Комінтернівський районий суд м.Харкова
Номер провадження № 1-кп/641/200/2024 Справа № 641/9313/14-к
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2024 року м. Харків

Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові матеріали кримінального провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Андріївка Балаклійського

району Харківської області українки, громадянки України, з вищою освітою, не одруженої,

не працюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 190 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 в травні 2011 року більш точної дати не встановлено, в денний час, керуючись корисливими мотивами та маючи мету незаконного збагачення, а також добрі відносини з потерпілим ОСОБА_7 , увійшовши у довіру до останнього і зловживаючи нею, знаходячись в квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , маючи злочинний умисел на заволодіння та неповернення грошових коштів, шляхом обману, під вигаданими мотивами, реалізуючи свій злочинний намір, отримала від ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 4000 доларів США що згідно офіційного курсу валют НБУ станом на травень 2011 складає 31.914 грн, які пообіцяла повернути через 1 місяць, при цьому останній виходячи з помилкової впевненості в добросовісності дій ОСОБА_5 і довіряючи їй, передав вказані грошові кошти.

Після неодноразових вимог потерпілого ОСОБА_7 повернути йому грошові кошти, ОСОБА_5 запевняла останнього що поверне гроші та до цього часу не повернула, тим самим ОСОБА_5 обернула грошові кошти в сумі 31.914 грн. на свою користь та розпорядилася ними на власний розсуд чим завдала потерпілому ОСОБА_7 матеріальної шкоди на вказану суму.

Крім того, ОСОБА_5 звинувачується в тому, що маючи власну квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , яка має заборону на відчуження і згідно договору про надання споживчого кредиту №0 від 08.08.2007 знаходилась у заставі Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк», який 13.02.2012 на підставі договору факторингу № 2 відступив ТОВ «Кей-Колект» право вимоги заборгованості, діючи повторно, 24.01.2013 в денний час, керуючись корисливими мотивами та маючи мету незаконного збагачення, а також умисел на заволодіння та неповернення грошових коштів під приводом продажу вказаної квартири, яка знаходиться у заставі, увійшовши у довіру до потерпілої ОСОБА_8 , яка вирішила придбати вказану квартиру, навмисно не повідомивши потерпілій про те, що квартира має заборону на відчуження, знаходячись біля кафе «Містерія» за адресою: АДРЕСА_4 шляхом обману та зловживання довірою, реалізуючи свій злочинний умисел, отримала від ОСОБА_8 грошові кошти в сумі 42.000 грн. як аванс за продаж квартири, при цьому остання виходячи з помилкової впевненості в добросовісності дій і довіряючи ОСОБА_5 , передала їй вказані грошові кошти в рахунок квартири, яку вона збиралась купити у ОСОБА_5 .

Продовжуючи свій злочинний намір, ОСОБА_5 23.02.2013 в денний час знаходячись біля кафе «Містерія» за адресою: АДРЕСА_4 шляхом обману та зловживання довірою, реалізуючи свій злочинний умисел, отримала від ОСОБА_8 грошові кошти в сумі 3,500 грн. як аванс за вище вказану квартиру, при цьому остання виходячи з помилкової впевненості в добросовісності дій і довіряючи ОСОБА_5 , передала їй вказані грошові кошти в рахунок квартири, яку вона збиралась купити у ОСОБА_5 .

В подальшому потерпіла ОСОБА_8 дізнавшись про те, що вказана квартира знаходиться під заставою, та має заборону на відчуження, зрозумівши, що ОСОБА_5 обманним шляхом заволоділа її грошима, потребувала від ОСОБА_5 повернення грошових коштів в загальній сумі 45.500 грн., але остання відмовила їй тим самим ОСОБА_5 обернула грошові кошти в сумі 45.500 грн. на свою користь та розпорядилася ними на власний розсуд в результаті чого потерплій ОСОБА_8 завдано матеріальної шкоди на загальну суму 45.500 грн.

