Провадження по справі № 1-кп/522/2709/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2024 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

здійснивши судовий розгляд у відкритому судовому засіданні у залі Приморського районного суду м. Одеси № 106 кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000195 від 29.01.2020 року стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Станіславка, Котовського району, Одеської області, громадянина України, який має середню освіту, перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 , займає посаду водія третього стрілецького взводу четвертої стрілецької роти, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,-

ВСТАНОВИВ:

Так, 22 січня 2020 року приблизно о 18 годині 00 хвилин ОСОБА_3 приїхав до будинку АДРЕСА_3 , де проживала його колишня фактична (цивільна) дружина ОСОБА_5 .

Маючи намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, та переслідуючи ціль незаконного збагачення, діючи з прямим умислом, пересвідчившись, що ОСОБА_5 та члени її сім`ї, перебувають у від`їзді, не отримавши від неї дозволу на проникнення до її квартири, ОСОБА_3 , будучи впевненим, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, а поряд відсутні сторонні особи, шляхом підбору ключа до циліндрового та зсувального механізму замків вхідних дверей проник до приміщення її квартири АДРЕСА_4 .

Продовжуючи свій прямий умисел, діючи з корисливих мотивів, ОСОБА_3 зайшов до кімнати сина ОСОБА_5 . ОСОБА_6 , де одягнув на себе речі останнього, а саме: джинси чоловічі чорного кольору, вартістю 200 гривень та пальто чоловіче темно-сірого кольору фірми «Arber», вартістю 1 500 гривень, та забрав його туфлі чоловічі чорного кольору 43 розміру, вартістю 700 гривень.

Надалі, ОСОБА_3 зайшов до спальної кімнати, взяв телевізор марки «Philips», 32 дюйма, FZ1A, вартістю 7 560 гривень, та поклав його та туфлі чоловічі до коробки від телевізора, після чого взяв у шафі під білизною грошові кошти у сумі 400 доларів США, які відповідно до курсу НБУ на 22.01.2020 року складає 9 703 гривень 44 копійки, 100 євро, відповідно до курсу НБУ на 22.01.2020 року складає 2 696 гривень 95 копійок та 5000 гривень, дві банківські карти АТ «Ощадбанк» і «Форвард Банк», та поклав їх до кишені пальто.

В подальшому, ОСОБА_3 разом з викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись ним на власний розсуд, тим самим спричинивши потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 24960 гривень 39 копійок та потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 2400 гривень.

Крім того, 23 січня 2020 року о 15 годині 30 хвилин ОСОБА_3 , маючи намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, та переслідуючи ціль незаконного збагачення, діючи з прямим умислом, пересвідчившись, що його колишня дружина ОСОБА_5 та члени її сім`ї перебувають у від`їзді, не отримавши від неї дозволу на проникнення до її квартири, впевнившись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, а поряд відсутні сторонні особи, шляхом підбору ключа до циліндрового та зсувального механізму замків вхідних дверей проник до приміщення її квартири АДРЕСА_4 .

Продовжуючи свій прямий умисел, діючи з корисливих мотивів, повторно, ОСОБА_3 зайшов до кімнати сина ОСОБА_5 . ОСОБА_6 , де одягнув на себе його джемпер чоловічий білого кольору, вартістю 400 гривень, взяв телевізор марки «Samsung» 32 дюйма, UA32J5200AKXUA, вартістю 10 000 гривень, який належав ОСОБА_5 , та поклав його до коробки від нього.

В подальшому, ОСОБА_3 разом з викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись ним на власний розсуд, тим самим спричинивши потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 10 000 гривень, та потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 400 гривень.

Крім того, 28 січня 2020 року о 18 годині 30 хвилин ОСОБА_3 , маючи намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, та переслідуючи ціль незаконного збагачення, діючи з прямим умислом, пересвідчившись, що його колишня дружина ОСОБА_5 та члени її сім`ї перебувають у від`їзді, не отримавши від неї дозволу на проникнення до її квартири, впевнившись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, а поряд відсутні сторонні особи, шляхом підбору ключа до циліндрового та зсувального механізму замків вхідних дверей проник до приміщення її квартири АДРЕСА_4 .

Продовжуючи свій прямий умисел, діючи з корисливих мотивів, повторно ОСОБА_3 зайшов до кімнати сина ОСОБА_5 . ОСОБА_6 , де одягнув на себе його джинси чоловічі синьо-сірого кольору, вартістю 500 гривень.

В подальшому ОСОБА_3 разом з викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись ним на власний розсуд, тим самим спричинивши потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 500 гривень.

Дії, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кваліфіковано за ч. 3 ст. 185 КК України, за кваліфікуючими ознаками, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло, вчинене повторно.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, визнав в повному обсязі, підтвердив обставини кримінального правопорушення, які описані в обвинувальному акті та пояснив суду, що в період з 22.01.2020 по 28.01.2020 року, більш точної дати та часу не пам`ятає, за адресою: АДРЕСА_2 , де проживає його колишня цивільна дружина ОСОБА_5 , з якою у них є спільна донька, та її син ОСОБА_6 , викрав таємно речі цивільної дружини та її сина, оскільки не було грошей та на той момент зловживав спритними напоями. Гроші витратив на власний розсуд, телевізори здав у ломбард, чоловічі речі викрав, щоб переодягнутися.

Просив суд суворо його не карати та врахувати його щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні, дати йому шанс залишитися на свободі, щоб він міг повернутися до лав ЗСУ. Вказав, що викрадені речі і грошові кошти повернуто потерпілим в повному обсязі.

