Справа № 947/8035/24
Провадження № 1-кс/947/6387/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.05.2024 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання прокурора Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000195 від 02.02.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

І. ВИКЛАД ФАКТИЧНИХ ОБСТАВИН ДАНОГО КРИМІНАЛЬНОГО ПРОВАДЖЕННЯ:

Згідно поданого стороною обвинувачення клопотання вбачається, що наразі слідчим відділом Одеського районного управління № 1 ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 0000195 від 02.02.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що відповідно до ст. 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», затвердженим Законом України від 7 лютого 2023 року № 2915-IX, та Указом Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", яким продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 14 лютого 2024 року строком на 90 діб.

Відповідно до п. 2 Указу Президента України від 24.02.2022

№ 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» Військовому командуванню ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування доручено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Крім того, п. 3 вказаного Указу зазначено, що у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені зокрема ст. 33 Конституції України, згідно з якою кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до ст. 2 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою КМУ від 27.01.1995 № 57 (далі Правила), перетинання громадянами України державного кордону здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю, якщо інше не передбачено законом, за документом, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Проте, незважаючи на обізнаність з вимогами наведених нормативно правових актів, ОСОБА_4 всупереч обов`язку неухильного дотримання вказаних актів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді порушення встановленого порядку перетину державного кордону України і бажаючи їх настання, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, стала на злочинний шлях i умисно вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, ОСОБА_4 , у невстановлені в ході досудового розслідування час та місці, маючи умисел на незаконне переправлення осіб через державний кордон України, діючи із корисливих мотивів, добре розуміючи порядок перетину та недоторканість державного кордону України, метою якої є незаконне переправлення осіб через державний кордон України та шляхом поширення інформації, залучила ОСОБА_5 підшукувати осіб, яким тимчасово обмежено право на виїзд з України у відповідності до Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у період воєнного стану, який введений Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року за №64/2022.

Так, у невстановлені в ході досудового розслідування час та місці, але не пізніше 06.02.2024, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за попередньою домовленістю із ОСОБА_4 , запропонував громадянину ОСОБА_6 незаконно переправити його через державний кордон України, призначивши зустріч за участі ОСОБА_4 для обговорення організаційних питань з цього приводу, зауваживши, що для подальшої допомоги ОСОБА_6 необхідно буде під час зустрічі надати грошові кошти у розмірі 500 доларів США, у якості завдатку.

Надалі ОСОБА_4 , керуючись корисливим мотивом спрямованим на незаконне збагачення, розуміючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь та бажаючи їх настання, усвідомлюючи вимоги законодавства щодо порядку перетинання державного кордону України громадянами України чоловічої статі (військовозобов`язаними), 06.02.2024 близько 15 год. 30 хв., перебуваючи неподалік магазину «Обжора», що за адресою: АДРЕСА_1 , під час зустрічі із ОСОБА_6 , за участі ОСОБА_5 , запропонувала ОСОБА_6 за грошову винагороду в розмірі 11 000 доларів США незаконно переправити його через державний кордон України.

При цьому, під час розмови, ОСОБА_4 детально роз`яснила ОСОБА_6 , план дій, які необхідно виконати для незаконного перетину державного кордону України, пообіцявши допомогти у незаконному переправленні через державний кордон України, здійснити керівництво такими діями, сприяти їх вчиненню порадами та вказівками, а також вжити заходів щодо усунення перешкод у перетині державного кордону.

Зокрема, ОСОБА_4 запевнила ОСОБА_6 у тому, що може здійснити його незаконне переправлення через державний кордон України шляхом виготовлення офіційних документів (яких саме не зазначила) та здійснення в подальшому виїзду через державний кордон України в якості особи, яка його супроводжує, у встановленому пункті пропуску. Під час зустрічі, ОСОБА_4 отримала від ОСОБА_6 грошові кошти у розмірі 500 доларів США, у якості завдатку.

Згодом, 13.02.2024 близько 16 год. 00 хв. ОСОБА_5 за попередньою змовою із ОСОБА_4 , зателефонував ОСОБА_6 та повідомив про необхідність збільшення суми завдатку для виготовлення офіційних документів, що стануть підставою для виїзду за кордон, у зв`язку зі зміною осіб, які здійснювали їх виготовлення.

Так, 17.02.2024 близько 15 год 00 хв. ОСОБА_5 за попередньою змовою із ОСОБА_4 , зустрівся із ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 , де останній передав ОСОБА_5 грошові кошти у розмірі 200 доларів США (для збільшення розміру залогу).