Крім того, ОСОБА_5 маючи власну квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , яка має заборону на відчуження і згідно договору про надання споживчого кредиту №0 від 08.08.2007 знаходилась у заставі Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк», який 13.02.2012 на підставі договору факторингу № 2 відступив ТОВ «Кей-Колект» право вимоги заборгованості, діючи повторно, 22.08.2011 в денний час, керуючись корисливими мотивами та маючи мету незаконного збагачення, а також умисел на заволодіння та неповернення грошових коштів під приводом продажу вказаної квартири, яка знаходиться у заставі, увійшовши у довіру до потерпілого ОСОБА_9 який вирішив придбати вказану квартиру, навмисно не повідомивши потерпілому про те, що квартира має заборону на відчуження, знаходячись в кафе, що в приміщенні супермаркету «ТАРГЕТ» за адресою: АДРЕСА_5 шляхом обману та зловживання довірою, реалізуючи свій злочинний умисел, отримала від ОСОБА_9 грошові кошти в сумі 11.000 доларів США що згідно офіційного курсу валют НБУ станом на 22.08.2011 складає 87.686 грн. 50 коп. як аванс за продаж квартири, при цьому останній виходячи з помилкової впевненості в добросовісності дій і довіряючи ОСОБА_5 , передав їй вказані грошові кошти в рахунок квартири, яку він збирався купити у ОСОБА_5 .

В подальшому потерпілий ОСОБА_9 дізнавшись про те, що вказана квартира знаходиться під заставою, та має заборону на відчуження, зрозумівши, що ОСОБА_5 обманним шляхом заволоділа його грошима, потребував від ОСОБА_5 повернення грошових коштів в сумі 87.686 грн. 50 коп., але остання відмовила йому тим самим ОСОБА_5 обернула грошові кошти в сумі 87.686 грн. 50 коп. на свою користь та розпорядилася ними на власний розсуд в результаті чого потерпілому ОСОБА_9 завдано матеріальної шкоди на загальну суму 87.686 грн. 50 коп.

Крім того, ОСОБА_5 маючи власну квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , яка має заборону на відчуження і згідно договору про надання споживчого кредиту №0 від 08.08.2007 знаходилась у заставі Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк», який 13.02.2012 на підставі договору факторингу № 2 відступив ТОВ «Кей-Колект» право вимоги заборгованості, діючи повторно, 24.01.2013 в денний час, керуючись корисливими мотивами та маючи мету незаконного збагачення, а також умисел на заволодіння та неповернення грошових коштів під приводом продажу квартири, яка знаходиться у заставі, увійшовши у довіру до потерпілого ОСОБА_10 , який вирішив придбати вказану квартиру, навмисно не повідомивши потерпілому про те, що квартира має заборону на відчуження, знаходячись біля кафе «Не горюй» за адресою: АДРЕСА_6 шляхом обману та зловживання довірою, реалізуючи свій злочинний умисел, отримала від ОСОБА_10 грошові кошти в сумі 30.000 грн. як аванс за продаж квартири, при цьому останній виходячи з помилкової впевненості в добросовісності дій і довіряючи ОСОБА_5 , передав їй вказані грошові кошти в рахунок квартири, яку він вирішив купити у ОСОБА_5 .

Крім того, продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 того ж дня у вечірній час знаходячись в приміщенні кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою АДРЕСА_7 шляхом обману та зловживання довірою, отримала від ОСОБА_10 грошові кошти в сумі 16.000 грн. та 5.500 доларів США, що згідно офіційного курсу валют НБУ станом на 24.01.2013 складає 43.961 грн на загальну суму 59.961 грн. як аванс за квартиру, при цьому останній виходячи з помилкової впевненості в добросовісності дій і довіряючи ОСОБА_5 , передав їй вказані грошові кошти в рахунок квартири, яку він збирався купити у ОСОБА_5 .

Крім того, продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 23.02.2013 в денний час знаходячись на території лікарні АДРЕСА_8 , шляхом обману та зловживання довірою, отримала від ОСОБА_10 грошові кошти в сумі 550 євро, що згідно офіційного курсу валют НБУ станом на 23.02.2013 складає 5796 грн як аванс за квартиру, при цьому останній виходячи з помилкової впевненості в добросовісності дій і довіряючи ОСОБА_5 , передав їй вказані грошові кошти в рахунок квартири, яку він збирався купити у ОСОБА_5 .

Крім того, продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 04.06.2013 в денний час знаходячись біля кафе «Містерія» за адресою: АДРЕСА_4 , шляхом обману та зловживання довірою, отримала від ОСОБА_10 грошові кошти в сумі 2000 доларів США, що згідно офіційного курсу валют НБУ станом на 04.06.2013 складає 15.986 грн. як аванс за квартиру, при цьому останній виходячи з помилкової впевненості в добросовісності дій і довіряючи ОСОБА_5 , передав їй вказані грошові кошти в рахунок квартири, яку він збирався купити у ОСОБА_5 .

