В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" березня 2024 р. Дніпровський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю прокурорів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 участю потерпілого: ОСОБА_5 ,

за участю представника потерпілого: ОСОБА_6 ,

за участю захисників: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

за участю обвинуваченого: ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Дніпровського районного суду м.Києва кримінальне провадження №0001508 року за обвинувальним актом по обвинуваченню

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Фурманка Уманського району Черкаської області, громадянина України, з вищою освітою, працюючого ФОП, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_10 09.05.2021 року, приблизно о 19 годині 26 хвилин, керуючи автомобілем марки «Toyota», державний номерний знак НОМЕР_1 , біля під`їзду №11 будинку №4 корпусу №4 по вул. Регенераторній, 4 у м.Києві, побачив на проїжджій частині дороги зупинившийся автомобіль марки «Audi Q8», державний номерний знак НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_5 , з яким вони особисто не були знайомі, при цьому ОСОБА_10 дану ситуацію сприйняв як таку, що перешкоджала йому безперешкодно проїхати по вказаній вулиці, у зв`язку з чим, у ОСОБА_10 виник злочинний умисел на грубе порушення громадського порядку, що супроводжується особистою зухвалістю.

Реалізуючи свій злочинний умисел, 09.05.2021 року, приблизно о 19 годині 30 хвилин, ОСОБА_10 , вийшов зі свого автомобіля марки «Toyota», державний номерний знак НОМЕР_1 , та підійшов до автомобіля марки «Audi Q8», державний номерний знак НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_5 , де грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства та загальних правил поведінки, безпричинно, з надуманих підстав, керуючись єдиним злочинним умислом, направленим на самоствердження за рахунок приниження іншої особи, почав голосно нецензурно лаятись на адресу ОСОБА_5 , принижуючи останнього, незважаючи при цьому, на місцезнаходження у громадському місці та велику кількість осіб, що знаходились поряд та стали очевидцями вказаної події.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_10 , проявляючи особливу зухвалість, з мотивів явної неповаги до суспільства та загальних правил поведінки в суспільстві, безпричинно, штовхнув потерпілого ОСОБА_5 в груди, продовжуючи нецензурно лаятись на адресу ОСОБА_5 , при цьому ОСОБА_5 , в свою чергу, після вказаних дій, не здійснюючи опір ОСОБА_10 направився до свого автомобіля для уникнення подальшого конфлікту.

Після цього, ОСОБА_10 , діючи далі, незважаючи на те, що ОСОБА_5 , намагаючись уникнути конфлікту направився до свого автомобіля, підбіг до потерпілого ззаду та штовхнув ОСОБА_5 в спину, який втримався на ногах, не здійснюючи будь-якого опору ОСОБА_10 , при цьому до останніх підійшли сторонні особи, які втрутились у конфлікт та намагались припинити незаконні дії ОСОБА_10 .

В цей час, ОСОБА_10 продовжуючи свої злочинні дії, нецензурно лаючись на адресу ОСОБА_5 , знаходячись в громадському місці, незважаючи на присутність сторонніх осіб, які намагались припинити його незаконні дії, демонструючи свою зверхність відносно потерпілого та свою неповагу до суспільства, громадян, що знаходились поряд, які намагались припинити його дії, умисно завдав ОСОБА_5 один удар кулаком правої руки в ліву брів зверху, від якого ОСОБА_5 впав.

Згідно з даними висновку експерта №042-1063-2021 у потерпілого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , під час звернення за медичною допомогою 09.05.2021, були виявлені наступні тілесні ушкодження:

а) закрита черепно-мозкова травма - струс головного мозку, синець в лівій надбрівній ділянці з переходом на верхнє повіко лівого ока;

б) садна на задній поверхні правого ліктьового суглобу, на долонній поверхні правої кисті в проекції підвищення 1 пальця.

Необхідно загострити увагу на наступному:

-п. 1.2 „Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень", затверджених Наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995, погоджених з Міністерством внутрішніх справ України, Генеральною прокуратурою України, Верховним судом України, Службою безпеки України (далі по тексту «Правила») надано вичерпне визначення терміну ушкодження - «з медичної точки зору, тілесні ушкодження - це порушення анатомічної цілості тканин, органів та їх функцій, що виникає як наслідок дії одного чи кількох зовнішніх ушкоджуючи факторів - фізичних, хімічних, біологічних, психічних»;

-п. 4.6. «Правил» визначає таке: «судово-медичний експерт, оцінюючи строки порушення анатомічної цілості тканин і органів та їх функцій, виходить із звичайної їх тривалості, навіть у тих випадках, коли потерпілий не звертався за медичною допомогою. Якщо тривалість цього порушення, що зазначена в наявних медичних документах, не відповідає характеру тілесного ушкодження і не підтверджується об`єктивними відомостями, судово-медичний експерт відзначає цю обставину і встановлює ступінь тяжкості, виходячи із звичних термінів»;

