ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/817/169/24 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - продовження строків тримання під вартою
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2024 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Тернопільського апеляційного суду матеріали провадження №11-кп/817/169/24 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 березня 2024 року про продовження щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,- ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 березня 2024 року задоволено клопотання прокурора, продовжено дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 на 60 днів, до 28 квітня 2024 року о 23 год. 59 хв.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою обрати щодо нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, посилаючись на те, що заявлені прокурором у клопотанні ризики не доведено.

Вказує на те, що він не має наміру переховуватись від суду, оскільки надав власний закордонний паспорт на зберігання у поліцію, що нівелює даний ризик, а також впливати на свідків.

Вважає що місцевий суд при ухваленні рішення про продовження щодо нього запобіжного захоуд не врахував наявності у нього міцних соціальних зв`язків, а саме того, що він перебуває у шлюбі, у якому в нього народилась дитина, та має постійне місце проживання.

Посилається на те, що не отримує належну медичну допомогу в ДУ "Чортківська установа виконання покарань (№26)".

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу з мотивів у ній викладеній, прокурора, який щодо задоволення апеляційної скарги заперечив, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступних міркувань.

В провадженні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000308 від 28 лютого 2023 року щодо ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 15 п. 6 ч. 2 ст. 115, ч.1 ст. 263 КК України.

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 березня 2023 щодо ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою .

При подовженні строку дії вказаного запобіжного заходу місцевий суд виходив з того, що ОСОБА_7 може переховуватись від суду врахувавши тяжкість інкримінованого йому злочину за п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України, який відносяться до категорії особливо тяжких, а також суворості покарання, яке йому загрожує у випадку визнання винним, а саме позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років, усвідомлюючи, яке він може умисно переховуватись від суду як на території України, так і поза її межами з метою уникнення відповідальності, наявність у ОСОБА_7 паспорту громадянина Румунії, а також те, що одразу після вчинення злочину він покинув межі Тернопільської області та був затриманий на території Закарпатської області, що вказує на те, що обвинувачений міг рухатись у напрямку кордону України, маючи можливість безперешкодно покинути її межі як громадянин іншої держави; також суддя врахував те, що одним із доказів, який підтверджує вину ОСОБА_7 у вчиненні ним злочинів є показання свідка ОСОБА_9 та інших свідків, тому перебуваючи на волі, обвинувачений може чинити на них тиск, шляхом погрози та вмовляння він може схиляти свідків до дачі неправдивих показань, відмови від участі у кримінальному провадженні, що може негативно вплинути на хід судового розгляду. Окрім того суд врахував обставини визначені ст.178 КПК України, дані про особу обвинуваченого - вік, стан здоров"я , відсутність місця роботи та прийшов до вірного висновку про те, що вказані ризики продовжують існувати і не зменшились та більш м"який запобіжний захід не зможе запобігти їх настанню та забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_7 . Також місцевий суд виходив з неможливості завершення судовго розгляду до закінчення дії попредньої ухвали про тримання під вартою обвинуваченого.

Перевіряючи посилання обвинуваченого на те, що вищенаведені ризики є недоведеними, колегія суддів виходить з того, що ступінь ризиків та неможливість запобігання їм застосуванням більш м`яких запобіжних заходів, визначено судом за результатами сукупного аналізу обставин злочину та даних про особу обвинуваченого (його моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки під час розслідування кримінального правопорушення.

При цьому, слід врахувати що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності ухилитися від суду, не виконати його процесуальні рішення, кримінально процесуальне законодавство не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, що, на думку колегії суддів, доведено прокурором у судовому засіданні з огляду на обставини кримінального провадження та особу підозрюваного, тому відсутні підстави вважати, що наведені у клопотанні про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ризики є необґрунтованими чи неконкретними.

Колегія суддів також врахує практику ЄСПЛ, у відповідності до якої хоч тяжкість обвинувачення і не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту ( справа «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року, у якій ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів»).

Таким чином, погоджується з тим, що відсутні підстави для застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Також вважає що оскаржуване судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Перебування ОСОБА_7 у шлюбі, наявність неповнолітньої дитини, та постійного місця проживання не є обставинами, які зможуть в достатній мірі запобігти настанню вищезагаданих ризиків з огляду на вищенаведені факти.

Отже, підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, та відповідно скасування оскаржуваної ухвали колегія суддів не вбачає.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 вказує на неналежне надання йому в умовах УВП медичної допомоги, вказуючи на те, що у нього є бронхіт, який протягом тривалого часу не вилікувано, а також значно погіршився зір.

Згідно статті 11 Закону України «Про попереднє ув`язнення», статей 6, 39, 72 Основ законодавства України про охорону здоров`я, особи, узяті під варту, мають право на надання їм медичної допомоги.

Частинами 1,3 статті 11 КПК України встановлено, що під час кримінального провадження повинна бути забезпечена повага до людської гідності, прав і свобод кожної особи. Кожен має право захищати усіма засобами, що не заборонені законом, свою людську гідність, права, свободи та інтереси, порушені під час здійснення кримінального провадження.

Виходячи із вищенаведеного, враховуючи думку інших учасників апеляційного розгляду, колегія суддів вважає, що клопотання підозрюваного підлягає до часткового задоволення та слід надати дозвіл на направлення ОСОБА_7 до Чортківської центральної районної лікарні для проведення медичного обстеження у лікарів офтальмолога та пульмонолога.

Керуючись ст.ст. 11, 350, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

Постановила:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 березня 2024 року про продовження щодо обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, - без змін.

Направити обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який утримується під вартою в ДП "Чортківська установа виконання покарань (№26), до Чортківської центральної районної лікарні для проведення медичного обстеження у лікарів офтальмолога та пульмонолога.

Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді