ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №: 643/ 3174 /23 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №: 11-кп/818/ 1585 /24 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: повернення обвинувального акту
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , без участі всіх інших учасників по даній справі, а саме обвинувачених чи їх захисників, належним чином повідомлених про розгляд справи, за умови, що заяв про відкладення розгляду справи ні від кого не надходило, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 29.05.2024 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Вказаною ухвалою повернуто прокурору обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001306 від 20 квітня 2023 року та №0000498 від 11 лютого 2023 року відносно:

- ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Курськ, російської федерації, без громадянства, без будь якої освіти, не одруженої, не працюючої, яка зареєстрована та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , яка обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185, ч. 1 ст. 304 КК України,

- ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м.Харкова, громадянки України, яка має неповну середню освіту, офіційно не працюючої, яка зареєстрована та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.304, ч. 4 ст. 185 КК України

Таке рішення суду обґрунтоване тим, що обвинувальний акт, який подано до суду, не містить перекладу на рідну мову обвинуваченої, що однозначно ускладнює становище обвинуваченої, яка не володіє українською мовою, а також не забезпечення участі перекладача для перекладу обвинувального акту та підозри на рідну мову обвинуваченого, або іншу мову, якою він володіє.

Крім того, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт не містить жодних, підтверджуючих особу обвинуваченої ОСОБА_7 документів, оскільки на момент складення обвинувального акту та на момент проведення підготовчого провадження, у вказаної особи не було паспорту, що на думку суду, свідчить про порушення органом досудового розслідування вимог процесуального Закону, а суд позбавлений об`єктивної можливості встановити особу, відносно якої складений обвинувальний акт та перевірити відповідність анкетних відомостей обвинуваченої, через відсутність у останньої належних документів, що посвідчують її особу, у тому числі, дійсного паспорту громадянина України чи будь якої іншої країни, що є безумовною перешкодою для призначення судового розгляду за вказаним обвинувальним актом та підставою для його повернення прокурору через невідповідність вимогам п. 2 ч. 2 ст. 291 КПК України.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу, в якій просив оскаржувану ухвалу скасувати та повернути обвинувальний акт для проведення судового розгляду зі стадії підготовчого судового засідання.

Прокурор вважає, що вказаний висновок суду про відсутність в обвинувальному акті відомостей про обвинувачену, як передбачено п. 2 ч. 2 ст. 291 КПК України, не знайшов свого підтвердження, оскільки в обвинувальному акті прокурором зазначені повні прізвище, ім`я, по батькові, дата народження та місце мешкання обвинуваченої. На підтвердження того, що прокурором зазначено достовірні відомості про обвинувачену, також свідчить той факт, що під час підготовчого судового засідання судом неодноразово забезпечувалась участь обвинуваченої ОСОБА_7 , шляхом направлення відповідних ухвал суду про проведення судового засідання в режимі відео конференції на адресу Дніпровської установи виконання покарань №4 (49006, АДРЕСА_3 ), в якій перебуває обвинувачена у зв`язку з обранням запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в іншому кримінальному провадженні.

Крім того, зважаючи на ту обставину, що обвинувачена є особою без громадянства, не має будь-яких документів, що посвідчують її особу, відповідно до переліку, встановлених Законом України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», органом досудового розслідування вжито всіх можливих заходів, направлених на встановлення та ідентифікацію особи обвинуваченої. Так, в матеріалах кримінального провадження мається характеристика обвинуваченої за місцем фактичного мешкання, видана Виконавчим комітетом Юр`ївської селищної ради Павлоградського району Дніпропетровської області, копії процесуальних рішень, прийнятих іншими органами досудового розслідування відносно обвинуваченої (повідомлення про підозру, вимоги щодо наявності судимості, запобіжні заходи тощо).