В подальшому потерпілий ОСОБА_10 дізнавшись про те, що вказана квартира знаходиться під заставою, та має заборону на відчуження, та зрозумівши, що ОСОБА_5 обманним шляхом заволоділа його грошима, потребував від ОСОБА_5 повернення грошових коштів в загальній сумі 111.743 грн., але остання відмовила йому тим самим ОСОБА_5 обернула грошові кошти в сумі 111.743 грн. на свою користь та розпорядилася ними на власний розсуд в результаті чого завдала потерпілому ОСОБА_10 матеріальної шкоди на вказану суму.

Крім того, ОСОБА_5 маючи власну квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , яка має заборону на відчуження і згідно договору про надання споживчого кредиту №0 від 08.08.2007 знаходилась у заставі Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк», який 13.02.2012 року на підставі договору факторингу № 2 відступив ТОВ «Кей-Колект» право вимоги заборгованості, діючи повторно, 01.07.2011 року в денний час, керуючись корисливими мотивами та маючи мету незаконного збагачення, а також умисел на заволодіння та неповернення грошових коштів під приводом продажу вказаної квартири, яка знаходиться у заставі, увійшовши у довіру до потерпілого ОСОБА_11 який вирішив придбати вказану квартиру, навмисно не повідомивши потерпілому про те, що квартира має заборону на відчуження, а також про те, що за неї не виплачується щомісячний кредит, в результаті чого виникла заборгованість, знаходячись за адресою: АДРЕСА_3 шляхом обману та зловживання довірою, реалізуючи свій злочинний умисел, отримала від ОСОБА_11 грошові кошти в сумі 18.000 доларів США що згідно офіційного курсу валют НБУ станом на 01.07.2011 складає 143460 грн. як аванс в рахунок купівлі квартири, при цьому останній виходячи з помилкової впевненості в добросовісності дій і довіряючи ОСОБА_5 , передав їй вказані грошові кошти в рахунок вартості квартири, яку він збирався купити у ОСОБА_5 .

В подальшому потерпілий ОСОБА_11 дізнавшись про те, що вказана квартира знаходиться під заставою, має заборону на відчуження та велику заборгованість, зрозумівши, що ОСОБА_5 обманним шляхом заволоділа його грошима, потребував від ОСОБА_5 повернення грошових коштів в сумі 143460 грн., але остання відмовила йому, тим самим ОСОБА_5 обернула грошові кошти в сумі 143460 грн. на свою користь та розпорядилася ними на власний розсуд в результаті чого потерпілому ОСОБА_11 завдано матеріальної шкоди у великому розмірі, тобто в сумі 143460 грн.

Крім того, 30.08.2012 року ОСОБА_5 , діючи умисно, з корисливих мотивів, знаходячись в офісі приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_12 , за адресою: АДРЕСА_8 , шляхом обману та зловживання довірою заволоділа чужим майном у великих розмірах, а саме однокімнатною квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_9 , яка належить на праві приватної власності, особі похилого віку, громадянину ОСОБА_13 , 1939 р.н., при наступних обставинах:

У лютому-березні 2012 року, точну дату органом досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_5 , розробила план заволодіння нерухомим майном громадян шляхом обману та зловживання довірою.

Так, у лютому-березні 2012 року, точну дату органом досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_5 почала пошук неблагополучних, малозабезпечених, одиноких, літніх громадян, які зловживають спиртними напоями, юридично неграмотних, та які мають у своїй власності нерухомість, з метою подальшого її заволодіння шляхом обману та зловживання довірою. Для цього, ОСОБА_5 повинна була увійти у довіру до зазначених осіб, та шляхом обману під різними приводами отримати від них довіреність на своє ім`я з правом розпорядження всім їхнім майном та з правом виконання інших дій правового характеру. Після отримання такої довіреності, ОСОБА_5 діючи від імені власника, у відповідності до цивільного законодавства України, повинна була укласти цивільний договір купівлі-продажу нерухомості. При цьому власник квартири про укладання договорів купівлі-продажу їх квартир нічого не повинен був знати.

