Справа № 338/130/24
Провадження № 11-кп/4808/217/24
Категорія ч.1 ст. 190 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2024 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря с/з ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_8 на вирок Богородчанського районного суду від 07 лютого 2024 року, відносно ОСОБА_8 , обвинуваченої за ч. ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Богрівка та жительки АДРЕСА_1 , раніше не судимої, громадянки України,-

в с т а н о в и л а :

В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_8 , вважає вирок суду першої інстанції незаконним та необґрунтованим, оскільки суд допустив істотне порушення кримінального процесуального закону в частині залишення поза увагою підстав для звільнення її від кримінальної відповідальності у зв`язку із дійовим каяттям і закриття кримінального провадження, тому вирок підлягає скасуванню.

Зазначає, що вона в судовому засіданні суду першої інстанції вину у вчиненні кримінального правопорушення визнала, підтвердила викладені в обвинувачені обставини та пояснила, що з метою отримання державної допомоги подала до управління соціального захисту дані, які не відповідали дійсності, приховавши інформацію про придбання протягом періоду, що передував призначенню соціальної допомоги автомобіля на своє ім`я. У вчиненому щиро розкаялася.

Обставинами, що пом`якшують їй покарання суд визнав добровільне відшкодування шкоди та щире каяття. Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

Також вказує, що вона раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась, а відомостей щодо вчинення нею інших кримінальних правопорушень до ЄРДР не внесено.

Кримінальне правопорушення у скоєнні якого обвинувачується і за яке передбачена відповідальність за ч.1 ст. 190 КК України є проступком.

Також вона вчинила кримінальне правопорушення вперше, усвідомила свої дії, щиро розкаялася, добровільно надала пояснення з приводу обставин вчиненого, що свідчить про активне сприяння у розкритті злочину, спричинену державі шкоду відшкодувала.

Таким чином, зважаючи на те, що вона вперше вчинила кримінальне правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України є проступком, щиро розкаялася у вчиненому, сприяла розкриттю злочину, повністю відшкодувала заподіяну шкоду, а тому на думку ОСОБА_8 є всі підстави для застосування щодо неї ст. 45 КК України і звільнення її від кримінальної відповідальності у зв`язку із дійовим каяттям та закриття кримінального провадження на підставі п.1 ч.2. ст. 284 КПК України.

Просить вирок Богородчанського районного суду від 07.02.2024 року скасувати та звільнити її від кримінальної відповідальності на підставі ст. 45 КК України, а кримінальне провадження щодо неї закрити на підставі п.1 ч.2 ст. 284 КПК України.

Вироком суду ОСОБА_8 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України та призначено їй покарання у виді громадських робіт строком на 200 годин.

Судом встановлено, що ОСОБА_8 вчинила шахрайство, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману.

Кримінальне правопорушення вчинила за таких обставин.

Діючи з корисливих спонукань, з метою незаконного отримання соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, в порушення вимог ст.7 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям», п.п.10,12 Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2003 року № 250, ОСОБА_8 , у декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги, подала завідомо недостовірні відомості. Зокрема, у розділі сьомому Декларації «Відомості про витрати, здійснені протягом 12 місяців перед зверненням» приховала інформацію про придбання та реєстрацію 29.07.2021 року транспортного засобу Volkswagen Touareg, 2008 року випуску, р.н.з. НОМЕР_1 .

Внаслідок подання ОСОБА_8 шляхом обману недостовірних відомостей, за період з 01.01.2022 року по 31.11.2022 року управлінням соціального захисту населення Івано-Франківської районної державної адміністрації незаконно призначена та виплачена соціальна допомога малозабезпеченим сім`ям в сумі 155232,99 грн., внаслідок чого державним інтересам спричинено збитки на вказану суму.

Під час апеляційного розгляду:

- обвинувачена ОСОБА_8 підтримала подану апеляційну скаргу, просила її задовольнити, а вирок суду першої інстанції скасувати та звільнити її від кримінальної відповідальності на підставі ст. 45 КК України.

- прокурор підтримала подану апеляційну скаргу обвинуваченої та не заперечила проти її задоволення.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_8 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними у справі та перевіреними належним чином в судовому засіданні доказами, є обґрунтованим та в апеляційному порядку учасниками кримінального провадження не оскаржується.

Доводи обвинуваченої ОСОБА_8 наведені в апеляційній скарзі з приводу наявності підстав для звільнення її від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям, на думку колегії суддів є обґрунтованими, виходячи із такого.