-у п.2.3 «Правил» визначено таке: «Легке тілесне ушкодження»:

-2.3.3. Короткочасним належить вважати розлад здоров`я тривалістю понад шести днів, але не більше як три тижні (21 день);

-2.3.5. Легке тілесне ушкодження, що не спричинило короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності, - це ушкодження, що має незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більш як шість днів";

-у п. 4.13 "Правил" визначено таке: "Судово-медичному експерту належить утриматись від встановлення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень у випадках:

-4.13.1. Невизначеності клінічної картини чи недостатнього клінічного і лабораторного обстеження потерпілого".

Відповідно п. п. 4.6. та 2.3.3. «Правил», вказане тілесне ушкодження у п. а) даних Підсумків, за ступенем тяжкості, відноситься до ЛЕГКОГО тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я на строк понад 6 але менш ніж 21 добу (за критерієм тривалості розладу здоров`я).

Відповідно п. п. 4.6. та 2.3.5. «Правил», вказані тілесні ушкодження у п. б) даних Підсумків, за ступенем тяжкості, відносяться до ЛЕГКОГО тілесного ушкодження, так як відновлення анатомічної цілісності травмованих ділянок у звичайному клінічному перебігу спостерігається у строк до 6 діб (за критерієм тривалості розладу здоров`я).

Виявлені ушкодження не мають ознак небезпеки для життя.

Характер та морфологія виявлених ушкоджень свідчать про те, що вони утворились внаслідок трьох травматичних дій тупих предметів, характерні властивості яких в ушкодженнях не відобразились, за давністю можуть відповідати вказаному терміну. З`ясування обставин спричинення тілесних ушкоджень є виключно компетенцію судово-слідчих органів.

Діагнози, які були встановлені ОСОБА_5 " Забій м 'яких тканин поперекового відділу хребта. Забій правого плечового суглобу " достатнім обсягом об`єктивних клінічних даних не підтверджені (відсутність будь-яких тілесних ушкоджень при первинному зверненні за медичною допомогою та при проведенні судово-медичного обстеження від 11.05.2021). Тому, відповідно п. п. 4.6, 4.13.1 "Правил ", слід утриматися від судово-медичної оцінки встановлених діагнозів.

4. Враховуючи характер та локалізацію виявлених у ОСОБА_5 тілесних ушкоджень, дані протоколу проведення слідчого експерименту за його участю від 27.05.2021, можна заключите, що виявлені у нього тілесні ушкодження могли утворитись при умовах та у спосіб на які він вказує.

5. Враховуючи характер та локалізацію виявлених у ОСОБА_5 тілесних ушкоджень, дані «які зафіксовані на відео з камер спостереження які обладнані на місці події, і які зафіксували подію конфлікту», можна заключите, що виявлені у ОСОБА_5 тілесні ушкодження могли утворитись при умовах та у спосіб які зафіксовані на відео.

Обвинувачений ОСОБА_10 , будучи допитаним в судовому засіданні, свою вину в пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України, не визнав та пояснив, що 09.05.2021 року, приблизно о 19 годині 20 хвилин, він керував автомобілем марки «Toyota», державний номерний знак НОМЕР_1 , біля під`їзду №11 будинку №4 корпусу №4 по вул. Регенераторній, 4 у м.Києві, де на проїжджій частині дороги побачив зупинившийся автомобіль марки «Хундай», чорного кольору, за кермом якого сиділа дівчина. Підійшовши до останньої він запитав, чому вона не проїжджає, на що отримав відповідь про прешкоду у виді попереду стоячого автомобіля. У зв`язку з цим, він пройшов вперед та побачив автомобіль марки «Audi Q8», державний номерний знак НОМЕР_2 , що зупинився попереду, яким керував ОСОБА_5 . Останнього він попросив здійснити рух назад та надати можливість проїхати іншим водіям. Однак, ОСОБА_5 повідомив що не має наміру здійснювати рух заднім ходом, після чого, зняв годинник та штовхнув його, ОСОБА_10 , після чого, між ними відбулась штовхнанина. В ході конфлікту, він завдав декілька ударів ОСОБА_5 правою рукою в плече, можливо в голову. Чи падав потерпілий від удару на землю, він не пам`ятає. Разом з тим, в цей момент до них підійшли громадяни, які стояли поряд. Також, обвинувачений ОСОБА_10 в судовому засіданні зазначив, що він не порушував громадський порядок, не лаявся нецензурно, поводив себе адекватно. Причиною конфлікту між ним та потерпілим було те, що потерпілий ОСОБА_5 своїм автомобілем перекрив рух проїзної частини дороги та на прохання від`їхати трохи назад, щоб інші автомобілі мали можливість проїхати, останній не відреагував, при цьому перший розпочав сутичку у виді штовханини. Крім того, обвинувачений ОСОБА_10 заявлений потерпілим цивільний позов не визнав.

