Справа № 635/5243/24
Провадження по справі 1-кп/635/855/2024
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 червня 2024 року смт Покотилівка Харківського району Харківської області

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні, зареєстрованому у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за 0000597 від 01.04.2024, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Харківського районного суду Харківської області знаходиться вищевказане кримінальне провадження.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 21.05.2024 вказане кримінальне провадження призначене до підготовчого судового засідання.

У підготовчому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку тримання під вартою запобіжного заходу на строк 60 діб без визначення застави.

В обґрунтування своєї позиції прокурором зазначено, що на теперішній час є необхідність продовження застосування відносно ОСОБА_5 раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, продовжують існувати.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_4 не заперечували проти задоволення клопотання прокурора.

Суд, вислухавши думку сторін кримінального провадження, дійшов висновку про необхідність продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_5 без визначення розміру застави, з огляду на таке.

Ухвалою Ленінського районного суду ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор», строк дії якої закінчується 01.07.2024.

Відповідно до ст.331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від слідства та суду, перешкоджати кримінальному провадженню, незаконно впливати на потерпілого, свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

При вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу суд повинен враховувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винуватою у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого ця особа обвинувачується, та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від суду чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Необхідність продовження щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлюється наявністю наступних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які можуть настати, якщо обвинувачений буде перебувати на волі.

Так, ризик передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, переховування від органу досудового розслідування або суду, знайшов своє підтвердження, тим що солдат ОСОБА_5 понад півтора року був відсутній на військовій службі; місцезнаходження військової частини в якій він проходить військову службу в будь-який час може змінити місце дислокації в іншу область враховуючи проведення бойових дій на території України, що створить умови для його переховування від органу досудового розслідування та суду в інших областях України, враховуючи, що суворість покарання за кримінальне правопорушення, наслідки та ризик втечі для підозрюваного у цьому випадку можуть бути визнаними як менш небезпечними ніж покарання і процедура виконання покарання. Крім того вказані обставини створять складності явки або запізнення обвинуваченого до органу досудового розслідування та суду.

Ризик, передбачений п. З ч. 1 ст. 177 КПК України, також знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, оскільки ОСОБА_5 , розуміючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, наслідки та ризик втечі для нього, може самостійно або заручившись підтримкою інших осіб, своїх співслужбовців здійснити вплив на свідків, як благаючі або умовляючи їх, так і маючи безперешкодний доступ до вогнепальної зброї, за допомогою якої може погрожувати свідкам, щоб вони відмовились від своїх показань, які вони надали на досудовому розслідуванні та в подальшому будуть надавати при судовому розгляді з метою уникнути покарання за вчинений злочин.

Крім того, ризик, передбачений п. 4 ч.1 ст. 177 КПК України перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином підтверджується тим, що солдат ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, з метою ухилитись від кримінальної відповідальності за вчинений злочин, може умисно вчинити самокалічення або симулювати хворобу, підробивши для цього відповідні документи або іншим обманом, щоб не перебувати в умовах ізоляції до завершення судового слідства. Зокрема, достовірність перевірки підстав неявки до органу досудового розслідування або суду вимагатимуть від сторони обвинувачення певного часу, що в свою чергу призведе до необґрунтованого затягування строків досудового розслідування та створить можливості для ОСОБА_5 незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні. В той же час останній перебуваючи на волі не буде позбавлений можливості з використанням мобільних телефонів, тощо здійснювати вплив на інших учасників кримінального провадження.

Суд вважає, що існує ризик, передбачений п. 5 ч.1 ст. 177 КПК України вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується підтверджується тим, що солдат ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, як військовослужбовець військової служби, може вчинити інший військовий злочин, а саме самовільне залишення військової частини або місця служби, що кваліфікується за ст. 407 КК України, або дезертирство за ст. 408 КК України, тим самим переховуватись та ухилятись від кримінальної відповідальності за фактом вчинення особливо тяжкого злочину. Крім цього останній може продовжити вчиняти злочин у якому підозрюється.

Враховуючи викладене, оцінивши в сукупності всі обставини, тяжкість покарання, суспільну небезпечність кримінального правопорушення, яке інкримінується обвинуваченому, міцність його соціальних зв`язків та репутацію, ризик продовження або повторення протиправної поведінки, суд вважає, що ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, які стали підставою для обрання запобіжного заходу, не зменшилися та виправдовують тримання обвинуваченого під вартою.

Вищевказані обставини свідчать про неможливість запобігання встановленим ризикам та забезпечення виконання обвинуваченим його процесуальних обов`язків шляхом застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

При цьому, приписами частини 8 статті 176 КПК України (зі змінами, внесеними Законами України від 16.08.2022 № 2531-ІХ та від 01.12.2022 № 2810-ІХ) прямо заборонено обрання відносно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Згідно ч.4 ст. 183 КПК під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Оскільки при обранні запобіжного заходу застава не визначалась, тому суд не має можливості визначати альтернативний запобіжний захід при розгляді клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу.

З урахуванням наведеного, суд дослідивши матеріали клопотання, заслухавши думку учасників кримінального провадження, дійшов висновку про необхідність продовження застосування строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 на 60 днів без визначення розміру застави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 197, 199, 331, 334 КПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Продовжити дію запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 днів, тобто до 26.08.2024 року включно, без визначення розміру застави.

Строк дії ухвали встановити до 26.08.2024

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а ОСОБА_5 , в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст ухвали складено та підписано 01.07.2024.

Суддя ОСОБА_1