Також, прокурор зауважив, що захисником під час підготовчого судового засідання було зазначено, що особа його підзахисної не підтверджується жодними передбаченими законом документами, однак останнім не надано суду достеменно відому йому інформацію про те, що Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області 07.11.2023 за його участі ухвалено рішення про встановлення факту народження обвинуваченої ОСОБА_7 (справа №185/6699/23, провадження №2-0/185/236/23).

Вказане, на переконання прокурора, свідчить про те, що особа обвинуваченої достовірно встановлена, як рішеннями суду про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під партою та поміщення обвинуваченої до установи виконання покарань, так рішенням суду про встановлення факту її народження. Жодне з вказаних судових рішень не спростовує достовірність відомостей про обвинувачену, які зазначено прокурором в обвинувальних актах у кримінальних провадженнях № 0001306 від 20.04.2023 та № 0000498 від 11.02.2023.

А тому, вважає, що прокурором дотримано положення п. 2 ч. 2 ст. 291 КПК України, оскільки на момент прийняття рішення суд мав відомості про повні анкетні дані обвинуваченої, зокрема, прізвища, ім`я, по батькові, дати та місця народження, місця проживання та громадянства (його відсутності).

Крім того, вважає, що суд необґрунтовано в мотивувальній частині послався на порушення права на захист обвинуваченої, у зв`язку з відсутністю перекладу обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування на рідну мову обвинуваченої та не забезпечення участі перекладача, за відсутності клопотання сторони захисту про переклад процесуальних документів, стороною обвинувачення.

На переконання прокурора, суд мав можливість, у відповідності до вимог ч.1 ст.68 КПК України, у разі необхідності у кримінальному провадженні перекладу пояснень, показань або документів, залучити відповідного перекладача. При цьому зауважив, що аналіз положень Кримінального процесуального кодексу України та Закону України «Про засади державної мовної політики» свідчить про те, що забезпечення участі перекладача здійснюється в залежності від стадії кримінального провадження слідчим, прокурором або судом за умови використання заінтересованою особою наданого їй права на ініціювання залучення перекладача, в даному випадку, обвинуваченою або її захисником, та наявності для цього передбачених законом підстав.

Оскільки, як під час досудового розслідування ні обвинувачена, ні її захисник не вказували про необхідність залучення перекладача, ні від обвинуваченої, ні від захисника будь-яких зауважень щодо нерозуміння останньою української мови, повідомлень про рідну мову або мову, якою особа вільно володіє не надходило, клопотань щодо перекладу процесуальних документів на будь-яку іншу мову також не надходило, у слідчого чи прокурора не було об`єктивних підстав для залучення перекладача за власною ініціативою.

Крім того, у зв`язку з тим що обвинувачена є особою без громадянства, прокурор чи слідчий взагалі не мали об`єктивної можливості визнання певної мови, як рідної для обвинуваченої, в першу чергу у зв`язку з відсутністю відповідних клопотань зі сторони захисту.

Прокурор вважає, що відповідно до ч.6 ст.22, ч.3 ст.26 КПК України суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків і вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами. А тому, сторона захисту не була позбавлена права звернутись до суду з клопотанням про залучення перекладача на час судового розгляду, однак захисник звернувся саме з клопотанням про повернення обвинувальних актів прокурору.

Також, прокурор звертає увагу на той факт, що на розгляді Лозівського міськрайонного суду Харківської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 185, ч.5 ст. 186 КК України ( справа №629/5646/23). У вказаному провадженні судом було відмовлено захиснику обвинуваченої в задоволенні клопотання про повернення обвинувального акту з аналогічних підстав та залучено перекладача, безпосередньо, у підготовчому судовому засіданні.

На думку прокурора, зважаючи на відсутність клопотань зі сторони захисту про надання перекладача обвинуваченій під час досудового розслідування, як в цьому кримінальному провадженні, так і в інших, які перебувають на розгляді різних судів, можна дійти висновку про те, що захисник цілеспрямовано не використовує свої повноваження щодо забезпечення права на захист його підзахисної та маніпулює цим фактом з метою подання аналогічних за змістом клопотань про повернення обвинувальних актів прокурору під час підготовчого судового засідання.

