушення, та з метою здійснення швидкого, всебічного, повного та неупередженого досудового розслідування у кримінальному провадження та прийняття кінцевого процесуального рішення у встановлені законодавством розумні строки прокурор просить накласти арешт на вказане майно шляхом тимчасового позбавлення можливості особам, у володінні та користуванні яких перебуває вказане майно, відчужувати та розпоряджатися будь-яким чином таким майном.

У судове засідання прокурор, власники та користувачі майном не з`явились, надали заяви про розгляд клопотання за їх відсутності.

Перевіривши надані матеріали клопотання, витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, у рамках якого подано клопотання, дослідивши додані до клопотання матеріали, слідчий суддя дійшов наступного.

Подане прокурором клопотання відповідає вимогам ст. 171 КПК України.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Приписами ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, за даної внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий суддя накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України.

Згідно з вимогами ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

За змістом ст.173 КПК України особа, яка подала клопотання про арешт майна, має довести необхідність такого арешту. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу) ; 5) розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Під час вирішення справи по заявленому клопотанню слідчим суддею враховані вищевказані вимоги.

Так, слідчим суддею встановлено, що під час проведення огляду місця події оглянуто автомобіль автомобіль марки «ВАЗ 2114, 2006 р/в, він-код НОМЕР_1 » та ключі до нього.

Вилучений під час зазначеного огляду місця події транспортний засіб та ключи до нього постановою слідчого від 15 травня 2024 року визнані речовими доказами по кримінальному провадженню.

Як вбачається зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіль «ВАЗ 2114, 2006 р/в, він-код НОМЕР_1 », належить ОСОБА_4 .

Вилучений у даному кримінальному провадженні транспортний засіб та ключи до нього відповідають критеріям, визначеним ч.1 ст. 98 КПК України для речових доказів, а саме - можуть бути знаряддям злочину та предметом, які зберегли на собі його сліди. Цей речовий доказ має істотне значення для досудового розслідування вказаного кримінального провадження, обставини вчинення якого можуть бути виявлені та зафіксовані шляхом їх огляду та дослідження.

Враховуючи, що вищезазначене майно має значення для доведення обставин кримінального провадження, у якому об`єктивно існує потреба у проведенні необхідних судових експертиз, суд вважає обґрунтованими доводи прокурора про те, що його арешт відповідає встановленим законодавством завданням запобігти можливості його приховування, втрати, знищення, перетворення, відчуження.

Вищевказані речі відповідають критерію, зазначеному у п.11 ст.170 КПК України, а тому встановлення обмеження відчуження та розпорядження щодо цього об`єкту у даному кримінальному провадженні є процесуально обґрунтованим.

На підставі викладеного і керуючись ст. 98, 131, 132, 167, 170, 172-173, 372, 395 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 про накладення арешту на майно по кримінальному провадженню внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000185 від 15 травня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України задовольнити.

Накласти арешт шляхом обмеження відчуження, розпорядження на майно:

-автомобіль марки «ВАЗ 2114, 2006 р/в, він-код НОМЕР_1 » та ключі до нього, належний ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та який перебував у користуванні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 вилучений 15 травня 2024 року у період часу з 17 годин 53 хвилин до 18 годин 31 хвилин під час огляду на ділянці місцевості розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвала слідчого судді про арешт майна підлягає негайному виконанню.

Виконання ухвали слідчого судді доручити прокурору Донецької спеціалізованої прокуратури східного регіону ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1