Провівши судовий розгляд лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд прийшов до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України, виходячи з наступного.

Так, потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що 09.05.2021 року, приблизно о 19 годині 26 хвилин, він рухався по території житлового коплексу «Комфорттаум» на автомобілі марки «Audi Q8», державний номерний знак НОМЕР_2 , по проїздній частині дороги. Оскільки по ходу руху його автомобіля стояв припаркований автомобіль, він зупинився, так як не міг далі проїхати. Вийшовши з автомобіля, він виявив на лобовому склі припаркованого автомобіля записку з мобільним телефоном водія. В цей момент під`їхав автомобіль під керуванням обвинуваченого ОСОБА_10 , марки «Toyota», державний номерний знак НОМЕР_1 , який почав наполягати, щоб він від`їхав, однак, він повідомив, що очікує власника припаркованого автомобіля, який має перепаркувати свій автомобіль і, від`їхати після чого, він зможе проїхати та звільнити проїзд. Однак, ОСОБА_10 почав його словесно ображати, завдав удар в груди обома руками, поводився неадекватно, нецензурно грубо лаявся на його адресу, незважаючи на присутність великої кількості громадян, які зупинились біля них у зв`язку з даною подією, серед яких також були жінки з дітьми. Надалі, ОСОБА_10 , завдав йому один удар кулом в обличчя, внаслідок чого, він впав на землю. В подальшому, до них підійшли перехожі громадяни, які намагались припинити незаконні дії ОСОБА_10 . Після цього, ОСОБА_10 поїхав з місця події, а він, ОСОБА_5 , зателефонував своїй дружині, з якюю викликали швидку медичну допомогу. Крім того, потерпілий ОСОБА_5 підтримав повністю, заявлений ним цивільний позов про стягнення зі ОСОБА_10 на його користь матеріальної шкоди у розмірі 8013 гривень 90 копійок - витрати понесені ним на лікування та у розмірі 28000 гривень - витрати, понесені на правову допомогу, а також моральної шкоди у розмірі 50000 гривень.

Вищенаведені показання потерпілого ОСОБА_5 про вчинення ОСОБА_10 09.05.20218 року хуліганських дій, що виразились у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувались особливою зухвалістю, вході яких ОСОБА_10 завдав йому легкі телесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я є чіткими, послідовними, детальними та об`єктивно підтверджуються наступними, дослідженими в судовому засідінні доказами:

-даними протоколу огляду відеозапису із камер зовнішнього спостереження, біля під`їзду №11 по вулиці Регенеротрній, 4, корпус 4 у м.Києві від 20 червня 2021 року, переглядом якого встановлено, що 09.05.2021 року ОСОБА_5 біля під`їзду №11 по вулиці Регенаротрній, 4, корпус 4 у м.Києві зупинив автомобіль, яким керував марки «Audi Q8», державний номерний знак НОМЕР_2 , оскільки не міг проїхати через припаркований попереду автомобіль, надалі, згідно вказаного протоколу, відеозаписом зафіксовано, як за автомобілем потерпілого зупинились два автомобілі, одним з яких марки «Toyota», державний номерний знак НОМЕР_1 , керував ОСОБА_10 , останній вийшов із салону свого автомобіля та швидким кроком направився в напрямку потерпілого ОСОБА_5 , якого штовхнув двома руками та між ними розпочалась сутичка, при цьому потерпілий, уникаючи конфлікту розвернувся та направився до свого автомобіля, однак ОСОБА_10 , продовжуючи свої дії, штовхнув ОСОБА_5 обома руками в спину, після чого між останніми розпочалась штовханина, при цьому була присутня велика кількість перехожих громадян, які намагалися припинити хуліганські дії ОСОБА_10 , утримуючи його та намагаючись перешкодити останньому наносити удари потерпілому, однак ОСОБА_10 вирвався від них та завдав ще один удар потерпілому рукою в голову (т.2 а.с.34-37);

- даними диску із відеозаписом від 09.05.2021 року із камер зовнішнього спостереження біля під`їзду №11 по вулиці Регенеротрній, 4, корпус 4 у м.Києві, яким зафіксовано події, що відбувались 09.05.2021 року, приблизно о 19 годині 26 хвилин, за вказаною адресою та викладені у вищезазначеному протоколі огляду відеозапису із камер зовнішнього спостереження біля під`їзду №11 по вулиці Регенеротрній, 4, корпус 4 у м.Києві від 20 червня 2021 року (т.2 а.с.38);

- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 27 травня 2021 року з долученою фототаблицею за участю потерпілого ОСОБА_5 , який в ході проведення слідчого експерименту, добровільно, в присутності двох понятих показав і розповів про те, що 09.05.2021 року, приблизно о 19 годині 26 хвилин, він зупинив свій автомобіль марки «Audi Q8», державний номерний знак НОМЕР_2 , біля під`їзду №11 по вулиці Регенаротрній, 4, корпус 4 у м.Києві, оскільки не міг проїхати через припаркований попереду автомобіль, надалі, за його автомобілем зупинились два автомобілі, одним з яких марки «Toyota», державний номерний знак НОМЕР_1 , керував, як виявилось в подальшому, ОСОБА_10 , останній вийшов із салону свого автомобіля та швидким кроком на правився до нього та штовхнув його двома руками, після чого між ними розпочалась сутичка, при цьому, він, ОСОБА_5 , уникаючи конфлікту розвернувся та направився до свого автомобіля, однак ОСОБА_10 , продовжуючи свої дії, штовхнув його обома руками в спину, після чого між ними розпочалась штовханина, при цьому була присутня велика кількість перехожих громадян, які намагалися припинити хуліганські дії ОСОБА_10 , утримуючи його та намагаючись перешкодити останньому наносити йому удари, однак ОСОБА_10 вирвався від них та завдав йому ще один удар рукою в голову, після чого схопив його обома руками за шию та з силою стиснув, у зв`язку з чим, він відчув сильний фізичний біль (т.2 а.с.40-46);

- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 08 жовтня 2021 року за участю потерпілого ОСОБА_5 , який в ході проведення слідчого експерименту, добровільно, в присутності двох понятих на місці події показав і розповів про обставини вчинення ОСОБА_10 09.05.2021 року хуліганських дій, що виразились у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувались особливою зухвалістю, вході яких ОСОБА_10 тривалий час нецензурно лаявся на його адресу в присутності великої кількості перехожих громадян та завдав йому легкі телесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (т.2 а.с.58-61);

- даними диску із відеозаписом, який є додатком до протоколу слідчого експерименту від 08 жовтня 2021 року за участю потерпілого ОСОБА_5 на якому зафіксовано, як потерпілий на місці події показав та детально розповів про обставини вчинення ОСОБА_10 09.05.2021 року хуліганських дій, що виразились у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувались особливою зухвалістю, вході яких ОСОБА_10 тривалий час нецензурно лаявся на його адресу в присутності великої кількості перехожих громадян та завдав йому легкі телесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (т.2 а.с.62);

- даними протоколу перегляду відеозапису з відеореєстратора, встановленого в автомобілі марки «Audi Q8», державний номерний знак НОМЕР_2 , переглядом якого встановлено, що 09.05.2021 року ОСОБА_5 біля під`їзду №11 по вулиці Регенаротрній, 4, корпус 4 у м.Києві зупинив автомобіль, яким керував марки «Audi Q8», державний номерний знак НОМЕР_2 , оскільки не міг проїхати через припаркований попереду автомобіль, надалі, згідно вказаного протоколу, відеозаписом зафіксовано, як за автомобілем потерпілого зупинились два автомобілі, одним з яких марки «Toyota», державний номерний знак НОМЕР_1 , керував ОСОБА_10 , останній вийшов із салону свого автомобіля та швидким кроком, будучи агресивно налаштованим, направився в напрямку потерпілого ОСОБА_5 , якому завдав удар правою рукою, при цьому присутні особи чоловічої статі намагаються заспокоїти ОСОБА_10 , який продовжуючи свої дій двома руками штовхнув ОСОБА_5 , відйшов у бік, після чого знову повернувся, агресивно налаштованим з метою продовження своїх дій, при цьому сторонні особи намагаються його заспокоїти (т.2 а.с.64-68);

- даними диску із відеозаписом з відеореєстратора, встановленого в автомобілі марки «Audi Q8», державний номерний знак НОМЕР_2 , переглядом якого зафіксовано події, що відбувались 09.05.2021 року, приблизно о 19 годині 26 хвилин, за вищезазначеною адресою та викладені у вищезазначеному протоколі перегляду відеозапису з відеореєстратора, встановленого в автомобілі марки «Audi Q8», державний номерний знак НОМЕР_2 , (т.2 а.с.69);

- даними висновку експерта №042-1063-2021 про те, що у потерпілого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , під час звернення за медичною допомогою 09.05.2021, були виявлені наступні тілесні ушкодження:

а) закрита черепно-мозкова травма - струс головного мозку, синець в лівій надбрівній ділянці з переходом на верхнє повіко лівого ока;

б) садна на задній поверхні правого ліктьового суглобу, на долонній поверхні правої кисті в проекції підвищення 1 пальця.

