Житомирський апеляційний суд
Справа №295/6678/20 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.126-1 КК Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2024 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі кримінальне провадження №295/6678/20 за апеляційною скаргою заступника керівника Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Богунського районного суду м.Житомира від 18.09.2023 відносно

ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Житомир, Житомирської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 28.04.2023 Богунським районним судом м. Житомира за ч.4 ст.185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, згідно ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на 3 роки,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України,

в с т а н о в и в :

зазначеним вироком ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України та призначено покарання у виді 200 годин громадських робіт.

У відповідності до ч.4 ст.70 КК України ОСОБА_7 визначено остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання за даним вироком, більш суворим покаранням за вироком Богунського районного суду м.Житомира від 28.04.2023 у виді 5 років позбавлення волі.

Згідно вимог ч.1 ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від призначеного основного покарання з випробуванням на 3 роки.

Відповідно до вимог ст.76 КК України на ОСОБА_7 покладено наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Відповідно до вироку суду першої інстанції, ОСОБА_7 систематично вчиняє домашнє насильство відносно матері ОСОБА_9 , з якою спільно проживає по АДРЕСА_1 , а саме систематично ображає словами брутальної лайки та погрожує фізичною розправою.

Встановлено, що потерпіла ОСОБА_9 неодноразово зверталася із відповідними заявами до поліції, за результатом розгляду яких складено протоколи про адміністративні правопорушення за ч.1 ст.173-2 КУпАП від 03.10.2019, від 15.11.2018 та за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП від 02.05.2019, за результатом розгляду яких судом ОСОБА_7 притягнуто до адміністративної відповідальності за вказане адміністративне правопорушення.

Так, 03.10.2019 близько 12 год. 35 хв. ОСОБА_7 перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство відносно матері ОСОБА_9 , а саме - ображав її словами брутальної лайки та погрожував. Постановою Богунського районного суду м. Житомира від 13.12.2019 ОСОБА_7 визнаний винним за вказане адміністративне правопорушення.

02.11.2018 близько 20 год. ОСОБА_7 , перебуваючи за місцем проживання по АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство відносно матері ОСОБА_9 , а саме - виражався нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою.

Постановою Богунського районного суду м. Житомира від 01.02.2019 ОСОБА_7 визнаний винним за вказане адміністративне правопорушення.

27.04.2019 близько 00 год. 34 хв. ОСОБА_7 перебуваючи за місцем проживання по АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство відносно матері ОСОБА_9 , а саме - виражався нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою.

Постановою Богунського районного суду м. Житомира від 19.07.2019 ОСОБА_7 визнаний винним за вказане адміністративне правопорушення.

Разом з тим, не припиняючи вчиняти свої неправомірні дії, 12.05.2020 близько 11 год. 30 хв. ОСОБА_7 перебуваючи у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство відносно матері ОСОБА_9 фізичне насильство, що проявились в нанесенні удару, що завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_7 систематично вчиняє домашнє насильство по відношенню до матері ОСОБА_9 , будучи неодноразово притягнутим до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП та за ч.2 ст.173-2 КУпАП на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та продовжує вчиняти домашнє насильство відносно матері ОСОБА_9 .

Своїми умисними діями ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ст.126-1 КК України.

В своїй апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_8 , не оспорюючи фактичні обставини та кваліфікацію дій обвинуваченого, просить скасувати вирок суду першої інстанції в частині призначення покарання, виключити з вироку вказівку про визначення ОСОБА_7 остаточного покарання за сукупністю кримінальних правопорушень на підставі ч.4 ст.70 КК України, та ухвалити рішення, яким вирок Богунського районного суду міста Житомира від 28.04.2023 щодо ОСОБА_7 за ч.4 ст.185 КК України виконувати самостійно. В решті вирок залишити без змін. При цьому, звертає увагу, що згідно матеріалів провадження ОСОБА_7 раніше засуджений вироком Богунського районного суду міста Житомира від 28.04.2023 за ч.4 ст.185, ст.75 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки. В свою чергу, кримінальне правопорушення, за яке ОСОБА_7 засуджено вироком Богунського районного суду міста Житомира від 18.09.2023, вчинено 12.05.2020, тобто до попереднього вироку. Наголошує, що застосування положень ч.4 ст.70 КК України та призначення ОСОБА_7 остаточного покарання з урахуванням попереднього вироку Богунського районного суду міста Житомира від 28.04.2023 є безпідставним, оскільки у даному випадку вироки повинні виконуватись самостійно.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення прокурора в підтримку апеляційної скарги, пояснення обвинуваченого, який не заперечив щодо задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, а також вирок суду першої інстанції в межах, передбачених ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Вказані вимоги закону судом першої інстанції дотримані не в повному обсязі.