ОСОБА_5 , приблизно в квітні-травні 2012 року, точну дату органом досудового розслідування не встановлено, діючи умисно, вчиняючи дії, направлені на пошук неблагополучних, малозабезпечених, одиноких, літніх громадян, які зловживають спиртними напоями, юридично неграмотних, та які мають у своїй власності нерухомість, дізналася про те, що за адресою: АДРЕСА_9 , мешкає одинокий пенсіонер, літня особа, а саме ОСОБА_13 , 1939 р.н., якому на праві приватної власності належить вищевказана квартира.

Далі, ОСОБА_5 шляхом обману та зловживання довірою почала купувати ОСОБА_13 продукти харчування та передавати їх йому, а також незначні грошові суми. Як наслідок, ОСОБА_5 увійшла в довіру до ОСОБА_13 , та отримала від останнього довіреність на право розпорядження належної йому квартири, розташованої за вищевказаною адресою. Таким чином, в період часу з квітня-травня 2012 року до 29.08.2012 року ОСОБА_5 неодноразово приходила до місця мешкання ОСОБА_13 , передаючи йому продукти харчування, незначні суми грошових коштів, спілкуючись з ним, тим самим увійшла у довіру ОСОБА_13 .

В процесі скоєння вказаних дій ОСОБА_5 усвідомила, що ОСОБА_13 за його індивідуально-психологічними та віковими особливостями, не може в повній мірі правильно сприймати та розуміти характер і значення дій, що вчинюються, користуючись вказаними особливостями ОСОБА_13 , ОСОБА_5 , запропонувала останньому підписати довіреність під приводом оформлення йому субсидій, необхідних для погашення його боргів по комунальним послугам не повідомляючи останньому, що разом з цим, в довіреності буде зазначено право відчуження належної йому квартири, тим самим ввела ОСОБА_13 в оману відносно дійсних своїх намірів, а саме заволодіння вищевказаною однокімнатною квартирою, шляхом обману.

Надалі, 29.08.2012 ОСОБА_5 , користуючись психічним станом потерпілого ОСОБА_13 , його індивідуально-психологічними та віковими особливостями, які відповідно до висновку судово-психологічної експертизи №2498 від 13.03.2014, суттєво обмежували здатність ОСОБА_13 правильно сприймати та розуміти характер і значення дій (подій), що відбувались з ним при підписанні довіреності з правом відчуження належної йому квартири від 29.08.2012, діючи умисно, організувала прибуття ОСОБА_13 до приватною нотаріуса Харківського міського нотаріального округа ОСОБА_14 , офіс якої розташовано за адресою: АДРЕСА_8 , з метою оформлення вищевказаної довіреності на право відчуження належної ОСОБА_13 квартири.

29.08.2012, нотаріус ОСОБА_14 склала довіреність, згідно якої ОСОБА_13 уповноважує ОСОБА_5 представляти його інтереси у відповідних установах та органах, з правом управління та розпорядження (продаж, обмін, дарування) належною йому квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_9 , а також з правом представлення його інтересів щодо оформлення на його ім`я субсидій та інших пільг, та виконувати всі інші дії визначені цією довіреністю, та будучи необізнаною щодо психічного стану потерпілого ОСОБА_13 , та його індивідуально-психологічних та вікових особливостей, передала зазначену довіреність потерпілому ОСОБА_13 , здатність якого правильно сприймати та розуміти характер і значення дій (подій), що відбувались з ним при підписанні зазначеної довіреності, була суттєво обмежена, та знаходячись в стані омани, вважаючи, що він підписує документ, необхідний для оформлення субсидій, підписав дану довіреність, яка була посвідчена вказаним нотаріусом в той же день.

У подальшому, ОСОБА_5 , з метою заволодіння квартирою ОСОБА_13 , використовуючи дану довіреність, звернулась до КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», для видачі дублікату свідоцтва про право власності на вищевказану квартиру та для отримання витягу з реєстру прав власності на вищевказане нерухоме майно, необхідне для укладання договору купівлі-продажу.

Далі, ОСОБА_5 , запропонувала своєму знайомому ОСОБА_15 купити вказану квартиру, який у свою чергу звернувся до свого знайомого ОСОБА_16 , якому запропонував виступити покупцем при укладанні договору купівлі - продажу зазначеної квартири, тобто діяти в його інтересах, на що останній погодився. При цьому, ОСОБА_15 пояснив ОСОБА_16 , що він не може особисто виступити покупцем в договорі купівлі-продажу квартири в зв`язку з сімейними обставинами.