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел направлений на організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керуючись корисливим мотивом спрямованим на незаконне збагачення, 28.03.2024 о 15:46 год. ОСОБА_4 зателефонувала ОСОБА_6 та повідомила про необхідність збільшення залогу, тобто надання ще 5800 доларів США, причину такого рішення не вказавши. Зустрівшись із ОСОБА_6 29.03.2024 року, близько 09:30 годин, за адресою: АДРЕСА_3 , біля супермаркету «Таврія В», ОСОБА_4 додатково запевнила ОСОБА_6 , що допоможе останньому незаконно перетнути державний кордон України. ОСОБА_6 передав ОСОБА_4 імітаційні грошові кошти, а саме 58 банкнот номіналом 100 доларів США, як завдаток за незаконну винагороду за здійснення незаконного переправлення цих осіб через державний кордон України, керівництво такими діями та сприяння їх вчиненню порадами, вказівками та усуненням перешкод, які полягали в здійсненні виїзду через державний кордон України в якості особи, яка їх супроводжує, у встановленому пункті пропуску. Однак довести до завершення свій задум ОСОБА_4 не встигла, у зв`язку із тим, що була затримана в порядку ст. 208 КПК України.

На виконання доручення слідчого №60/СВ-135 від 12.02.2024 про проведення слідчих (розшукових) дій, в рамках кримінального провадження від 02.02.2024 № 000195 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України співробітниками відділу ВВБ по 26 прикордонному загону ГВВВБ «Південь» ДПС України додатково встановлено, що до кримінально правопорушення ймовірно причетний громадянин України ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце народження: АДРЕСА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , паспорт громадянина України серія КК № НОМЕР_1 , паспорти громадянина України для виїзду за кордон серія НОМЕР_2 , cерія НОМЕР_3 , тел.: НОМЕР_4 , НОМЕР_5

Так, встановлено, що ймовірним організатором незаконного переправлення осіб через державний кордон України є ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3

Крім того, встановлено, що ОСОБА_9 , під час проходження військової служби на посаді начальника відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » 17 прикордонного загону, ймовірно завчасно отримував дані від ОСОБА_10 відносно громадян України чоловічої статті віком від 18 до 60 років, стосовно яких діє обмеження у перетині державного кордону на період військового стану, про необхідність їх безперешкодного пропуску з України в РМ по завідомо підробленим документам. Продовжуючи злочинний умисел ОСОБА_10 на незаконне переправлення осіб зазначеної категорії, ОСОБА_9 надавав їх установчі дані ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які заступали в прикордонний наряд «Старший зміни прикордонних нарядів» та за своїми функціональними обов`язками організовували несення служби зміни прикордонних нарядів з оформлення та пропуску осіб та вантажів у пункті пропуску «Рені», з вказівкою щодо організації безперешкодного пропуску зазначених чоловіків. В подальшому, ОСОБА_13 та ОСОБА_14 ставили додаткові завдання підлеглим ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , які залучались до несення служби в прикордонні наряди «Перевірка документів» в пункті пропуску «Рені», щодо здійснення оформлення даних громадян України без поглибленого вивчення документів та перевірки законності підстав перетинання державного кордону на виїзд з України.

Крім того встановлено, що ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , ймовірно виконуючи злочинний умисел, всупереч Наказу АДПСУ №953-АГ від 22.11.2023 «Про посилення режимних заходів», під час здійснення прикордонного контролю чоловіків зазначеної категорії, незаконне переправлення через кордон яких організовував ОСОБА_19 , з кінця листопада 2023 року відбір документів та ідентифікацію осіб здійснювали без обов`язкового виходу з транспортного засобу.

Також отримано відомості, що після звільнення з військової служби ОСОБА_20 , переправлення осіб чоловічої статті віком від 18 до 60 років, стосовно яких діє обмеження у перетині державного кордону на період військового стану, яке організовував ОСОБА_19 через пункт пропуску «Рені», тимчасово припинилось.

16.04.2024 на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 11.04.2024 проведено обшук за участі ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , а саме за адресою: АДРЕСА_5 , в ході якого було виявлено та вилучено жорсткий диск марки «Western Digital»,об`ємом 2TB,S/N: НОМЕР_6 ,MDL:WD20PURZ-85GU6Y0.

Вказану річ постановою слідчого визнано речовим доказом.

23.04.2024 року слідчим суддею Київського районного суду м. Одеси за результатами розгляду клопотання про арешт майна вилученого в ході обшуку житла за адресою: АДРЕСА_5 ,прийнято рішення про повернення клопотання прокурору та встановлено строк у сімдесят дві години, з метою усунення недоліків зазначених в ухвалі. Копію вказаного рішення отримано 08.05.2024, й на теперішній час, в зв`язку з виправленням раніше встановлених недоліків, сторона обвинувачення повторно підіймає питання накладення арешту майна.

ІІ. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОДАНОГО КЛОПОТАННЯ:

Сторона обвинувачення зазначає, що з метою збереження речового доказу, проведення необхідних слідчих (розшукових) дій, проведення експертних досліджень, запобіганню спробам пошкодження, перетворення, відчуження, та з метою конфіскації як виду покарання, наявна необхідність накласти арешт із забороною відчуження, розпорядження та користування на майно вилучене в ході обшуку 16.04.2024.

З урахуванням викладеного у своїй сукупності, сторона обвинувачення просить дане клопотання задовольнити та накласти арешт на зазначене у клопотанні майно.

ІІІ. ПОЗИЦІЯ УЧАСНИКІВ СУДОВОГО ЗАСІДАННЯ:

Прокурор в судове засідання не з`явився, проте на адресу слідчого судді скерував заяву про розгляд вказаного клопотання за його відсутності.

