Провадження № 1-кс/344/5041/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 червня 2024 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку в залі суду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 в рамках кримінального провадження № 0000003 від 27.02.2022 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 109 КК України, та за ознаками вчинення злочинів, передбачених ч.2 ст.111, ст.113, ч.1 ст.109, ч.2 ст.436-2, ч.2 ст.109, ч.3 ст.109, ч.5 ст.111-1, ч.2 ст.435-1, ч.3 ст.436-2, ч.2 ст.110, ч.1 ст.111-2, ч.1 ст.161, ч.1 ст.110, ч.1 ст.114-2 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий, за погодженням з прокурором, звернувся з вказаним клопотанням, в обґрунтування якого покликався на те, що слідчим відділом Управління Служби безпеки України в Івано-Франківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000003 від 27.02.2022 року, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 109 КК України, та за ознаками вчинення злочинів, передбачених ч.2 ст.111, ст.113, ч.1 ст.109, ч.2 ст.436-2, ч.2 ст.109, ч.3 ст.109, ч.5 ст.111-1, ч.2 ст.435-1, ч.3 ст.436-2, ч.2 ст.110, ч.1 ст.111-2, ч.1 ст.161, ч.1 ст.110, ч.1 ст.114-2 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що у період 2021-2024 років, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел із спеціальною метою насильницької зміни конституційного ладу та захоплення державної влади в Україні на порушення суспільних відносин, що забезпечують внутрішню безпеку України, захист її конституційного ладу та державної влади, шляхом захоплення із застосуванням сили органів державної влади.

Разом з тим, ОСОБА_5 , будучи одним із співзасновників громадської організації «Всеукраїнське батальйонне братство», усвідомлюючи, на підставі досвіду, отриманого ним під час проведення 01.07.2021 безстрокової акції «Звільнення Секретаря РНБО Данілова», в ході якої йому не вдалося досягнути кінцевого результату своїми публічними закликами до повалення конституційного ладу, що він самостійно не зможе організувати та здійснити насильницьку зміну конституційного ладу та захоплення державної влади, вирішив для досягнення зазначеної мети вступити в змову з іншими особами, які поділяли та підтримували його погляди.

Так, у невстановлений досудовим слідством час, але не пізніше травня 2024 року, у невстановленому досудовим розслідуванням місці, ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , маючи спільні інтереси, виявляючи стійку неповагу до чинних органів державної влади, поділяючи радикальні погляди, сформувавши достатній рівень довіри один до одного, вступили у змову про спільне вчинення дій, спрямованих на створення не передбачених Конституцією України органів влади, зокрема «Тимчасового технічного Уряду», до складу якого вони мали увійти, з передачею його членам державної влади, для усунення від виконання обов`язків Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, із залученням підконтрольних громадських організацій та спілок, збройних формувань, тобто вступили в злочинну змову про вчинення дій з метою насильницької зміни конституційного ладу та захоплення державної влади України.

При цьому, досягнута змова ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 передбачала використання підконтрольної ОСОБА_5 громадської спілки «КОЛО СТАРІЙШИН УКРАЇНИ» та залучення нею представників інших громадських організацій, спілок, рухів і об`єднань, без розкриття їм кінцевого злочинного наміру, для створення видимості підтримки громадськістю їхніх ідей зміни існуючого конституційного ладу, а також отримання фінансування, підготовки, розповсюдження звернень, матеріалів з дискредитацією чинної державної влади, шляхом проведення зборів, засідань, конгресів, поширення через всесвітню мережу Інтернет та засоби масової інформації вказаних ідей, підготовки та підписання меморандумів, стратегій, що створювало сприятливі умови для подальшого здійснення зміни силовим шляхом конституційного ладу та захоплення державної влади.

З метою досягнення спільної злочинної мети, ОСОБА_5 мав від імені ГС «КОЛО СТАРІЙШИН УКРАЇНИ» оголосити про проведення на його основі так званого «Конгресу громадянського суспільства України» та запросити до участі у ньому представників громадських організацій, спілок, громадян України, підшукати приміщення для його проведення, забезпечити фінансування, а також безпосередньо прийняти участь у його проведенні в якості організатора та головуючого. В ході проведення так званого «Конгресу громадянського суспільства України» ОСОБА_5 як головуючий мав поставити на «голосування з руки» питання щодо створення незаконного органу вищої державної влади «Тимчасового технічного Уряду», обрання його членів з подальшим висуненням ультиматуму Президенту України та Верховній Раді України щодо складання ними своїх повноважень, а у разі відмови розпочати насильницьке захоплення влади.