Потерпілі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлялись належним чином. Суд враховує наявні в матеріалах провадження заяви від потерпілих про проведення судового розгляду без їх участі, про відсутність з їхнього боку претензій до обвинуваченого будь-якого характеру.

Прокурор ОСОБА_4 просив призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді трьох років позбавлення волі, з можливістю застосування положень ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк на один рік.

При таких обставинах, за згодою учасників кримінального провадження, які визнали недоцільним дослідження доказів по справі, докази у судовому засіданні не досліджувались, згідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України.

Суд з`ясував, що всі учасники кримінального провадження правильно розуміють обставини кримінального провадження, та упевнився у добровільності їх позиції, їм було роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини у апеляційному порядку.

Приймаючи до уваги вищевказане, суд вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України, повністю доведена.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 містять склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та суд кваліфікує їх за кваліфікуючими ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло, вчинене повторно.

Мотивування прийнятого рішення.

При визначенні мотивів призначення покарання суд керується таким.

Відповідно до ст. 8 Конституції в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідність покарання ступеню тяжкості злочину та особі правопорушника визначена насамперед ст. 61 Конституції України, відповідно до якої юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, а також з принципу правової держави, з суті конституційних прав та свобод людини і громадянина.

Крім того, як неодноразово наголошував у своїх висновках Верховний Суд, що суди не повинні допускати спрощений та однаковий підхід до розгляду справи та застосовувати індивідуалізацію покарання, з урахуванням конкретних обставин кожної справи. Індивідуалізація покарання - конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта (постанова Верховного Суду від 22.03.2018 року у справі №207/5011/14-к (провадження №51-1985км 18).

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне та достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.

У частині 2 ст. 65 КК України встановлено презумпцію призначення більш м`якого покарання, якщо не доведено, що воно не є достатнім для досягнення мети покарання. Суд вважає, що такий же принцип застосовується і при вирішенні питання про порядок відбування покарання, зокрема, про можливість звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням..

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму ВСУ від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» судам необхідно мати на увазі, що частиною 1 статті 75 КК передбачено звільнення від відбування покарання з випробуванням тільки тих осіб, які засуджуються до виправних робіт, службового обмеження (для військовослужбовців), обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, тобто лише щодо основного покарання, що має бути належним чином вмотивовано у вироку. Рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване. Іспитовий строк встановлюється судом тривалістю від одного до трьох років (ч. 3 ст. 75 КК України).

Щодо призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 .

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючої покарання обставини та відсутність обтяжуючих покарання обставин.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує його особу, який є громадянином України, із середньою освітою, не одруженого, осіб на утриманні не має, перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 , проживає в АДРЕСА_1 , на наркологічному та психіатричному обліку не перебуває, раніше не судимий в силу с т. 89 КК України, та те, що він обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину.

Відповідно до ст. 66 КК України, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 суд враховує те, що він щиро розкаявся у вчиненні кримінального правопорушення та відшкодував шкоду в повному обсязі потерпілим.

Відповідно до ст. 67 КК України обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відсутні.

Санкцією ч. 3 ст. 185 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років.

Враховуючи обставини кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючої покарання обставини та відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_3 мінімальне покарання, передбачене санкцією ч. 3 ст. 185 КК України, у виді трьох років позбавлення волі.

Врахувавши в сукупності наведені вище обставини кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який вважається раніше не судимим, відшкодування завданої потерпілим шкоди в повному обсязі, що підтверджується відповідними розписками, наявність пом`якшуючої покарання обставини, а саме щире каяття, та відшкодування шкоди, відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд доходить висновку про можливість виправлення та перевиховання засудженого без ізоляції від суспільства із застосуванням положень ст. 75 КК України, тому вважає за можливе звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном на два роки.

При цьому суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України, які будуть достатні для забезпечення належної поведінки ОСОБА_3 та виконуватимуть виховну та превентивну функцію.

Таким чином, суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів без ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України та з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України.

На підставі вищезазначеного, суд вважає, що таке покарання буде законним, справедливим, достатнім для виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень обвинуваченим та досягне своєї мети.

Щодо заходів забезпечення кримінального провадження, процесуальних витрат та речових доказів.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_3 під час досудового розслідування та судового розгляду не застосовувався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Питання щодо процесуальних витрат суд вирішує відповідно до вимог глави 8 Розділу І КПК України.

Витрати, пов`язані з проведенням експертиз у даному кримінальному провадженні, відсутні.

Питання щодо речових доказів судом вирішується в порядку вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 50, 63, 65, 75, 76, 185 КК України, ст. 100, ч. 3 ст. 349, 367-371, 373, 374, 376, 395 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Визнати винним ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Призначити ОСОБА_3 покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 , від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном 2 (два) роки.

На підставі ч. 1 ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 , наступні обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Роз`яснити ОСОБА_3 , що, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчиняє правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_3 не застосовувався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Речові докази, а саме:

- телевізор марки «Philips», 32 дюйма НОМЕР_2 та телевізор марки «SAMSUNG» 32 дюйма, НОМЕР_3 , - повернути власнику - ОСОБА_5 ;

- чоловіче пальто темно-сірого кольору фірми «Arber», чоловічі джинси чорного кольору, чоловіче взуття (туфлі чорного кольору), чоловічий джемпер білого кольору, чоловічі джинси синьо-сірого кольору - вважати повернутими власнику - ОСОБА_6 .

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження та на нього може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня проголошення вироку через Приморський районний суд м. Одеси до Одеського апеляційного суду.

Суддя Приморського районного

суду м. Одеси ОСОБА_7