Згідно з ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

За приписами ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

За змістом ст. 44 КК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 45 КК України, якою передбачено передумови та підстави звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям, особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень або кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона після вчинення кримінального правопорушення щиро покаялася, активно сприяла розкриттю кримінального правопорушення і повністю відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Таким чином, звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям можливе за наявності передумови - вчинення особою вперше кримінального проступку або необережного нетяжкого злочину, крім кримінальних правопорушень щодо яких встановлено застереження в законі; а також підстави - дійового каяття, яке полягає у щирому розкаянні особи у вчиненому кримінальному правопорушенні, активному сприянні нею у розкритті цього кримінального правопорушення та повному відшкодуванні завданих збитків або усуненні заподіяної шкоди.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям (ст. 45 КК України) можливе в разі вчинення нею вперше злочину невеликої тяжкості.

Такою, яка вчинила злочин уперше, вважається особа, котра раніше не вчиняла злочинів або раніше вчинила злочин, що вже втратив правове значення. Вчинення триваючого або продовжуваного злочину, двох або більше злочинів невеликої тяжкості, які утворюють сукупність (за винятком реальної), не може бути перепоною для застосування ст.45 КК України.

Дійове каяття полягає в тому, що після вчинення злочину особа щиро покаялась, активно сприяла його розкриттю та повністю відшкодувала завдані збитки або усунула заподіяну шкоду. Відсутність хоча б однієї із зазначених складових дійового каяття виключає звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст. 45 КК України. Виняток можуть становити лише випадки вчинення злочину чи замаху на нього, внаслідок яких не заподіяно шкоду або не завдано збитки.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що обвинувачена ОСОБА_8 вперше вчинила інкриміноване кримінальне правопорушення, після вчинення якого щиро розкаялась, добровільно відшкодувала заподіяну майнову шкоду, що було враховано і при ухваленні оскаржуваного вироку та активно сприяла розкриттю кримінального правопорушення.

Крім цього, апеляційний суд враховує дані про особу обвинуваченої, зокрема її позитивну характеристику з місця проживання, наявність на утриманні п`ятеро дітей.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що у даному кримінальному провадженні наявні правові підстави для звільнення обвинуваченої ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 45 КК України.

Як зазначено у п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» передбачене у ст. 45 КК України звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим.

Разом з тим, як вбачається із матеріалів справи, під час розгляду вказаного кримінального провадження в суді першої інстанції обвинувачена ОСОБА_8 не зверталась до суду із клопотання про звільнення її від кримінальної відповідальності на підставі ст. 45 КК України, і відповідно судом не вирішувалось вказане клопотання.

Разом з тим, з такими вимогами викладеними в апеляційній скарзі ОСОБА_8 звернулася до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно п.5 ч.1ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок або ухвалу і закрити кримінальне провадження.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 285, ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність. До того ж особі, яка підозрюється, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення та щодо якої передбачена можливість звільнення від кримінальної відповідальності у разі здійснення передбачених законом України про кримінальну відповідальність дій, має бути роз`яснено право на таке звільнення.

Разом з тим не закриття кримінального провадження, за наявності для цього відповідних процесуальних підстав, є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, яке призводить до безумовного скасування судового рішення.

У відповідності до вимог ст. 417 КПК України, суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

Згідно поданої апеляційної скарги та пояснень які надані обвинуваченою ОСОБА_8 під час апеляційного розгляду вбачається, що вона повністю визнає правильність встановлених судом фактичних обставин щодо вчинення нею інкримінованого правопорушення, щиро розкаюється у його вчинені, стверджує, що активно сприяла розкриттю кримінального правопорушення, добровільно відшкодувала заподіяну шкоду та просить звільнити її від кримінальної відповідальності і закрити кримінальне провадження на підставі ст.45 КК України у зв`язку із дійовим каяттям.

Незважаючи на те, що розгляд судом першої інстанції кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_8 за ч.1 ст. 190 КК України та ухвалення вироку щодо неї відбулось із дотриманням вимог чинного законодавства, однак враховуючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що з урахуванням встановлених обставин, у даному випадку вирок Богородчанського районного суду від 07.02.2024р. щодо ОСОБА_8 слід скасувати та звільнити її на підставі ст. 45 КК України від кримінальної відповідальності за вчинений кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст.190 КК України, а вказане кримінальне провадження закрити на підставі п.1 ч.2 ст. 284 КПК України.

За таких обставин, апеляційна скарга обвинуваченої ОСОБА_8 підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 417, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Богородчанського районного суду від 07 лютого 2024 року про обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України - скасувати.

Звільнити ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 190 КК України на підставі ст. 45 цього Кодексу у зв`язку з дійовим каяттям.

Кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 за ч.1 ст. 190 КК України закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5