Як вважає апеляційний суд, викладені прокурором доводи про неправильне застосування судом першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому закону про кримінальну відповідальність є обґрунтованими.

Так, відповідно до матеріалів провадження №295/6678/20, в попередньому, ОСОБА_7 засуджено вироком Богунського районного суду м.Житомира від 28.04.2023 за ч.4 ст.185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, згідно ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням на 3 роки, з покладанням обов`язків, передбачених ст.76 КК України (а.п.119).

Оскаржуваним вироком, ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України та призначено покарання у виді 200 годин громадських робіт.

Остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень судом першої інстанції призначено за правилами ч.4 ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання за даним вироком, більш суворим покаранням за вироком Богунського районного суду м.Житомира від 28.04.2023 у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.75, 76 КК України звільнено ОСОБА_7 від призначеного основного покарання з випробуванням на 3 роки, з покладенням відповідних обов`язків.

Разом з цим, у відповідності правового висновку п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003за №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», коли особа, щодо якої було застосовано звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.

Призначаючи оскарженим вироком покарання із застосуванням положень ч.4 ст.70 КК України, суд першої інстанції не врахував, що кримінальне правопорушення, за яке ОСОБА_7 засуджено, останній вчинив12.05.2020, тобто до попереднього вироку Богунського районного суду міста Житомира від 28.04.2023.

Таким чином, в даному випадку, суд першої інстанції допустився помилки, фактично безпідставно застосував правило ч.4 ст.70 КК України поглинення призначеного покарання у виді громадських робіт, яке належить відбувати реально, іншим покаранням у виді позбавлення волі, призначеного попереднім вироком із застосуванням положень ст.75 КК України, тобто безумовно неправильно застосував закон про кримінальну відповідальність, що відповідно до п.4 ч.1 ст.409, п.2 ч.1 ст.420 КПК України є підставою для скасування вироку у цій частині та ухвалення нового вироку.

При цьому, судом першої інстанції правильно враховано конкретні обставини провадження, особу обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, у зв`язку з чим апеляційний суд переконаний, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про призначення обвинуваченому покарання за ст.126-1 КК України у виді 200 годин громадських робіт.

В свою чергу, покарання призначене ОСОБА_7 вироком Богунського районного суду м.Житомира від 28.04.2023 за ч.4 ст.185 КК України у виді 5 років позбавлення волі, із застосуванням ст.75 КК України, звільнення останнього від відбування покарання з випробуванням на 3 роки, та покладанням відповідних обов`язків, передбачених ст.76 КК України, слід виконувати самостійно.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 420 КПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу заступника керівника Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Богунського районного суду м.Житомира від 18.09.2023 відносно ОСОБА_7 , в частині призначення покарання, скасувати та ухвалити в цій частині новий вирок.

Призначити ОСОБА_7 покарання за ст.126-1 КК України у виді 200 (двохсот) годин громадських робіт.

Вирок Богунського районного суду м.Житомира від 28.04.2023 за ч.4 ст.185 КК України, яким ОСОБА_7 засуджено за ч.4 ст.185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнено від призначеного основного покарання з випробуванням на 3 роки, з покладанням в порядку ст.76 КК України відповідних обов`язків, - виконувати самостійно.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений у касаційному порядку, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його оголошення.

Судді :