Крім того, прокурор просить врахувати ту обставину, що іншою обвинуваченою у вказаному кримінальному провадженні є неповнолітня особа, тобто в даному випадку вже має місце порушення строків проведення судового розгляду кримінального провадження в частині його безперервності та першочерговості, незважаючи на позицію неповнолітньої обвинуваченої, її захисника та законного представника. Вказані доводи підтверджуються матеріалами справи, оскільки неповнолітня обвинувачена, її захисник та законний представник були присутні у всіх судових засіданнях, які здебільшого відкладались у зв`язку з клопотаннями захисника ОСОБА_7 чи неможливістю забезпечити участь у судовому засіданні обвинуваченої ОСОБА_7 .

На переконання прокурора, вищевикладені доводи суду призвели до формального трактування норм діючого законодавства та потягли за собою необґрунтоване прийняття рішення про повернення обвинувального акту прокурору. А тому, вважає висновки суду про невідповідність обвинувального акту вимогам КПК України помилковими, а прийняте судом першої інстанції рішення про повернення прокурору обвинувального акту в порядку, передбаченому п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, безпідставним, просить скасувати ухвалу та повернути обвинувальний акт до суду першої інстанції для проведення судового розгляду зі стадії підготовчого судового провадження.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Прокурор у судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги та просив задовольнити його вимоги у повному обсязі.

Обвинувачений, захисник, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися. Будь-яких заяв або клопотань, які б перешкоджали розгляду справи, від них не надходило.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Вмотивованою є ухвала суду, в якій наведені належні й достатні мотиви та підстави її ухвалення.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали суд першої інстанції, як на підставу повернення обвинувального акту прокуророві, послався на те, що обвинувальний акт не містить перекладу обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування на рідну мову обвинуваченої та відсутність належним чином підтверджених відомостей на підтвердження особи обвинуваченої, чим порушено п.2 ч. 2 ст.291 КПК України.

Проаналізувавши зміст обвинувальних актів та мотивувальної частини рішення суду першої інстанції, колегія суддів з такими висновками суду першої інстанції погодитися не може, так як вони не ґрунтуються на вимогах чинного кримінального процесуального законодавства та не відповідають матеріалам кримінального провадження.

Відповідно до вимог п.2 ч.2 ст.291 КПК України, обвинувальний акт, зокрема, має містити такі відомості, як анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство. До обвинувального акту додається, відповідно до п.1,3 ч.4 вказаної статті, реєстр матеріалів досудового розслідування, розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акту, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу).

Зі змісту обвинувальних актів у кримінальних провадженнях № 0001306 від 20.04.2023 та № 0000498 від 11.02.2023 за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч.1 ст. 304 КК України та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, зокрема а.с.1-4 (к.п. №0000498 від 11.02.2023) та а.с.1-4 (к.п. №0001306 від 20.04.2023), вбачається, що вказаним вимогам процесуального закону вони відповідають в повному обсязі, оскільки в них зазначено достовірні відомості про обвинувачену ОСОБА_7 , зокрема, повні прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, місце народження, відсутність громадянства, освіти, місця роботи, судимостей та відомості про місце мешкання обвинуваченої, зокрема, АДРЕСА_1 .

Також зазначені відомості про наявність повідомлення обвинуваченій про підозру від 22.12.2022 року за ч.4 ст.185 КК України СВ Дніпровського УП ГУНП у м. Києві та направлення обвинувальних актів відносно неї: 02.03.2023 року до Солом`янського районного суду м. Києва ч.4 ст.185 КК України; 31.03.2023 року до Дніпровського районного суду м. Києва за ч.4 ст.185 КК України.; 20.04.2023 року до Московського районного суду м. Харкова за ч.4 ст.185 КК України; а також про повідомлення їй про підозру від 22.05.2022 року за ч.5 ст.185 КК України СВ Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області.

