ВИРОК

Іменем України

30.05.2024 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим від 27 травня 2024 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001024 від 25.11.2023 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Львів, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , освіта вища економічна, одруженого, працюючого в АО "Сенатор" водієм, раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 Кримінального кодексу України,

встановив:

відповідно до угоди про визнання винуватості від 27 травня 2024 року, укладеної між прокурором Франківської окружної прокуратури м. Львова ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 , та обвинувального акту, ОСОБА_4 у повному обсязі та беззастережно визнає свою вину у вчиненні ним порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій тяжкі тілесні ушкодження, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 24 листопада 2023 року близько 15 години 15 хвилин, керуючи автомобілем марки «AUDI А6» реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухаючись ним заднім ходом, виїжджаючи із посадкового майданчика для зупинки громадського транспорту, по АДРЕСА_2 , всупереч ст.14 Закону України «Про дорожній рух», згідно якої учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, порушив вимоги Р. 1 п.п. 1.3, 1.5, 1.7; Р. 2 п. 2.3 б), д); Р. 10 п. 10.1; 10.9 Р.15 п.15.9е) Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, що виразилось в тому, що водій здійснив зупинку у невстановленому місці, а саме ближче 30 м. від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, під час керування технічно-справним транспортним засобом не виконав вимоги цих правил, своїми діями створив небезпеку, чим загрожував життю та здоров`ю громадян, не був особливо уважний до такої категорії, як людина похилого віку, не стежив за дорожньою обстановкою, своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, зокрема, маючи технічну можливість шляхом своєчасного виявлення пішохода, перед початком руху заднім ходом не переконався, що це буде безпечно, і для забезпечення безпеки руху не звернувся за допомогою до інших осіб, та здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , яка йшла на межі заїзної кишені та проїзної частини вул. Героїв УПА поблизу буд. №65, внаслідок чого ОСОБА_6 отримала обширний синець лівої гомілки, що відноситься до легких тілесних ушкоджень, а також відкритий відламковий перелом нижньої третини обох кісток лівої гомілки зі зміщенням кісткових фрагментів, уламкові переломи основ ІІ,ІІІ,ІУ, основ плеснових кісток зі зміщенням кісткових фрагментів та звихом ІІ та ІІІ заплесново-плеснових суглобів лівої стопи, що відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за критеріями небезпеки для життя в момент спричинення.

Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 314 КПК, у підготовчому судовому засіданні суд, зокрема має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього кодексу.

В угоді про визнання винуватості визначено істотні обставини, які враховані прокурором при вирішенні питання про її укладення, а саме:

1) беззастережне визнання ОСОБА_4 , своєї винуватості в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні та сприянні розслідуванню кримінального провадження у з`ясуванні обставин кримінального правопорушення;

2) надання потерпілою ОСОБА_6 письмової згоди прокурору ОСОБА_3 на укладення угоди про визнання винуватості із обвинуваченим ОСОБА_4 .

Згідно з угодою, обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , є щире каяття, допомога потерпілій у реабілітації та відшкодування збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до укладеної угоди, ОСОБА_4 беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення в обсязі повідомленої йому підозри та зобов`язується беззастережно визнати свою винуватість в обсязі висунутого обвинувачення у судовому провадженні.

На підставі наведеного вище, сторони угоди погодились запропонувати суду призначити ОСОБА_4 узгоджене основне покарання у виді трьох років позбавлення волі без позбавленням права керувати транспортними засобами. На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробувальним терміном, та покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Прокурор в судовому засіданні угоду підтримав, вказав на її відповідність вимогам КПК, добровільність укладення, належність кримінального правопорушення до числа тих, щодо яких законом передбачена можливість укладення угод про визнання винуватості, а також, що існують достатні фактичні дані для визнання обвинуваченим своєї винуватості у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, яка підтверджується сукупністю зібраних під час досудового розслідування доказів. Зазначив, що умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Представник потерпілої та потерпіла ОСОБА_6 надали згоду на укладення угоди про визнання винуватості із обвинуваченим ОСОБА_4 , та надіслала заяву про залишення цивільного позову без розгляду. В судовому засіданні представник потерпілої адвокат ОСОБА_7 не заперечив проти затвердження судом угоди з погодженим сторонами угоди покарання у виді трьох років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами та на підставі ст.75 КК України із звільненням ОСОБА_4 від відбування покарання з іспитовим строком.

ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що в повному обсязі розуміє характер обвинувачення та погоджується з його формулюванням, зазначеним в угоді та обвинувальному акті, беззастережно визнає свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні та щиро розкаюється, просив суд затвердити угоду. Зазначив, що повністю усвідомлює вид покарання, призначення якого обумовлене угодою, а також інші заходи, що будуть застосовані до неї у разі її затвердження. Повідомив, що укладення угоди про визнання винуватості є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин ніж ті, що передбачені в угоді.

Захисник в судовому засіданні просив затвердити укладену угоду, вказавши, що її умови відповідають вимогам законодавства, а її укладення є добровільним.

Відповідно до наведеного вище та обставин пред`явленого обвинувачення, кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.286 КК, відповідно до ст.12 КК, відноситься до тяжкого злочину.

За п.1 ч. 4 ст. 469 КПК, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів без будь-яких умов.

Судом встановлено, що укладення сторонами угоди про визнання винуватості від 27 травня 2024 року є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин ніж ті, що передбачені в угоді.

Не встановлено обставин, які б могли свідчити, що умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб. Укладена угода не має преюдиціального значення для кримінальних проваджень щодо будь-яких інших осіб.