Надалі, отримавши в КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» документи, необхідні для укладання договору купівлі-продажу квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_9 , ОСОБА_5 , продовжуючи реалізовувати злочинний умисел, спрямований на заволодіння шляхом обману та зловживання довірою квартирою ОСОБА_13 , з метою укладення договору купівлі-продажу квартири, 30.08.2012 прибула до офісу приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_12 , розташованого за адресою: АДРЕСА_8 , куди також прибули покупець ОСОБА_15 та громадянин ОСОБА_16 , який діяв в інтересах ОСОБА_15 під час оформлення купівлі-продажу квартири.

В той же день, ОСОБА_5 та ОСОБА_16 , знаходячись в офісі нотаріуса ОСОБА_12 , повідомили останній про бажання укласти договір купівлі-продажу квартири, що належить ОСОБА_13 , розташованої за адресою: АДРЕСА_9 . При цьому, ОСОБА_5 , надала нотаріусу необхідні правовстановлюючі документи на зазначену квартиру, отримані нею в КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», та вищевказану довіреність з правом відчуження належної ОСОБА_13 . квартири, згідно якої ОСОБА_13 уповноважує ОСОБА_5 розпоряджатися належною йому квартирою, та виконувати всі інші дії визначені цією довіреністю, тим самим ОСОБА_5 ввела нотаріуса ОСОБА_17 в оману щодо правомірності та законності розпорядження вказаною нерухомістю, не повідомивши останню про протиправність своїх дій. Після цього, нотаріус ОСОБА_18 , знаходячись в стані омани, склала договір купівлі-продажу однокімнатної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_9 , відповідно до якого ОСОБА_5 , діючи від імені ОСОБА_13 , на підставі довіреності продала ОСОБА_16 вказану квартиру за 202 500 гривень, що є еквівалентом суми 25 000 доларів США, який був підписаний обома сторонами угоди. При цьому ОСОБА_5 заздалегідь не мала наміру виконувати обов`язки перед ОСОБА_13 щодо сплати йому грошових коштів за продаж даної квартири, які вона отримала від ОСОБА_15 у момент укладання та підписання вказаного договору купівлі-продажу у сумі еквівалентній 25 тис. доларів США.

Вказаний договір купівлі-продажу був посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_19 та зареєстрований в Державному реєстрі правочинів 30.08.2012 о 17 годині 12 хвилин, та 31.08.2012 право власності на вказану квартиру було зареєстровано в КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації».

Слідчим управлінням прокуратури області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000016 від 15.01.2015 року за ч. 3 ст. 190, ч. 3 ст. 146, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 357 КК України за фактом заволодіння 30.08.2012 року невстановленими особами за попередньою змовою з ОСОБА_5 , шляхом обману та зловживання довірою однокімнатною квартирою АДРЕСА_10 , яка належить на праві приватної власності ОСОБА_13 , чим завдали останньому матеріальної шкоди на суму 220 884 грн.

Таким чином, за вказаних вище обставинах за попередньою змовою в групі з невстановленими особами ОСОБА_5 , вчинила протиправні дії, спрямовані на заволодіння шляхом обману та зловживання довірою належною ОСОБА_13 однокімнатною квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_9 , згідно висновку будівельно-технічної експертизи №103 від 26.02.2014, ринковою вартістю 220 884 гривень, чим заподіяла потерпілому матеріальну шкоду у великих розмірах.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковані:

- за епізодом щодо шахрайських дій відносно потерпілого ОСОБА_7 за ч.1 ст.190 КК України як шахрайство, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою;

- за епізодами щодо шахрайських дій відносно потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 за ч.2 ст.190 КК України як шахрайство, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, скоєне повторно;

- за епізодом щодо шахрайських дій відносно потерпілого ОСОБА_11 за ч.3 ст.190 КК України заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою(шахрайстві), скоєному повторно т а що завдало шкоди у великому розмірі;

- за епізодом щодо шахрайських дій відносно потерпілого ОСОБА_13 за ч.3 ст.190 КК України заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайстві) за попередньою змовою з невстановленими особами скоєному повторно та що завдало шкоди у великому розмірі.

В судовому засіданні захисником обвинуваченої - адвокатом ОСОБА_4 було заявлено клопотання про звільнення обвинуваченої ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження відносно неї у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Заявлені цивільними позивачами позови до ОСОБА_5 просив залишити без розгляду.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 клопотання захисника про звільнення її від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження відносно неї підтримала та просила задовольнити. Та зазначила, що наслідки закриття кримінального провадження відносно неї з нереабілітуючих підстав їй відомі.