Також обвинувальні акти містять формулювання обвинувачення та всі обов`язкові відомості, про які йдеться в ст.291 КПК України.

При цьому, на аркушах справи 16-20 (к.п.№ 0000498 від 11.02.2023) та а.с.6-7 (к.п. № 0001306 від 20.04.2023), містяться розписки про отримання обвинуваченими та їх захисниками копій обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування.

Зокрема, на а.с.19-20 (к.п.№ 0000498 від 11.02.2023) та а.с.6-7 (к.п. № 0001306 від 20.04.2023), міститься розписка обвинуваченої ОСОБА_7 та її захисника ОСОБА_9 від 19.04.2023 року та від 12.07.2023 року про отримання ними копій обвинувальних актів та реєстрів матеріалів досудового розслідування у цих проваджзеннях.

Слід зазначити, що будь-яких зауважень щодо змісту обвинувального акту, його незрозумілості або будь-яких клопотань про переклад обвинувального акту на рідну мову обвинуваченої ОСОБА_7 , вказані розписки не містять.

Відповідно до статті 7 КПК України мова, якою здійснюється кримінальне провадження, є однією із загальних засад, яким повинні відповідати його зміст і форма.

Обов`язок слідчого судді, суду, прокурора, слідчого забезпечити право користуватись послугами перекладача, передбачені ч.3 ст.29 КПК України. Вони забезпечують учасникам кримінального провадження, які не володіють чи недостатньо володіють державною мовою, право давати показання, заявляти клопотання і подавати скарги, виступати в суді рідною або іншою мовою, якою вони володіють, користуючись за потреби послугами перекладача в порядку, передбаченому КПК України.

Участь перекладача у кримінальному провадженні зумовлена конституційною засадою рівності перед законом і судом (ч.2 ст.24 Конституції України, ст. 10 КПК України), за якою, серед іншого, не допускається привілеїв чи обмежень, в т.ч. й у процесуальних правах, передбачених КПК, за мовними ознаками.

Проявом принципу «рівності можливостей», згідно з яким кожна сторона під час розгляду справи повинна мати рівні можливості і жодна із сторін не повинна мати якихось вагомих переваг розглядаються над опонентом, й права обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, закріплені у підпунктах «а», «е» п.3 ст.6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод:

а) бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причину обвинувачення проти нього;

е) якщо він не розуміє мову, яка використовується у суді, або не розмовляє нею, отримувати безоплатну допомогу перекладача.

Нормами ч. 1 ст. 29 КПК України кримінальне провадження здійснюється державною мовою. Сторона обвинувачення, слідчий суддя та складають процесуальні документи державною мовою.

Водночас, відповідно до ч.3 ст.29 КПК України, слідчий суддя, суд, прокурор, слідчий забезпечують учасникам кримінального провадження, які не володіють чи недостатньо володіють державною мовою, право давати показання, заявляти клопотання і подавати скарги, виступати в суді рідною мовою або іншою мовою, якою вони володіють, користуючись у разі необхідності послугами перекладача і порядку, передбаченому КПК.

Як зазначено у ч.1 ст.68 КПК України, у разі необхідності у кримінальному провадженні перекладу пояснень, показань або документів сторони кримінального провадження або слідчий суддя чи суд залучають відповідного перекладача.

Відомості, які містяться в матеріалах справи, не містять будь-яких заяв чи клопотань сторони захисту з приводу забезпечення судом перекладача для обвинуваченої ОСОБА_7 , як і не містять таких клопотань під час досудового розслідування.