Необхідно загострити увагу на наступному:

- п.1.2 „Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень", затверджених Наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995, погоджених з Міністерством внутрішніх справ України, Генеральною прокуратурою України, Верховним судом України, Службою безпеки України (далі по тексту «Правила») надано вичерпне визначення терміну ушкодження - «з медичної точки зору, тілесні ушкодження - це порушення анатомічної цілості тканин, органів та їх функцій, що виникає як наслідок дії одного чи кількох зовнішніх ушкоджуючи факторів - фізичних, хімічних, біологічних, психічних»;

- п.4.6. «Правил» визначає таке: «судово-медичний експерт, оцінюючи строки порушення анатомічної цілості тканин і органів та їх функцій, виходить із звичайної їх тривалості, навіть у тих випадках, коли потерпілий не звертався за медичною допомогою. Якщо тривалість цього порушення, що зазначена в наявних медичних документах, не відповідає характеру тілесного ушкодження і не підтверджується об`єктивними відомостями, судово-медичний експерт відзначає цю обставину і встановлює ступінь тяжкості, виходячи із звичних термінів»;

- у п.2.3 «Правил» визначено таке: «Легке тілесне ушкодження»:

- 2.3.3. Короткочасним належить вважати розлад здоров`я тривалістю понад шести днів, але не більше як три тижні (21 день);

- 2.3.5. Легке тілесне ушкодження, що не спричинило короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності, - це ушкодження, що має незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більш як шість днів";

-у п. 4.13 "Правил" визначено таке: "Судово-медичному експерту належить утриматись від встановлення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень у випадках:

- 4.13.1. Невизначеності клінічної картини чи недостатнього клінічного і лабораторного обстеження потерпілого".

Відповідно п. п. 4.6. та 2.3.3. «Правил», вказане тілесне ушкодження у п. а) даних Підсумків, за ступенем тяжкості, відноситься до ЛЕГКОГО тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я на строк понад 6 але менш ніж 21 добу (за критерієм тривалості розладу здоров`я).

Відповідно п. п. 4.6. та 2.3.5. «Правил», вказані тілесні ушкодження у п. б) даних Підсумків, за ступенем тяжкості, відносяться до ЛЕГКОГО тілесного ушкодження, так як відновлення анатомічної цілісності травмованих ділянок у звичайному клінічному перебігу спостерігається у строк до 6 діб (за критерієм тривалості розладу здоров`я).

Виявлені ушкодження не мають ознак небезпеки для життя.

Характер та морфологія виявлених ушкоджень свідчать про те, що вони утворились внаслідок трьох травматичних дій тупих предметів, характерні властивості яких в ушкодженнях не відобразились, за давністю можуть відповідати вказаному терміну. З`ясування обставин спричинення тілесних ушкоджень є виключно компетенцію судово-слідчих органів.

Діагнози, які були встановлені ОСОБА_5 " Забій м 'яких тканин поперекового відділу хребта. Забій правого плечового суглобу " достатнім обсягом об`єктивних клінічних даних не підтверджені (відсутність будь-яких тілесних ушкоджень при первинному зверненні за медичною допомогою та при проведенні судово-медичного обстеження від 11.05.2021). Тому, відповідно п. п. 4.6, 4.13.1 "Правил ", слід утриматися від судово-медичної оцінки встановлених діагнозів.

4. Враховуючи характер та локалізацію виявлених у ОСОБА_5 тілесних ушкоджень, дані протоколу проведення слідчого експерименту за його участю від 27.05.2021, можна заключите, що виявлені у нього тілесні ушкодження могли утворитись при умовах та у спосіб на які він вказує.

5. Враховуючи характер та локалізацію виявлених у ОСОБА_5 тілесних ушкоджень, дані «які зафіксовані на відео з камер спостереження які обладнані на місці події, і які зафіксували подію конфлікту», можна заключите, що виявлені у ОСОБА_5 тілесні ушкодження могли утворитись при умовах та у спосіб які зафіксовані на відео;

- іншими зібраними органом досудового розслідування доказами.

Аналізуючи вищенаведені показання обвинуваченого ОСОБА_10 , потерпілого ОСОБА_5 та вищезазначені письмові докази, надані стороною обвинувачення, що були досліджені судом під час судового розгляду, суд приходить до наступного.

Так, відповідно до вимог ч.1 ст.84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Згідно з положеннями ч.1 ст.91 КПК України у кримінальному провадженні поряд з іншим підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення - час, місце, спосіб та інші обставини його вчинення, а також винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення.