Прокурор у судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання захисника про звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження відносно обвинуваченої.

Потерпілі ОСОБА_7 та ОСОБА_10 до судового засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали до суду заяви в яких заперечували щодо клопотання захисника обвинуваченої - адвоката ОСОБА_4 про звільнення обвинуваченої ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження відносно неї у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

До судового засідання потерпіла ОСОБА_8 не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала до суду заяву в якій просила справу розглядати за її відсутності, щодо клопотання захисника обвинуваченої - адвоката ОСОБА_4 про звільнення обвинуваченої ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження відносно неї у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності покладалась на розсуд суду.

Потерпілий ОСОБА_11 до судового засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву в якій не заперечував щодо клопотання захисника обвинуваченої - адвоката ОСОБА_4 про звільнення обвинуваченої ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження відносно неї у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених Законом України про кримінальну відповідальність.

Крім того, ст. 44 КК України передбачено, що особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Положеннями ст.49 КК України визначено: строки давності з огляду на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності; обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання.

Строк давності - це передбачений ст.49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила злочин, від кримінальної відповідальності.

Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: закінчення встановлених ч. 1 ст. 49 та ст. 106 КК України строків; відсутність обставин, що порушують їх перебіг (частини 24 ст. 49 КК).

Процесуально - правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: - притягнення особи як обвинуваченого; - згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності (статті 284, 288 Кримінального процесуального кодексу України).

Відповідно до положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 за № 2617-VIII, вчинене ОСОБА_5 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 190 КК України, відноситься до категорії проступків.

Згідно обвинувального акту від 29.08.2014 року у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені № 0002190 ОСОБА_5 вчинила кримінальне правопорушення проступок, передбачене ч.1 ст. 190 КК України (за епізодом щодо шахрайських дій відносно потерпілого ОСОБА_7 ), та кримінальні правопорушення злочини передбачені ч. 2 ст. 190 КК України (за епізодами щодо шахрайських дій відносно потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_10 ).

Згідно обвинувального акту від 19.09.2014 року у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені № 0004456 ОСОБА_5 вчинила кримінальне правопорушення злочин передбачений ч. 2 ст. 190 КК України (за епізодом щодо шахрайських дій відносно потерпілого ОСОБА_9 ).

А також згідно обвинувального акту з формулюванням зміненого обвинувачення від 11.03.2016 року у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені № 0000295 ОСОБА_5 вчинила кримінальне правопорушення злочин передбачений ч. 3 ст. 190 КК України (за епізодами щодо шахрайських дій відносно потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_13 ).

На підставі ст. 12 КК України інкриміноване правопорушення (за епізодом щодо шахрайських дій відносно потерпілого ОСОБА_7 ), відноситься до проступків, враховуючи, що санкція ч. 1 ст. 190 КК України передбачає покарання у виді штрафом від двох тисяч до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від двохсот до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або пробаційним наглядом на строк до трьох років, або обмеженням волі на той самий строк.

Крім того, згідно ст. 12 КК України інкриміноване правопорушення (за епізодами щодо шахрайських дій відносно потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_10 та ОСОБА_9 ) відносяться до кримінальних правопорушень злочинів, враховуючи, що санкція ч. 2 ст. 190 КК України передбачає покарання у виді штрафу в розмірі від трьох тисяч до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк від одного до двох років, або обмеженням волі на строк до п`яти років, або позбавленням волі на строк до трьох років.

Також, згідно ст. 12 КК України інкриміноване правопорушення (за епізодами щодо шахрайських дій відносно потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_13 ) відносяться до кримінальних правопорушень злочинів, враховуючи, що санкція ч. 3 ст. 190 КК України передбачає покарання у виді штрафу в розмірі від чотирьох тисяч до восьми тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк від трьох до п`яти років.

Згідно до положень ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло:

1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі;

2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років;

3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини;

4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину.

Початком перебігу строку давності є день, коли кримінальне правопорушення було вчинено, тобто, згідно обвинувального акту за ч. 1 ст. 190 КК України вчинено у 2011 році, за ч. 2 ст. 190 КК України вчинено у 2011 та 2013 роках, за ч. 3 ст. 190 КК України вчинено у 2011, 2012 роках.