Слід зазначити, що захисник обвинуваченої, за наявності підстав вважати, що обвинувачена не володіє державною мовою і їй необхідний перекладач для участі в судовому розгляді, не був позбавлений заявити про це клопотання під час підготовчого судового засідання. А суд, з урахуванням вимог ст.29 ч.1 ст.68 КК України, не був позбавлений можливості забезпечити перекладача під час судового провадження, в тому числі і за власної ініціативи, враховуючи приписи ч.6 ст.22 КПК України, відповідно до яких, суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

А отже, вказана судом підстава для повернення обвинувального акту, є необґрунтованою та суперечить вищезазначеним нормам кримінального процесуального закону, оскільки повернення обвинувального акту прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акту вимогам закону, а наявність в ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

Рішення про повернення обвинувального акту прокурору суд приймає у тому випадку, якщо без усунення виявлених недоліків кримінальне провадження не може бути призначене до судового розгляду.

Висновки суду щодо неналежного встановлення особи обвинуваченої ОСОБА_7 за допомогою належних документів під час досудового розслідування та при складанні обвинувального акту, також є необґрунтованими та позбавленими правових підстав, беручи до уваги той факт, що особа обвинуваченої встановлена судовим рішеннями Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07.11.2023 про встановлення факту народження обвинуваченої ОСОБА_7 (справа №185/6699/23, провадження №2-0/185/236/23), а також іншими судовими рішеннями під час вирішення питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під партою та поміщення обвинуваченої до установи виконання покарань.

Матеріали справи містять заяви захисника ОСОБА_9 від 12.05.2023 року на а.с. 43 та 51 (к.п.№ 0000498 від 11.02.2023), в яких він просить проводити всі судові засідання за його участю та участю обвинуваченої ОСОБА_7 , в режимі відеоконференції через приміщення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області, на підтвердження чого, в матеріалах справи міститься ухвала Московського районного суду м. Харкова від 07.02.2024 та від 13.02.2024 (а.с.129-130, 136-137) про призначення судового засідання у даному провадженні у дистанційному режимі відеоконференції між Московським районним судом м. Харкова та Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області.

Також міститься ухвала Московського районного суду м. Харкова від 12.07.2023 року про призначення підготовчого судового засідання у даному кримінальному провадженні у дистанційному режимі відеоконференції між Московським районним судом м. Харкова та Дніпровською установою виконання покарань №4 (49006, Дніпропетровська область, місто Дніпро, вулиця Надії Алексеєнко, будинок 80), ), в якій перебуває обвинувачена ОСОБА_7 , у зв`язку з обранням запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в іншому кримінальному провадженні, а також журнали судового засідання про проведення судових засідань в режимі відеоконференції, з яких вбачається, що обвинувачена ОСОБА_7 приймає участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції з вказаної установи виконання покарань (а.с.96-102, 121-123, 132-134, 139-141, 174-178).

Отже, враховуючи вищевикладене, підстав вважати, що обвинувальний акт не відповідає приписам ст.291 КПК України, колегія суддів не вбачає, а тому такі висновки суду першої інстанції є необґрунтованими, та передчасними з зазначених вище підстав.

Таким чином суд першої інстанції безпідставно повернув обвинувальний акт прокурору, оскільки будь-яких суттєвих порушень вимог ч.2 ст.291КПК України при його складанні, колегією суддів під час апеляційного перегляду, не встановлено.

Відповідно до вимог ч.ч.1,2 ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Порушення судом першої інстанції вимог ст. ст. 370, 291 КПК України є істотним, оскільки перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Згідно ч.1 ст.409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції - скасуванню, з призначенням нового судового розгляду в суді першої інстанції.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 29.05.2024 року про повернення обвинувального акту за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як обвинуваченої за ч.4 ст.185, ч.1 ст.304 КК України та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , прокурору для усунення недоліків, скасувати.

Апеляційну скаргу прокурора, - задовольнити.

Призначити новий розгляд даної справи в суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Оскарження даної ухвали, у відповідності до ч.2 ст.424 КПК України, в касаційному порядку не передбачено, оскільки така ухвала не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню.

Судді:

___________ _______________ _____________ ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4