ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2024 року

м. Київ

справа № 750/6297/22

провадження № 51- 3461км23

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_5 на ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 18 травня 2023 року та ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 06 вересня 2023 року у кримінальному провадженні № 0001083 за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Товстоліс Чернігівського району Чернігівської області та мешканки АДРЕСА_2

у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 Кримінального кодексу України (далі - КК).

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами обставини

Ухвалою Деснянського районного суду від 18 травня 2023 року до ОСОБА_7 застосовано примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом.

Вирішено долю речових доказів.

Залишено без розгляду цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 .

Як установив суд, ОСОБА_7 10 вересня 2022 року о 08:42 біля буд. АДРЕСА_1 завдала потерпілій ОСОБА_8 одного удару правою ногою в ліве стегно, одного удару совком у ліве плече та одного удару совком в обличчя, чим спричинила потерпілій легких тілесних ушкоджень, у тому числі таких, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

При перегляді цього рішення Чернігівський апеляційний суд ухвалою від 06 вересня 2023 року залишив апеляційну скаргу захисника без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_5 просить скасувати вказані судові рішення та призначити новий розгляд у суді першої інстанції через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

На обґрунтування своїх вимог зазначає, що оскільки станом на 02.11.2022 у суду вже були сумніви щодо адекватної поведінки та психічного стану ОСОБА_7 на час вчинення суспільно-небезпечного діяння, то саме з цього моменту суд повинен був залучити до участі в справі захисника, однак такий був залучений судом у кримінальному провадженні лише 23.02.2023, що, на його думку, призвело до порушення права особи на захист і, як наслідок, важливі питання, які потребували вирішення експертом, залишились без відповіді.

Також вважає, що при розгляді провадження судами першої та апеляційної інстанцій не було враховано поведінку потерпілої, яка своїми діями спровокувала ОСОБА_7 , а за заподіяння легкого тілесного ушкодження у стані сильного душевного хвилювання, викликаного неправомірною поведінкою потерпілого кримінальна відповідальність законом не передбачена.

Стверджує, що при перегляді ухвали районного суду суд апеляційної інстанції не усунув порушень допущених цим судом, а тому оскаржувані судові рішення не відповідають вимогам статей 370, 372 та 419 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК).

Позиція учасників судового провадження

У судовому засіданні захисник підтримав свою касаційну скаргу, просив скасувати вказані судові рішення і закрити кримінальне провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК.

Прокурор заперечила проти задоволення касаційної скарги і просила залишити оскаржувані судові рішення без зміни.

Мотиви Суду

Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи, наведені в касаційній скарзі, колегія суддів (далі - Суд) дійшла висновку, про таке.

Відповідно до ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Згідно зі ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. Суд наділений повноваженнями лише щодо перевірки правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Отже, касаційний суд не перевіряє судові рішення в частині неповноти судового розгляду, а також невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Під час перегляду судових рішень у касаційному порядку Суд виходить з фактичних обставин справи, встановлених судом першої інстанції.

З матеріалів провадження вбачається, що під час проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні слідчим не було встановлено даних, які би вказували на розлад психічної діяльності у ОСОБА_7 або наявність у неї психічного захворювання. Крім того, відповідно до довідки КНП «Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня» від 15 вересня 2022 року остання не зверталась за медичною допомогою до психіатра (т. 1, а. к. п. 173).

При розгляді справи в суді першої інстанції у судовому засіданні 16.10.2022 суд звернув увагу на неадекватну поведінку ОСОБА_7 і відклав розгляд справи, а в наступному судовому засіданні 02.11.2022 задовольнив клопотання прокурора та призначив у справі амбулаторну судово-психіатричну експертизу щодо визначення її психічного стану (т. 1, а. к. п. 17-19, 30-32).

Згідно з висновком судової психіатричної експертизи від 29 грудня 2022 року № 561, при експертному обстеженні у ОСОБА_7 було виявлено ознаки параноїдної шизофренії унаслідок якої вона не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. У період інкримінованих дій остання також була позбавлена здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними. Через свій психічний стан потребує поміщення до спеціального лікувального закладу з метою лікування та запобігання вчинення нею суспільно-небезпечних діянь (т. 1, а. к. п. 62-65).