Власник майна ОСОБА_21 у судове засідання також не з`явився, від нього до суду надійшла заява про розгляд клопотання про арешт майна без його участі.

IV. ВИСНОВКИ СЛІДЧОГО СУДДІ:

Дослідивши подане клопотання та долучені в його обґрунтування матеріали, вислухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя приходить до наступних висновків, а також звертає увагу на наступні правові підстави для прийнятого рішення.

(1). Нормативно-правова основа при вирішенні даного клопотання:

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням (ч. 3 ст. 132 КПК України).

Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди (ч. ч. 1, 2 ст. 170 КПК України).

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (ч. 3 ст. 170 КПК України).

Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення (ст. 98 КПК України).

(2). Правова підстава та мета арешту майна:

Досудове розслідування кримінального провадження наразі триває, встановлюються усі фактичні обставини, які можуть мати значення для доведення предмету доказування у кримінальному провадженні.

16.04.2024 на підставі ухвали слідчого судді проведено обшук за адресою: АДРЕСА_5 , в ході якого було виявлено та вилучено жорсткий диск марки «Western Digital»,об`ємом 2TB,S/N: НОМЕР_6 ,MDL: НОМЕР_7 , який в подальшому визнано речовим доказом в рамках означеного кримінального провадження.

Слідчий суддя враховує доводи прокурора у клопотанні та приходить до переконання з приводу того, що вилучений жорсткий диск може містити інформацію, яка може бути використана на підтвердження факту та обставин можливого вчинення кримінально-караних дій.

У зв`язку з чим, таке майно відповідає категорії речових доказів, що власне підтверджується долученою до клопотання постановою про визнання речових доказів, а отже, вилучене майно потребує збереження, в цілях його подальшого дослідження.

Крім того, з огляду на фактичні обставини кримінального провадження, відносно вилученого майна слідчий суддя приходить до переконання, що вочевидь наразі й існує необхідність в його додатковому дослідженні, оскільки згідно змісту клопотання прокурора у кримінальному провадженні вирішується питання щодо проведення відповідного експертного дослідження, об`єктом якого і є саме вилучений жорсткий диск. Результати проведення такого експертного дослідження можуть стати підставою для прийняття відповідних процесуальних рішень у кримінальному провадженні, оскільки можуть підтвердити робочу наразі версію сторони обвинувачення.

Водночас, слідчий суддя відхиляє та вважає неспроможними доводи клопотання в частині необхідності застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна у тому числі з метою конфіскації як виду покарання, оскільки подане клопотання не містить відповідних відомостей/підтверджень, що ймовірний власник вилученого майна має процесуальний статус підозрюваного в рамках даного кримінального провадження.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя зазначає, що підставою для арешту майна є відповідність вилученого майна до категорії речових доказів (абзац 1 ч. 1 ст. 170 КПК України), при цьому метою арешту майна є необхідність забезпечення збереження речових доказів (п. 1 ч. 2 ст. 170КПК України).

(3). Завдання, необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених абзацом 2 ч. 1 ст. 170 КПК України:

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Як вбачається з підстав та мети застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, вилучене майно відповідає критеріям речових доказів, передбачених ч. 1 ст. 98 КПК України.

Відтак, оскільки майно є речовими доказами в рамках кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що існує ризик його можливого зміни або знищення, в цілях подальшого ймовірного уникнення передбаченої законом відповідальності за ймовірно вчинені дії, у випадку підтвердження їх факту у встановленому законом порядку.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

У зв`язку з викладеним, з метою забезпечення досягнення завдань кримінального провадження наявна необхідність в накладенні арешту на вилучене майно, з встановленням заборони розпорядження та користування такого майна, з огляду на встановлені вище ризики.

(4). Розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження:

Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. The United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Слідчим суддею встановлено, що за обставинами даного кримінального провадження втручання у право власності зацікавлених осіб пов`язано із здійсненням кримінального провадження, необхідністю забезпечити збереження речових доказів, а отже, обмеження не є свавільним та відповідає вимогам законності. При цьому дотримано справедливий баланс між вимогами загального суспільного інтересу (у вигляді досягнення завдань кримінального провадження) та вимогами захисту права власності окремих осіб, адже досягнення мети збереження речового доказу неможливо досягти в інший спосіб, ніж арешт майна.

Додатково, слідчий суддя акцентує увагу, що у випадку, якщо в рамках даного кримінального провадження буде спростовано відповідність зазначеного майна категорії речових доказів, зацікавлені особи в порядку ст. 174 КПК України мають процесуальне право на звернення до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 132, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000195 від 02.02.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України задовольнити.

Накласти арешт із забороною користування та розпорядження на майно, вилучене в ході обшуку житла за адресою: АДРЕСА_5 , а саме на жорсткий диск марки «WesternDigital», об`ємом 2TB, S/N: НОМЕР_6 , MDL:WD20PURZ-85GU6Y0.

Виконання ухвали покласти на прокурора Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1