Справа №212/4258/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2024 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника потерпілої особи адвоката ОСОБА_4 , розглянувши в місті Кривий Ріг Дніпропетровської області в залі судових засідань у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000376 від 15.03.2024 року по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Кривий Ріг, громадянин України, офіційно не працевлаштований, маючий неповну середню освіту, неодружений, на утриманні неповнолітніх (малолітніх) дітей не має, раніше не судимий, не має офіційного місця реєстрації та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 Кримінального кодексу України, внесеному в Єдиний державний реєстр досудових розслідувань за №0000376 від 15.03.2024 року,-

ВСТАНОВИВ:

З 24.02.2022 року по теперішній час у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України відповідно до Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 за №64/2022» за №2102-ІХ від 24.02.2022 та Указу Президента України №133/2022 від 14.03.2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні діє воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався, а також 06 лютого 2024 року Верховна Рада прийняла Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 06.02.2024 № 3564-IX, за яким воєнний стан в Україні продовжено строком на 90 діб з 05:30 годин 14 лютого 2024 року строком на 90 діб, до 13 травня 2024 року, які діяли на час вчинення вказаного нижче діяння, у період якого ОСОБА_5 , вчинив умисний корисливий злочин за наступних обставин.

13.03.2024 року, в вечірній час доби, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_5 , в період дії воєнного стану, проходячи на перехресті вулиць Федора Караманиць та Миколи Зінчевського міста Кривого Рогу, побачив дорожній знак 3.21 «В`їзд заборонено», інв. № 010762, в кількості 1 шт., дорожній знак 4.7 «Об`їзд перешкоди з правого боку» інв. № 010763, в кількості 1 шт., дорожній знак 4.8 «Об`їзд перешкоди з лівого боку» інв. № 010764, в кількості 1 шт., конус КС 2.2 інв. 012164, в кількості 2 шт., конус дорожній КС 2 (дві світло поверт. стрічки), в кількості 3 шт., які перебувають на балансі АТ «Теплоцентраль» та в цей час у нього раптово виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна належного АТ «Теплоцентраль».

Так, ОСОБА_5 , 13.03.2024 у вечірній час доби, більш точного часу не встановлено, реалізуючи раптово виниклий злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, підійшов до дорожнього знаку 3.21 «В`їзд заборонено», інв. № 010762, який знаходився на перехресті вулиць Ф. Караманиць та М. Зінчевського міста Кривого Рогу, де переконавшись у відсутності можливих свідків чи очевидців та в тому, що його дії носять таємний характер, спрямований на таємне викрадення чужого майна та обернення його на свою користь, діючи із корисливих мотивів, за допомогою невстановленого досудовим розслідуванням знаряддя злочину демонтував зі стовпа дорожній знак 3.21 «В`їзд заборонено», інв. № 010762, тим самим таємно викрав належне майно АТ «Теплоцентраль», вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 1473 від 23.04.2024 становить 748,54 гривень.

Після чого, реалізуючи єдиний злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, підійшов до дорожнього знаку 4.7 «Об`їзд перешкоди з правого боку» інв. № 010763, який знаходився на вказаній ділянці місцевості та за допомогою невстановленого досудовим розслідуванням знаряддя злочину демонтував зі стовпа дорожній знак 4.7 «Об`їзд перешкоди з правого боку» інв. № 010763, тим самим таємно викрав належне майно АТ «Теплоцентраль», вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 1473 від 23.04.2024 становить 748,54 гривень.

В подальшому, продовжуючи реалізовувати єдиний злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, підійшов до дорожнього знаку знак 4.8 «Об`їзд перешкоди з лівого боку» інв. № 010764, який знаходився на вказаній ділянці місцевості та за допомогою невстановленого досудовим розслідуванням знаряддя злочину демонтував зі стовпа дорожній знак 4.8 «Об`їзд перешкоди з лівого боку» інв. № 010764, тим самим таємно викрав належне майно АТ «Теплоцентраль», вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 1473 від 23.04.2024 становить 748,54 гривень.