Окрім цього, при обговоренні реальності доведення до кінця злочинного наміру, ОСОБА_5 переконав спільників у наявності необхідних особистих зв`язків серед керівників військових підрозділів ЗСУ та приватних охоронних структур для залучення на вирішальному етапі достатньої кількості військових та озброєних охоронців, з окремими з яких ОСОБА_8 та ОСОБА_7 він особисто не знайомив з метою конспірації.

У свою чергу ОСОБА_7 та ОСОБА_8 мали запросити і долучити, у тому числі, не повідомляючи про злочинну мету, до участі у так званому «віче» керівників громадських організацій та їх членів і якомога більше число громадян, чим забезпечити видимість масової суспільної підтримки, а також відомих їм особисто або від ОСОБА_5 представників підрозділів Збройних Сил України та колишніх військових для реалізації задуму силового захоплення влади після відхилення чинними органами влади висунутого ультиматуму скласти повноваження.

При цьому, опираючись на попередній досвід, ОСОБА_5 проінструктував ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не розкривати перед неперевіреними особами дійсну кінцеву мету спільного плану для приховання злочинної діяльності та уникнення можливого переслідування та викриття правоохоронними органами.

Після досягнення спільної згоди щодо плану реалізації злочинного задуму ОСОБА_5 , ОСОБА_7 і ОСОБА_8 приступили до його виконання та вчинили необхідні дії.

За викладених обставин ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вступили у злочинну змову про вчинення насильницької зміни конституційного ладу і захоплення державної влади шляхом створення не передбачених Конституцією органів влади, наділення їх владними повноваженнями та відсторонення силовим шляхом від виконання обов`язків Президента України, Верховної ради України та Кабінету Міністрів України.

У вчиненні зазначеного кримінального правопорушення підозрюється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Андрійово Черняхівського району Житомирської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

28.06.2024 ОСОБА_5 в порядку п. 3 ч. 1 ст. 276, ч. 1 ст. 278 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст.109 КК України.

Окрім того, 27.06.2024, ОСОБА_5 затримано в порядку ч. 4 ст. 208 КПК України.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, покликаючись на викладені в ньому обставини, просив клопотання задовольнити, застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Захисник у судовому засіданні заперечив щодо клопотання. Вказав, що клопотання не відповідає вимогам ч.3 п.2 ст.184 КПК (перелік свідків не вказано, які мають бути допитані при розгляді клопотання), ризики, які вказані в клопотанні штучно створені прокурором для найсуворішого запобіжного заходу. Щодо покинення території України підозрюваним, то це не доведено слідством. Підозрюваний має поважний вік, сім`ю, проживає в Києві. Кримінальне провадження зареєстроване ще в 2022 році, що робило слідство 2 роки не відомо. Просив відмовити в задоволенні клопотання та обрати щодо підозрюваного особисту поруку, за поданим письмовим запереченням та письмовою заявою.

Підозрюваний в судовому засіданні пояснив, що є добровольцем тер.оборони, волонтером. Кримінальне провадження вели у Києві, яка розвалилась, тому без постанови Гепрокурора з`єднана в одне КП. Він є розробник багатьох змін законодавства, є юристом, критика та свобода слова в Україні не заборонена. Також суду пояснив, що є головний ПС «Коло» «Старійшин України» і туди входять багато організацій. Голова, який говорив (виступав) щодо поглядів організації до нього відношення немає. Також запланована конференція на 30.06.2024р. в університеті, запрошення було направлено на його сторінку тільки для ознайомлення. Формуються пропозиції на порядок денний, який має бути затверджено тільки 30.06.2024р. Є ряд питань, які турбують громадян, в тому числі розмір пенсій, комунальні тарифи. Підозрюваний часто хворіє, дружина є інвалідом, та також він є опікуном онучки. Просив відмовити в даному клопотанні, або обрати домашній арешт, на всі виклики до слідчого буде з`являтись.

