УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2024 року

м. Київ

справа № 748/2564/21

провадження № 51-5709 ск 23

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 на ухвалу Чернігівського районного суду Чернігівської області від 13 березня 2024 року та ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 23 квітня 2024 року.

Суть питання та встановлені судом обставини

Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 13 березня 2024 року задоволено клопотання захисника ОСОБА_6 , відстрочено виконання вироку цього суду від 15 травня 2023 року, в частині засудження ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, до досягнення її сином ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку.

Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 23 квітня 2024 року вказане судове рішення залишено без зміни.

Представник потерпілого звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій він не погоджується зазначеними судовими рішеннями та порушує питання про їх перегляд в касаційному порядку.

Мотиви Суду

Перевіривши касаційну скаргу з доданими до неї матеріалами, суд дійшов висновку, що у відкритті провадження слід відмовити, з огляду на таке.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України, однією із основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Право на суд, одним із аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним, воно може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак ці обмеження не повинні впливати на користування правом у такий спосіб і до такої міри, що саму його суть буде порушено. Вони повинні відповідати законній меті, і тут має бути розумний ступінь пропорційності між засобами, що застосовуються, та метою, якої намагаються досягнути.

За таких обставин наявність визначених у законі вимог щодо звернення до суду вищого рівня в разі незгоди із судовим рішенням не є тотожним обмеженню в доступі до правосуддя, а отже не означає обмеження у праві на справедливий судовий розгляд.

Як убачається зі змісту оскаржених судових рішень, вони стосуються питання, пов`язаного з виконанням вироку, і постановлені відповідно до розділу

VІІІ «Виконання судових рішень» КПК України.

Частиною 6 ст. 539 КПК України встановлено, що за наслідками розгляду клопотання (подання) суд постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Аналіз наведеної норми закону вказує на те, що ухвали апеляційного суду, постановлені за результатами перегляду ухвал місцевих судів, які стосуються вирішення питань щодо порядку виконання вироків, касаційному оскарженню не підлягають, оскільки таке оскарження не передбачене у цій же статті.

Відповідно до ч. 2 ст. 424 КПК України ухвали суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також ухвали суду апеляційної інстанції можуть бути оскаржені в касаційному порядку, якщо вони перешкоджають подальшому кримінальному провадженню, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

При цьому згідно з п. 10 ч. 1 ст. 3 КПК України кримінальним провадженням є досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

З огляду на те, що вирішення судом питань, зазначених у ст. 537 КПК України, в тому числі і про відстрочку виконання вироку, належить до процесуальних дій, які безпосередньо не пов`язані із вчиненням особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, натомість стосується виключно порядку виконання вироку, ухваленого за результатами кримінального провадження, який набрав законної сили, тому відповідні ухвали місцевого й апеляційного судів не перешкоджають кримінальному провадженню та не можуть бути оскаржені у касаційному порядку на підставі ч. 2 ст. 424 КПК України.

Така позиція узгоджується з висновком Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеним у постанові від 18 березня 2019 року (справа № 756/9514/15-к).

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження в разі, якщо касаційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Враховуючи те, що ухвали Чернігівського районного суду Чернігівської області від 13 березня 2024 року та Чернігівського апеляційного суду від 23 квітня 2024 року з огляду на положення ч. 2 ст. 424 КПК України не можуть бути предметом розгляду суду касаційної інстанції, колегія суддів вважає за необхідне, керуючись п. 1 ч. 2 ст. 428 цього Кодексу, відмовити у відкритті касаційного провадження.

З цих підстав Суд постановив:

Відмовити представнику потерпілого ОСОБА_4 - адвокату ОСОБА_5 у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою на ухвалу Чернігівського районного суду Чернігівської області від 13 березня 2024 року та ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 23 квітня 2024 року.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_9