Відповідно до вимог ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» від 23.02.2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права, що в тому числі закріплено положеннями ч.5 ст.9 КПК України щодо застосування кримінального процесуального законодавства України з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, як один з принципів законності, визначених серед інших засадами кримінального провадження.

Так, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06 грудня 1998 року (п.146) Євпропейський Суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину; обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь який сумнів має тлумачитися на користь підсудного. (Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain, judgment of December 1998, Series A no.146, p.33, § 77).

Аналогічне відображення принципів презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини міститься і в положеннях ст.62 Конституції України та ст.17 КПК України.

Згідно позиції, висловленої Верховним Судом у постанові від 20 березня 2018 року у справі №753/11828/13-к, у змагальному процесі повинні розглядатися не лише докази, які безпосередньо стосуються фактів справи, а й інші докази, які можуть стосуватися допустимості, достовірності та повноти останніх.

Порядок, встановлений КПК (процесуальний порядок, форма, процедура), ? це певна послідовність (кроки) прийняття кримінальних процесуальних рішень і здійснення кримінальних процесуальних дій (постанова Верховного суду України від 16 березня 2017 року у справі №671/463/15-к).

У даному кримінальному провадженні порядок, встановлений КПК України дотримано, при цьому, суд при оцінці доказів враховує, що згідно зі ст.85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Відповідно до вимог ст.86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Наведені судом вище докази, згідно вимог ст.ст.85, 86 КПК України, є належними та допустимими.

Поряд з цим, слід зазначити, що підстав для визнання доказів недопустимими судом не встановлено, оскільки під час судового розгляду не було встановлено фактів істотних фундаментальних порушень прав і свобод учасників кримінального провадження, регламентованих положеннями ст.87 КПК України.

При оцінці доказів суд дійшов вказаних висновків, виходячи з наступного.

Так, частиною 1 статті 87 КПК України визначено, що для визнання доказу недопустимим необхідно встановити, що при його отриманні були істотно порушені права і свободи людини, гарантовані Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Разом з тим, частина 2 цієї ж статті встановлює, яке саме порушення суд має визнати істотним, істотність порушення прав і свобод у інших випадках має вирішуватися судом, виходячи з обставин порушення та їх впливу на отримання доказів.

Згідно постанови Верховного Суду від 01 грудня 2020 року у справі №318/292/18 вищенаведені норми процесуального закону не передбачають, що будь-яке формальне недотримання вимог кримінального процесуального закону при отриманні доказу автоматично тягне необхідність визнання доказу недопустимим. Натомість закон зобов`язує суд дати оцінку доказу з точки зору його допустимості, з урахуванням того, чи було допущене порушення КПК України істотним та яким саме чином воно перешкоджало забезпеченню та реалізації прав і свобод особи.

У постановах від 28 січня 2020 року у справі №359/7742/17 та від 8 жовтня 2019 року у справі №639/8329/14-к Верховний Суд зазначив, що вирішуючи питання про застосування правил статті 87 КПК України до наданих сторонами доказів, Суд повинен виходити з того, що ці положення можуть бути підставою для визнання доказів недопустимими не за будь-якого порушення процесуального закону, а лише у випадку порушення фундаментальних прав і свобод особи, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої в постанові від 8 жовтня 2019 року у справі №639/8329/14-к, суд, визнаючи доказ недопустимим відповідно до частини 2 або 3 статті 87 КПК України, має зазначити, який саме пункт цих положень став підставою для такого рішення. Якщо суд визнає доказ недопустимим з посиланням на частину 1 статті 87 КПК України, він має зазначити, наслідком порушення якого саме фундаментального права або свободи стало отримання цього доказу та хто саме зазнав такого порушення. Обґрунтовуючи наявність такого порушення, суд має послатися на конкретні норми Конституції та/або міжнародних договорів, якими гарантуються ці права і свободи, і за потреби на практику відповідних органів, уповноважених тлумачити ці норми. Крім того, суд, вирішуючи питання щодо недопустимості доказу з точки зору частини 1 статті 87 КПК, має обґрунтувати, чому він вважає порушення фундаментального права або свободи настільки істотним, що воно зумовило визнання такого доказу недопустимим.

В постанові від 06 липня 2021 року у справі №720/49/19 Верховний Суд зазначив, що будь-яке процесуальне порушення, допущене в ході збирання доказів, саме по собі не може бути підставою для визнання їх недопустимими, а тому, за наявності процесуальних порушень порядку отримання доказів, визнавати їх недопустимими слід лише тоді, коли вони: прямо та істотно порушують права і свободи людини; та/або надають підстави для сумнівів у достовірності отриманих фактичних даних, які не видалося за можливе усунути в ході судового розгляду.