Вказаний висновок надійшов до суду 05.01.2023 (т. 1, а. к. п. 61).

Після ознайомлення з цим висновком експертів прокурор заявив клопотання про розгляд справи в суді першої інстанції за правилами глави 39 КПК.

Відповідно до ст. 506 КПК особа, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, користується правами підозрюваного та обвинуваченого в обсязі, який визначається характером розладу психічної діяльності чи психічного захворювання відповідно до висновку судової психіатричної експертизи, та здійснює їх через законного представника, захисника.

Положеннями п. 1 ч. 1 ст. 49 КПК визначено, що суд зобов`язаний забезпечити участь захисника у кримінальному провадженні у випадках, якщо відповідно до вимог ст. 52 цього Кодексу участь захисника є обов`язковою.

За правилами п. 2 ч. 2 ст. 52 КПК участь захисника є обов`язковою у кримінальних провадженнях щодо осіб, стосовно яких передбачається застосування примусових заходів медичного характеру або вирішується питання про їх застосування, - з моменту встановлення факту наявності в особи психічного захворювання або інших відомостей, які викликають сумнів щодо її осудності.

У судовому засіданні 23.02.2023 суд своєю ухвалою змінив порядок розгляду провадження, залучив до участі в справі як законного представника матір ОСОБА_7 - ОСОБА_9 та доручив Регіональному центру з надання вторинної правової допомоги призначити їй захисника (т. 1, а. к. п. 87-89).

Надалі на підставі доручення Регіонального центру з надання вторинної правової допомоги у Чернігівській області від 12.03.2023 захист інтересів ОСОБА_7 в судах першої та апеляційної інстанцій здійснював захисник ОСОБА_5 (т. 1, а. к. п. 99).

З урахуванням зазначеного підстав для висновку про порушення права ОСОБА_7 на захист в суді колегія суддів не вбачає.

В основу свого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого суспільно-небезпечного діяння суд першої інстанції поклав: показання потерпілої ОСОБА_8 (яка показала, що конфлікти з ОСОБА_7 у неї відбуваються впродовж року), протокол огляду відеозапису від 28.09.2022 (на якому зафіксовано конфлікт між ОСОБА_7 та потерпілою 10.09.2022, під час якого вона завдає ударів потерпілій), а також висновок судово-медичної експертизи від 21.09.2022 № 355 (щодо тілесних ушкоджень виявлених у потерпілої ОСОБА_8 ). Ці докази зібрані у встановленому законом порядку, є логічними та послідовними, узгоджуються між собою в цілому та в деталях і сумніву в їх достовірності не викликають.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 19 КК не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Відповідно до вказаного вище висновку судово-психіатричного експерта ОСОБА_7 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у виді примусового лікування в спеціалізованому психіатричному закладі.

При вирішенні питання про застосування до ОСОБА_7 примусових заходів медичного характеру суд першої інстанції урахував характер вчиненого нею суспільно-небезпечного діяння, дані про її особу, стан здоров`я, вік та думку учасників судового розгляду. При обранні виду примусових заходів цей суд керувався приписами ст. 94 КК.

Наведені в касаційній скарзі захисника доводи є аналогічними тим, що були зазначені ним в апеляційній скарзі та ретельно перевірені судом апеляційної інстанції, який за наслідками апеляційного розгляду дійшов висновку про законність рішення місцевого суду і залишив апеляційну скаргу захисника без задоволення. У своїй ухвалі суд апеляційної інстанції дав обґрунтовані відповіді на доводи апеляційної скарги і навів відповідні мотиви та положення закону, якими він керувався приймаючи таке рішення.

Оскаржувані захисником ухвали судів першої та апеляційної інстанцій є належним чином умотивованими та обґрунтованими і за змістом відповідають вимогам статей 370, 372 та 419 КПК.

Викладені в касаційній скарзі захисника доводи не спростовують правильність наведених у них висновків і не ставлять під сумнів законність цих рішень.

Тому підстав для задоволення касаційної скарги Суд не вбачає.

Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, Верховний Суд

ухвалив:

Залишити без задоволення касаційну скаргу захисника ОСОБА_5 , а ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 18 травня 2023 року та ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 06 вересня 2023 року щодо ОСОБА_7 без зміни.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

___________________ ________________ _________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3