Також, в ході реалізації єдиного злочинного умислу, направленого на таємне викрадення чужого майна підійшов до конусів КС 2.2 інв. № 012164, в кількості 2 шт., які знаходились на вказаній ділянці місцевості, склавши їх один на одного, підняв із землі, тим самим таємно викрав належне майно АТ «Теплоцентраль», вартість яких згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 1473 від 23.04.2024 становить 400,00 гривень та конусів дорожніх КС 2 (дві світло поверт. стрічки), в кількості 3 шт., які також склав один на одного, підняв із землі, тим самим таємно викрав належне майно АТ «Теплоцентраль», вартість яких згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 1473 від 23.04.2024 становить 600,00 гривень.

Після чого, ОСОБА_5 разом з викраденим майном з місця скоєння кримінального правопорушення зник, звернувши викрадене майно на свою користь і розпорядившись ним на свій розсуд, чим завдав АТ «Теплоцентраль» майнову шкоду на суму 3245,62 гривень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України визнав повністю та суду пояснив, що все зазначене прокурором в обвинувальному акті це правда, цивільний позов визнає повністю. Додатково обвинувачений ОСОБА_5 суду пояснив, що це було 13 березня 2024 року близько 22 години 00 хвилин проходив по вулиці на перехресті ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Побачив на дорозі конуси та дорожні знаки. Викрав дорожні знаки та конуси та поклав біля будинку, а з ранку забрав викрадені речі. П`ять конусів продав за 250 гривень, потім один конус та дорожній знак повернув. Просить суд жорстко не карати, вину визнає, цивільний позов визнає поясністю, більше добавити нічого.

В судовому засіданні представник потерпілої особи адвокат ОСОБА_8 просила суд задовольнити позов, призначити покарання, що запропоновано прокурором.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

При цьому, згідно ст.337 КПК України розгляд провадження проводився відносно обвинуваченого в межах висунутого йому обвинувачення відповідно до обвинувального акту. Показання обвинуваченого дані під час судового розгляду про обставини вчинення вищезазначеного кримінального правопорушення з визнанням у повному обсязі своєї вини у висунутому обвинуваченні, з точки зору належності, допустимості, суд вважає достовірними та об`єктивними, оскільки вони є логічними, детальними, послідовними та достатніми в сукупності з іншими зібраними доказами, з точки зору взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого та потерпілу особу, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 , слід кваліфікувати за ч.4 ст.185 Кримінального кодексу України, за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчинено в умовах воєнного стану.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Те, що згідно ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

З урахуванням того, що за частиною другою статті 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Конституційний Суд України в Рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004, досліджуючи принцип індивідуалізації юридичної відповідальності, зазначив таке: […] призначене судом покарання повинно відповідати ступеню суспільної небезпеки злочину, обставинам його вчинення та враховувати особу винного, тобто бути справедливим. Про це свідчить пункт 3 частини першої статті 65 Кодексу, відповідно до якого суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з принципом індивідуалізації юридичної відповідальності при призначенні покарання суд має враховувати обставини справи (як ті, що обтяжують, так і ті, що пом`якшують покарання) щодо всіх осіб незалежно від ступеня тяжкості вчиненого злочину […] (абзаци сьомий, восьмий підпункту 4.2 пункту 4 мотивувальної частини).

В рішенні від 15.06.2022 № 4-р(II)/2022 Конституційний Суд України зазначає, що принцип індивідуалізації юридичної відповідальності […] має виявлятись не лише в притягненні до відповідальності особи, винної у вчиненні правопорушення, а й у призначенні їй виду та розміру покарання з обов`язковим урахуванням характеру вчиненого протиправного діяння, форми вини, характеристики цієї особи, можливості відшкодування заподіяної шкоди, наявності обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність.

Відповідно покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації, адже застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч.1 ст.368 КПК, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила.

Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства (див. постанову Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 10 червня 2020 року в справі № 161/7253/18).

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують йому покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 є його щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні, активне сприяння в розкриті злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого суд не встановив.

Згідно абзацу 17 ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого ОСОБА_5 згідно якій ризики вчинення повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюються як низькі. Орган з питань пробації вважає, що виправлення ОСОБА_5 без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить небезпеки для суспільства (у тому числі для окремих осіб).

Приймаючи до уваги всі обставини справи, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, за наявності обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, враховуючи думку прокурора, щодо призначення покарання, а також те, що ОСОБА_5 на час досудового слідства та розгляду справи у суді свідомо і неухильно дотримувалася загальноприйнятих норм і правил поведінки, встановлених у суспільстві, пануючих моральних принципів, і беручи до уваги з`ясоване у сукупності, суд прийшов до висновку про те, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_5 можливе без ізоляції його від суспільства, а тому суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_5 потрібно призначити покарання за кримінальне правопорушення в межах санкції статті, з позбавлення права керувати транспортними засобами, враховуючи можливість виправлення обвинуваченого без відбуття покарання, на підставі ст..75 КК України від відбування призначеного основного покарання обвинуваченому ОСОБА_5 потрібно звільнити з випробуванням, з випробуваним строком з покладанням на обвинуваченого, відповідно до ст..76 КК України певні обов`язки.

Відповідно до статті 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Форма та зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються у порядку цивільного судочинства. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства. Відмова у позові в порядку цивільного, господарського або адміністративного судочинства позбавляє цивільного позивача права пред`являти той же позов у кримінальному провадженні. Особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Позовні вимоги акціонерного товариства «криворізька теплоцентраль» про стягнення 2497 (дві тисячі чотириста дев`яносто сім) гривень 08 копійок по відшкодуванню матеріальної шкоди, що спричинена кримінальними правопорушеннями, підлягають задоволенню, враховуючи визнання обвинуваченими ОСОБА_5 , зазначених позовних вимог повністю.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 на час ухвалення вироку не було застосовано, клопотань про застосування не надходило.

Долю речових доказів по кримінальному провадженню суд вирішує в порядку передбаченому ст..100 КПК України, в разі їх наявності та подання сторонами відповідних доказів.

Судові витрати по справі розподіляються в порядку передбаченому ст.124 КПК України в разі їх наявності та подання сторонами відповідних доказів.

Керуючись ст.ст. 366-368, 369, 374 КПК України, суд, -

ухвалив:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення в пред`явленому обвинуваченні за ч.4 ст.185 Кримінального кодексу України.

Призначити ОСОБА_5 за ч.4 ст.185 Кримінального кодексу України покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (П`ять) років.

На підставі ст.75 Кримінального кодексу України ОСОБА_5 звільнити від відбування призначеного йому основного покарання у виді позбавлення волі, з випробуванням з іспитовим строком 2 (Два) роки.

Відповідно до ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 на користь акціонерного товариства «криворізька теплоцентраль», суму грошових коштів в розмірі 2497 (дві тисячі чотириста дев`яносто сім) гривень 08 копійок по відшкодуванню матеріальної шкоди, що спричинена кримінальними правопорушеннями.

Речові докази:

-дорожній конус інв. 012164, в кількості 1 штука, що передано представнику потерпілого ОСОБА_4 , залишити правоволодівцю Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль»;

-дорожній знак 4.7 «Об`їзд перешкоди з правого боку» інв. 010763, в кількості 1 штука, що передано представнику потерпілого ОСОБА_4 , залишити правоволодівцю Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль»

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, з урахуванням положення, передбачений частиною 2 статті 394 КПК України.

Згідно ст. 376 ч. 6 КПК України копія вироку вручається негайно після його проголошення засудженому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Відповідно до частини 15 статті 615 КПК України в судовому засіданні проголошено резолютивну частину вироку.

Суддя ОСОБА_1