Безумовно, істотним порушенням фундаментальних прав і свобод особи є отримання доказів, внаслідок поганого поводження, порушення права не свідчити проти себе та на правову допомогу захисника, що не може бути прийнятним в системі правосуддя.

Водночас, порушення тих чи інших численних формальностей, які регулюють порядок проведення кримінального розслідування чи вчинення окремих процесуальних дій, які жодним чином не зачіпають права і свободи особи, мають оцінюватися, виходячи з балансу конкуруючих інтересів: потреби суспільства у розкритті злочину і покаранні злочинця та важливості цих формальностей для забезпечення справедливості розгляду справи в цілому.

В постанові від 15 лютого 2018 року у справі №357/14462/14-к Верховний Суд вказав, що не ґрунтується на вимогах кримінального процесуального закону ситуація, при якій підставою для визнання доказів недопустимими виступає якість змісту документів.

А тому, виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що підстав, передбачених ст.87 КПК України для визнання наданих стороною обвинувачення доказів недопустимими у даному кримінальному провадженні немає, оскільки визнання доказів недопустими в розрізі положень ст.87 КПК України може мати місце не за будь-якого порушення процесуального закону, а лише у випадку порушення фундаментальних прав і свобод особи, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

У зв`язку з наведеним, суд визнає необгрунтованим клопотання адвоката про виключення вищезазначених документів, наданих сторною обвинувачення суду, як докази, що є недопустимими на думку адвоката, через те, що постанова Начальника ВД Дніпровського УП ГУНП у м.Києва ОСОБА_11 , про призначення групи дізнавачів винесена з порушенням Кримінального процесуального кодексу України, оскільки останній мав право призначити лише одного дізнавача, а не групу дізнавачів.

Постанова Начальника ВД Дніпровського УП ГУНП у м.Києва ОСОБА_11 від 10.05.2021 року про призначення групи дізнавачів відділу дізнання не суперечить положенням Кримінального процесуального кодексу України, вона є виненсеною, уповноваженою на те, особою, у відповідності до КПК України, будь-яких підстав для визнання її такою, що не відповідає вимогам кримінального процесуального кодексу України немає, в тому числі, для визнання доказів, зібраних в подальшому у кримінальному провадженні органом досудового розслідування недопустимими.

Посилання захисника на те, що реєстр матеріалів досудового розслідування кримінального провадження містить помилки, не є такими, що тягнуть за собою визнання доказів недопустимими, поряд з цим, слід зазначити, що реєстр матеріалів досудового розслідування кримінального провадження є лише додатком до обвинувального акту, крім того, згідно усталеної практики Київського апеляційного суду такий реєстр є лише довідковим документом, що надає можливість суду зрозуміти обсяг дослідження доказів під час судового розгляду.

Також, безпідставними, суд визнає твердження сторони захисту про те, що ОСОБА_10 не було залучено при здійсненні таких процесуальних дій, як слідчі експерименти за участю потерпілого, оскільки, відповідно до вимог ч.4 ст.40-1 дізнавач, як і слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог Кримінального процесуального кодексу України, є самостійними у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення дізнавача, а тому, таке рішення дізнавача в повній мірі відповідає вимогам КПК України, як самостійного у своїй процесуальній діяльності представника сторони обвинувачення. Будь-яких порушень норм Кримінального процесуального закону України в даному випадку суд не вбачає.

Поряд з цим, такими, що є необгрунтованими, суд визнає посилання сторони захисту на те, що обвинувачений ОСОБА_10 не мав мотиву на порушення громадського порядку в даному випадку, а керувася мотивом раптово виниклих неприязних стосунків до ОСОБА_5 , оскількі такі посилання спростовуються повністю вищенаведеними показаннями потерпілого ОСОБА_5 , а також вищезаначеними письмовими доказами, наданими стороною обвинувачення, в яких зафіксовано, що дії ОСОБА_10 носили грубе порушення громадського порядку, останній діяв з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, при цьому останній, нехтуючи нормами суспільної моралі, знаходячись в громадському місці, порушив громадський порядок в частині забезпечення спокійних умов суспільної діяльності побуту та відпочинку людей, незважаючи на те, що його дії порушували спокій багатьох громадян, виявляючи особливу особливу зухвалість, тривалий час лаявся на адресу потерпілого ОСОБА_5 , якому при цьому завдав тілесні ушкодження, що за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, які потягли короткочасний розлад здоров`я.

Підстав для перекваліфікації дій ОСОБА_10 з ч.1 ст. 296 КК України на ч.2 ст.125 КК України немає.