Заслухавши прокурора, підозрюваного, та його захисника. дослідивши матеріали клопотання вважаю наступне.

Наявні у матеріалах кримінального провадження докази у їх сукупності дають підстави слідчому судді прийти до висновку, що органами досудового розслідування обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Андрійово Черняхівського району Житомирської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини «розумна підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст. 5 § 1 (c) Конвенції, передбачає наявність обставин, або відомостей, як переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа можливо вчинила злочин».

28.06.2024 ОСОБА_5 в порядку п. 3 ч. 1 ст. 276, ч. 1 ст. 278 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст.109 КК України.

27.06.2024, ОСОБА_5 затримано в порядку ч. 4 ст. 208 КПК України.

Згідно з вимогами п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у п. п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: п. 1 переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки вищевказана особа усвідомлює про можливість покарання за вчинення злочину. При цьому, ОСОБА_5 , за віком не підлягає призову чи мобілізації є пенсіонером, має паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_1 , а тому може безперешкодно покинути територію України, тим самим переховуватись від органів досудового розслідування та суду за скоєне ним кримінальне правопорушення;

п. 2 - після проведення обшуків, ОСОБА_5 отримав доступ до облікового запису у соціальній мережі «Facebook», за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_2 та видалив ряд публікацій.

Крім того, отримавши доступ до електронних засобів комунікації ОСОБА_5 може видалити відомості, дані, електронні документи, які зберігаються на віддалених серверах, таким чином може вживати всіх можливих заходів з метою приховання, спотворення, знищення речей, документів та відомостей, які мають доказове значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

п. 3 - ОСОБА_5 після проведення в нього обшуків, за наявною інформацією, зв`язувався з невстановленими особами, які ймовірно причетні до його протиправної діяльності. Таким чином, підозрюваний ОСОБА_5 може незаконно впливати на осіб, яким відомі обставини вчинення кримінального правопорушення (свідків) та осіб, з метою уникнення від кримінальної відповідальності;

п. 4 - перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки ОСОБА_5 підозрюється у скоєнні злочину проти основ національної безпеки України. В свою чергу, ОСОБА_5 , знаючи інших співучасників, перебуваючи на волі, може розголошувати останнім інформацію про хід досудового розслідування та приховувати докази їхніх злочинних дій;

п. 5 вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину проти основ національної безпеки України та зможе вчинити інші кримінальні правопорушення проти основ національної безпеки України або продовжити здійснювати вищевказане кримінальне правопорушення.

Підозра ОСОБА_5 у вчиненні ним кримінального правопорушення підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколами обшуків, протоколами огляду мобільного телефону ОСОБА_5 , протоколами оглядів соціальних мереж, іншими матеріалам кримінального провадження в їх сукупності.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, ст. 9 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 p., ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р. та відповідних положень низки інших міжнародно-правових актів з прав людини і судочинства кожна людина має право на свободу і особисту недоторканність. Застосування до неї як до підозрюваного чи обвинуваченого запобіжних заходів є істотним обмеженням цього права, а тому можливе лише у виняткових випадках, за наявності передбачених законом підстав і в передбаченому законом порядку.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 109 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , належить до категорії тяжкого злочину, санкція статті якого передбачає покарання за його вчинення - позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з конфіскацією майна або без такої.

Згідно зі змістом ст.ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Частиною 1 ст.183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років, а до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Згідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вбачається, що застосування запобіжних заходів вже можливо при наявності ризиків. Ризик - це не визначена подія, яка по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих для досудового слідства подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Слідчий суддя вважає, що прокурором доведено наявність встановлених на досудовому розслідуванні ризиків, передбачених у п.п.1, 2, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які на даний час існують, а заперечення представника підозрюваного щодо відсутності ризиків не доведено.

Вирішуючи клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує тяжкість інкримінованого злочину, міцність соціальних зв`язків підозрюваного та характеризуючи його особу дані, те що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, зважає на те, що під час досудового слідства встановлено, а в судовому засіданні підтверджено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України і приходить до переконання, що клопотання слід задовольнити.

Клопотання підозрюваного про обрання йому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, оскільки ОСОБА_5 , усвідомлюючи застосування до нього покарання у виді позбавлення волі, зможе змінити місце проживання та переховуватись від органу досудового розслідування та суду.