Умови угоди відповідають інтересам суспільства, які полягають у своєчасному розкритті злочинів, а відтак затвердження угоди у даному провадженні забезпечить справедливе та в розумні строки вирішення кримінальної справи при мінімальних витратах державних ресурсів.

Встановлено, що сторонам угоди відомо та зрозуміло, що відповідно до вимог статті 473 КПК України наслідком укладення та затвердження даної угоди про визнання винуватості для прокурора і підозрюваного є обмеження їх права на оскарження вироку, згідно з положеннями частини 4 статті 394 та частини 3 статті 424 КПК України, а для обвинуваченого - також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами 1 і 4 пункту 1 частини 4 статті 474 КПК України. В угоді сторонами обумовлено також і наслідки її невиконання, передбачені статтею 476 КПК України.

Суд вважає, що укладена угода відповідає нормам КК України та інтересам суспільства і в частині узгодженого покарання, яке відповідає загальним засадам призначення покарання, є пропорційним та достатнім, сторони узгодили покарання у межах, встановлених санкцією статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин.

Згідно з частиною 5 статті 65 КК України, у випадку затвердження вироком угоди про примирення або про визнання вини суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Питання призначення покарання суд вирішує також з урахуванням мети покарання, як такої, що включає не лише кару, а й виправлення засуджених, та запобігання вчиненню злочинів як засудженими, так і іншими особами, відповідно до норм статті 50 КК.

Відтак, суд має призначати покарання конкретній особі за конкретний злочин, максимально індивідуалізуючи покарання, що є виключно судовою дискрецією у кримінальному судочинстві і охоплює повноваження суду, надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Маліге проти Франції" від 23 вересня 1998 право керувати транспортним засобом є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності".

Вирішуючи питання про призначення додаткового покарання, слід зазначити, що санкція ч.1 ст.286 КК України, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, надає можливість суду як призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, так і не застосовувати таке покарання до особи. Вказане положення закону України про кримінальну відповідальність носить альтернативний характер застосування і не є обов`язковим для суду. Відповідна правова позиція викладена в постанові колегії суддів Другої судової палати ККС ВС від 08.02.2018 у справі №361/2704/16-к, провадження №51-358км18.

В постанові Третьої судової палати ККС ВС від 15.01.2020 у справі 161/537/18, провадження № 51-4055км19 вказав, що термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання. Також колегія суддів зазначила, що закон про кримінальну відповідальність не містить імперативних обмежень щодо можливості позбавлення права керувати транспортними засобами осіб, для яких діяльність, пов`язана з користуванням таким правом, є основним джерелом доходу. Існування цієї обставини потребує лише більш виваженого підходу під час обрання заходу примусу, з урахуванням загальних засад справедливості, гуманізму та індивідуалізації.

Судом не встановлено підстав для відмови в затвердженні даної угоди, передбачених частиною 7 статті 474 КПК, а тому, дослідивши зміст угоди про визнання винуватості, роз`яснивши та з`ясувавши в обвинуваченого про повне розуміння ним його процесуальних прав, добровільності та відсутності будь-яких обставин, які примусили його погодитися на підписання угоди про визнання винуватості, характеру висунутого йому обвинувачення, виду і розміру покарання та наслідки постановлення вироку на підставі угоди про визнання винуватості, беручи до уваги особу обвинуваченого, який раніше не судимий, має на утриманні двох малолітніх дітей, на обліках в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, злочин скоєно ним вперше з необережності, працює водієм, допомогу, надану обвинуваченим потерпілій, у реабілітації та відшкодування збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також наявність обставин, що пом`якшують покарання - щире каяття, відсутність, наявність згоди потерпілих на укладення угоди та призначення покарання, суд дійшов до висновку про необхідність її затвердження, шляхом ухвалення вироку та призначення обвинуваченому узгодженої міри покарання у виді позбавлення волі на строк три роки без позбавленням права керувати транспортними засобами. На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробувальним терміном та покладення обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Питання речових доказів по справі вирішити у відповідності до положень ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати на проведення експертиз стягнути з обвинуваченого в користь держави.

Питання речових доказів по справі вирішити у відповідності до положень ст.100 КПК України.

У зв`язку з надходженням від потерпілої ОСОБА_6 заяви про залишення позову без розгляду, суд дійшов висновку про залишення без розгляду цивільного позову.

Керуючись ст.ст.374, 468, 469, 472-475, ч.15 ст. 615 КПК України, суд -

ухвалив:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 27 травня 2024 року, укладену між прокурором Франківської окружної прокуратури м. Львова ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0001024 від 25.11.2023.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами кримінального провадження покарання у виді трьох років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням та призначити йому іспитовий строк тривалістю один рік.

Відповідно до ст.76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Скасувати накладений ухвалою слідчого судді Франківського районного суду м. Львова від 04.12.2023 року арешт на автомобіль марки «Audi A6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_8 .

Процесуальні витрати на проведення експертиз в сумі 5 679 (п`ять тисяч шістсот сімдесят дев`ять) гривень 60 коп. стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 в користь держави.

Речові докази DVD-диск «ALERUS» залишити при матеріалах справи; автомобіль марки «Audi A6», реєстраційний номер НОМЕР_1 повернути власнику - ОСОБА_8 .

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 залишити без розгляду.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з підстав, передбачених статтею 394 КПК та з урахуванням обмежень, визначених частиною 2 статті 473 КПК.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Роз`яснити учасникам провадження, що згідно статті 476 КПК, у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення цього кримінального правопорушення.

Роз`яснити, що умисне невиконання угоди засудженим є підставою для притягнення особи до відповідальності за статтею 389-1 КК України.

Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті в єдиному примірнику.

Головуючий суддя ОСОБА_1