Закінченням перебігу строку давності є день набрання вироком законної сили.

Підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України є лише таке закінчення відповідного строку давності, який сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду щодо особи, яка вчинила кримінальне правопорушення певної тяжкості.

Таким чином, строк давності спливає і під час досудового розслідування, і під час судового провадження, і після проголошення обвинувального вироку суду. Будь - які процесуальні дії протягом цих строків не припиняють їх перебіг. Якщо строк давності сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду, то особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження щодо цієї особи.

З огляду на наведене, на час судового розгляду у даних кримінальних провадженнях і розгляду клопотання захисника ОСОБА_4 закінчилися строки давності, передбачені п.п. 2,3 ч.1 ст. 49 КК України.

Згідно з ч.2 ст. 49 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.

Відповідно до ч.3 ст. 49 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Судом не встановлено обставин і не отримано об`єктивних доказів на підтвердження підстав для зупинення або переривання строків давності, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 49 КК України.

Згідно п.1 ч.2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Закриття кримінального провадження з цієї підстави не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує (ч. 8 ст. 284 КПК України).

Також суд зазначає, що дотримання умов, передбачених частинами 1-3 ст. 49 КК України є безумовною і звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим.

Тобто суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження (справа) досудове розслідування, попередній розгляд справи суддею, підготовче судове засідання, судовий розгляд справи судом першої інстанції, на стадії провадження в суді апеляційної інстанції, але до набрання вироком суду законної сили.

Суд за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК України, та за згодою підозрюваного, обвинуваченого, підсудного ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого, підсудного від кримінальної відповідальності.

Крім того, пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» № 12 від 23.12.2005 року визначено, що звільнення від кримінальної відповідальності - це відмова держави від застосування щодо особи, яка вчинила злочин, установлених законом обмежень певних прав і свобод шляхом закриття кримінальної справи, яке здійснює суд у випадках, передбачених КК, у порядку, встановленому КПК.

Ухвалити рішення про звільнення особи від кримінальної відповідальності можна лише за наявності її згоди на закриття справи з відповідної підстави.

Даною Постановою Пленуму ВСУ звертає увагу на те, що ухвалити рішення про звільнення особи від кримінальної відповідальності можна лише за наявності її згоди на закриття справи з відповідної підстави.

Відповідно до п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» № 12 від 23.12.2005 року визначено, що особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.

Відповідно до ст. 11-1 КПК таке звільнення є обов`язковим, за винятком випадку застосування давності, передбаченого ч. 4 ст. 49 КК.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

У судовому засіданні обвинувачена надала свою згоду на звільнення її від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності за нереабілітуючих підстав і закриття кримінальних проваджень відносно неї з цих підстав. Така згода викладена нею усно в судовому засіданні.

У відповідності до ч.3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Враховуючи вищевикладене, оскільки від часу події кримінального правопорушення, перебіг давності якого не зупинявся та не переривався, так як у державний розшук ОСОБА_5 правоохоронними органами оголошено не було, у зв`язку із відсутністю підстав, до заявленого обвинуваченою клопотання минуло понад три та п`ять років відповідно, суд приходить до висновку про необхідність звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності на підставі п.п. 2,3 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження.

Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_5 не обирався.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Питання про процесуальні витрати суд вирішує відповідно до ст. 122, 124 КПК України

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.49, 284, 286, 372 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 190 КК України на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальні провадження, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002190 від 02.07.2014 року, № 0004456 від 11.12.2013 року та № 0000295 від 14.05.2014 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 190 КК України - закрити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані з проведенням експертиз у розмірі 2448 (дві тисячі чотириста сорок вісім) грн. 00 коп.

Заставу визначену ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 05 серпня 2014 року, в розмірі 8526 (вісім тисяч п`ятсот двадцять шість) грн. - повернути заставодавцю.

Цивільний позов ОСОБА_13 - залишити без розгляду.

Цивільний позов ОСОБА_7 - залишити без розгляду.

Цивільний позов ОСОБА_10 - залишити без розгляду.

Цивільний позов ОСОБА_8 - залишити без розгляду.

Цивільний позов ОСОБА_11 - залишити без розгляду.

Цивільний позов ОСОБА_9 - залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні ухвали - після постановлення ухвали апеляційним судом при відхиленні апеляції.

Суддя- ОСОБА_1