До матеріалів клопотання подано заяву про взяття підозрюваного на поруки адвоката ОСОБА_6 від 28.06.2024 року.

Щодо цього слід зазначити.

Вимогами статті 180 КПК України визначено, що особиста порука полягає у наданні особами, яких слідчий суддя, суд вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків відповідно достатті 194цього Кодексу і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу.

Таким чином, особиста порука належить до запобіжних заходів, які поєднані із психологічним впливом на поведінку підозрюваного, що ґрунтується на моральній відповідальності цієї особи перед тими особами, які за нього поручилися.

Крім того, однією з умов обрання такого запобіжного заходу є впевненість слідчого судді в тому, що поручителі дійсно можуть впливати на поведінку підозрюваного та забезпечити його доставлення до органу досудового розслідування чи суду на першу про те вимогу. При цьому важливою передумовою ефективної дії запобіжного заходу у вигляді особистої поруки є почуття довіри і поваги підозрюваного до поручителя. Такі взаємовідносини гарантують, з одного боку, прагнення самої особи до дотримання цього запобіжного заходу, а з другого забезпечують можливість реального впливу поручителів на її поведінку.

Аналізуючи зазначені вимоги чинного кримінального процесуального законодавства та дослідженні у ході судового розгляду докази, документи та пояснення, надані захисником, особою, яка виявила бажання бути поручителем підозрюваного, слідчий суддя приходить до висновку, що вказана особа - адвокат ОСОБА_6 дійсно заслуговує на довіру, оскільки позитивно характеризується, адвокат є головою адвокатського об`єднання, Заступником Голови Кваліфікаційної Палати КДК адвокатури Київської області, заступником голови комітету захисту гарантії адвокатської діяльності Київської області, має неодноразові подяки, тощо.

Разом з тим, відносини з підозрюваним і захисником врегульовані чинним КПК, в тому числі на оплатній основі, як відносини по захисту підозрюваного та надання йому правової допомоги адвокатом. Захисник, в тому числі користується спеціальними правами підозрюваного, якого він здійснює, крім процесуальних прав, реалізація яких не може бути долучена захиснику. Звідси, враховуючи викладене, а також підвищену суспільну небезпеку інкримінованого підозрюваному злочину, слідчий суддя не знаходить підстав для задоволення заяви адвоката ОСОБА_6 про взяття підозрюваного ОСОБА_5 на його поруку, а також їх взаємовідносини між адвокатом та підозрюваним ОСОБА_5 , які ґрунтуються на захисті особи у кримінальному провадженні, не гарантує реальний вплив на поведінку підозрюваного поза межами робочого часу адвоката, значно ускладнить їх контроль за повним та своєчасним виконанням підозрюваним своїх процесуальних обов`язків і, як наслідок, не виключає наявних ризиків..

Інші доводи сторони захисту не потребують деталізації та не впливають на висновок слідчого судді.

Згідно ч. 4 ст. 183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України..

Оскільки кримінальне провадження стосується злочину, вчиненого проти основ національної безпеки України, що підтверджується матеріалами клопотання, то розмір застави слідчим суддею не визначається.

Отже, враховуючи вищенаведене, вважаю, що в судовому засіданні поза розумним сумнівом доведено відсутність можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, тому клопотання слід задовольнити та застосувати щодо ОСОБА_5 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави і саме такий запобіжний захід буде достатнім для забезпечення дієвості даного кримінального провадження.

За змістом ч. 2 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання.

Таким чином строк тримання під вартою підлягає обчисленню з моменту затримання, а саме з 27 червня 2024 року.

Виходячи з викладеного, на підставі ст.ст. 29, 55, 62, 63, 129 Конституції України, керуючись ст.ст. 131,132, 176-178, 182-184, 193, 194,197, 199, 202, 205, 309, 369-372, 395 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на строк 60 днів - до 25 серпня 2024 року включно, в межах строку досудового розслідування.

Тримання під вартою ОСОБА_5 здійснювати в Державній установі «Івано-Франківська установа виконання покарань (№12)».

Ухвала слідчого судді підлягає до негайного виконання після її проголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора у кримінальному провадженні - начальник відділу Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_9 .

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 01 липня 2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_10