Вищезазначені письмові докази, надані стороною обвинувачення (протоколи слідчих експериментів за участю потерпілого ОСОБА_5 , дані відеозаписів вказаних процесуальних дій, дані відеозаписів з камер відеоспостереження та відеореєстратору, дані висновку судово-медичної експертизи та інші), суд визнає належними та допустимими, які у своїй сукупності доводять обставини визначені ст.91 КПК.

На підставі викладеного, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.296 КК України за обставин, встановлених судом.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_10 за ч.1 ст.296 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив хуліганство, яке виразилось у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_10 покарання, суд відповідно до вимог ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого ними кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, обставини вчинення кримінального правопорушенняякий, відношення обвинуваченого до вчиненого та наслідків, що настали від кримінального правопорушення, до яких останній відноситься зверхньо.

Обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_10 , судом не встановлено.

З урахуванням ступеня тяжкості вчиненого ОСОБА_10 кримінального правопорушення, конкретних обставин справи, вищезазначених даних про особу обвинуваченого, вчинення кримінального правопорушення з особливою зухвалістю зі спричиненням потерпілому тілесних ушкоджень, які потягли короткочасний розлад здоров`я, відношення обвинуваченого до вчиненого, відсутність у останнього розкаяння за вчинені ними протиправні дії, суд приходить до висновку про необхідність призначеня обвинуваченому ОСОБА_10 покарання у виді обмеження волі, яке, виходячи з сукупності зазначених судом обставин, буде достатнім для виправлення ОСОБА_10 та попередження вчинення ними нових кримінальних правопорушень.

У зв`язку з наведеним, підстав для застосування ст.75 КК України суд не вбачає.

Речові докази по справі: два компакт диски з надписом PHILIPS, DVD+R, які визнаний речовими доказоми та приєднані до матеріалів кримінального провадження, слід зберігати при матеріалах кримінального провадження як джерело доказів (т.2 а.с.33, 63).

Крім того, підлягають стягненню зі ОСОБА_10 процесуальні витрати у розмірі 1619 гривень 10 копійок на користь держави за проведення по справі судово-медичної експертизи.

Цивільний позов, заявлений по справі потерпілим ОСОБА_5 про відшкодування завданої кримінальним правопорушенням на його користь матеріальної шкоди у розмірі 8013 гривень 90 копійок - витрат, понесених ним на лікування та у розмірі 28000 гривень - витрат, понесених на правову допомогу, а також моральної шкоди у розмірі 50000 гривень, підлягає задоволенню повністю в частині відшкодування матеріальної шкоди, як такий, що знайшов підтвердження в судовому засіданні, що стосується позовних вимог потерпілого в частині заявленого позову про необхідність стягнення з обвинуваченого ОСОБА_10 на його користь моральної шкоди у розмірі 50000 гривень, то з урахуванням характеру позовних вимог, характеру дій, особи, яка спричинила шкоду, моральних страждань потерпілого, то позов в цій частині підлягає задоволенню частково на суму 20000 гривень.

В іншій частині, позов потерпілого ОСОБА_5 не підлягає задоволенню, як необґрунтований.

Керуючись ст.ст.368-371, 373-374, 376 КПК України, суд,-

засудив:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України і призначити йому покарання за це кримінальне правопорушення у виді одного року обмеження волі

Строк покарання ОСОБА_10 обчислювати з моменту початку фактичного відбування покарання, призначеного цим вироком суду.

Речові докази по справі: два компакт диски з надписом PHILIPS, DVD+R, які визнаний речовими доказоми та приєднані до матеріалів кримінального провадження - зберігати при матеріалах кримінального провадження як джерело доказів (т.2 а.с.33, 63).

Стягнути зі ОСОБА_10 процесуальні витрати у розмірі 1619 гривень 10 копійок на користь держави за проведення по справі судово-медичної експертизи.

Цивільний позов, заявлений по справі потерпілим ОСОБА_5 про відшкодування завданої злочином на його користь матеріальної шкоди у розмірі 8013 гривень 90 копійок - витрат, понесених ним на лікування та у розмірі 28000 гривень - витрат, понесених на правову допомогу - задовольнити повністю. Позовні вимоги потерпілого в частині заявленого позову про необхідність стягнення з обвинуваченого ОСОБА_10 на його користь моральної шкоди у розмірі 50000 гривень задовольнити частково на суму 20000 гривень.

Стягнути зі ОСОБА_10 на користь потерпілого ОСОБА_5 матеріальну шкоду у розмірі 8013 гривень 90 копійок - витрати, понесених ним на лікування та у розмірі 28000 гривень - витрати, понесені потерпілим на правову допомогу, а також моральну шкоду у розмірі 20000 гривень

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Суддя: