Провадження №1-кп/463/271/24
В И Р О К

іменем України

13 червня 2024 року Личаківський районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

представника потерпілого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002793 від 30.09.2023 року про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,уродженця м.Судак АР Крим, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні дітей 2014, 2016, 2018, 2021, 2023 років народження, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України, -

встановив:

29.09.2023 близько 19-15 год. ОСОБА_4 , знаходячись на дорозі поблизу магазину «Сімейна Кухня», що в АДРЕСА_2 , в ході раптово виниклого конфлікту з ОСОБА_6 , не маючи на меті заподіяти тяжкі тілесні ушкодження і не передбачаючи їх настання, хоча повинен був і міг їх передбачити, наніс один удар кулаком по обличчю ОСОБА_6 , в результаті чого останній впав на дорогу та від удару потилицею до дорожнього покриття (бруківки) отримав тупу черепно-мозкову травму у вигляді перелому кісток склепіння черепу, забою головного мозку легкого ступеня та садна в потиличній ділянці голови, які згідно з висновком судово-медичної експертизи відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент її спричинення.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні вину визнав частково і суду пояснив, що конфлікт був спровокований самим потерпілим, в цей день він побачив останнього та вирішив підійти до нього щоб він вибачився за висловлювання в його сторону задовго до цього. Коли він підійшов до ОСОБА_6 і привітався, він себе почав поводити агресивно і першим вдарив його в підборіддя. У відповідь він наніс один удар потерпілому і він впав. Чи втрачав він свідомість не бачив. Додатково зазначив, що з приводу нанесення йому тілесних ушкоджень в лікарню не звертався, після бійки пропонував потерпілому примиритись.

Не зважаючи на часткове визнаннясвоєї вини у вчиненому, винність обвинуваченого в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні підтверджується доказами безпосередньо дослідженими судом в судовому засіданні.

Так, потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що вони з обвинуваченим є сусідами. Конфлікт між ними почався ще близько 3 років тому щодо оформлення земельної ділянки. 29.09.2023 коли він під`їхав до піцерії, до нього підійшов обвинувачений з приводу їх телефонної розмови. Оскільки він не хотів з ним спілкуватись ОСОБА_4 почав махати руками, сторонні люди, які були на місці, їх розборонили, але пізніше обвинувачений підійшов і вдарив його у щелепу, через що він впав і вдарився головою. Додатково зазначив, що обвинуваченому не наносив жодних ударів. Після подій він лікувався та відчуває постійні головні болі.

Показами даними в судовому засіданні свідком ОСОБА_8 , яка пояснила, що у вересні 2023 року вона гуляла і побачила ОСОБА_6 якийпід`їхав до піцерії. В подальшому між ним та обвинуваченим виник конфлікт, вона почула сварку, нецензурні висловлювання. Обвинувачений вдарив потерпілого в область голови і він впав та вдарився головою до асфальту. Додатково зазначила, що вона не бачила щоб потерпілий наносив удари обвинуваченому.

Показами даними в судовому засіданні свідком ОСОБА_9 , який пояснив, що подія сталась на вул.Тракт Глинянський. Обвинувачений вдарив потерпілого. Самого нанесення удару він не бачив, але потерпілий лежав на тротуарі, сторонні люди надавали йому допомогу, піднімали, оскільки він близько хвилини був без свідомості.

З оголошеного в судовому засіданні витягу з ЄРДР від 30.09.2023, згідно з яким внесено відомості в ЄРДР по факту нанесення ОСОБА_4 потерпілому тілесних ушкоджень (а.с.38).

З оголошеного в судовому засіданні протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 29.09.2023 (а.с.39), згідно з яким у потерпілого ОСОБА_6 прийнято заяву про кримінальне правопорушення, в якій він повідомив про нанесення йому тілесних ушкоджень ОСОБА_4 .

З оголошеного в судовому засіданні висновку експерта №270/2023 від 09.10.2023, згідно з яким відповідно до записів з медичної карти стаціонарного хворого №81139 на прізвище ОСОБА_6 , 1984 р.н., лікарями КНП « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ВП «Лікарня Святого Пантелеймона» було діагностовано: «Лінійний перелом лобної кістки з поширенням по сагітальному шву. Забій м`яких тканин обличчя. Садно тім`яної ділянки» та встановлено заключний клінічний діагноз: «Вогнищевий забій головного мозку. ЗЧМТ. Забій головного мозку легкого ступеня. Лінійний перелом лобної кістки з поширенням по сагітальному шву. Забій м`яких тканин в ділянці нижньої щелепи зліва». При огляді під час проведення судово-медичної експертизи у потерпілого тілесних ушкоджень виявлено не було. Таким чином слід вважати, що гр. ОСОБА_6 було спричинено тупу черепно-мозкову травму у вигляді перелому кісток склепіння черепу, забою головного мозку легкого ступеня та садна в потиличній ділянці голови, котра утворилась від контактної взаємодії з тупим (тупими) предметом, могла виникнути 29.09.2023 року, не виключено, що за обставин, які вказані в постанові та на які вказує потерпілий, а саме внаслідок удару кулаком в обличчя з подальшим падінням та ударом голови до бетонного бордюру та відноситься до тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент її спричинення. Діагноз «Забій м`яких тканин в ділянці нижньої щелепи зліва» не підтверджений об`єктивними клінічними даними і не може бути прийнятий до уваги при оцінці ступеня тяжкості тілесних ушкоджень згідно п.4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (а.с.40-41).

З оголошеного в судовому засіданні протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 16.11.2023 та додатків до нього, згідно з яким було отримано доступ та вилучено медичну картку стаціонарного хворого ОСОБА_6 №81139 від 29.09.2023 на 9 арк. (а.с.42-53).

З оголошеного в судовому засіданні висновку експерта №348/2023 від 04.12.2023, згідно з яким «Висновком експерта» №270/2023 у гр. ОСОБА_6 , 1984 р.н., було виявлено тупу черепно-мозкову травму у вигляді перелому кісток склепіння черепу, забою головного мозку легкого ступеня та садна в потиличній ділянці голови. Вказана травма голови утворилась від контактної взаємодії з тупим (тупими) предметом, могла виникнути 29.09.2023 року, не виключено, що за обставин, які вказані в постанові та на які вказує потерпілий, а саме внаслідок удару кулаком в обличчя з подальшим падінням та ударом голови до дорожнього покриття (бруківки) та відноситься до тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент її спричинення. Крім цього, лікарями КНП « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ВП «Лікарня Святого Пантелеймона» було діагностовано: «Забій м`яких тканин в ділянці нижньої щелепи зліва», що не підтверджений об`єктивними клінічними даними і не може бути прийнятий до уваги при оцінці ступеня тяжкості тілесних ушкоджень згідно п.4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (а.с.54-56).

З оголошеного в судовому засіданні протоколу проведення слідчого експерименту від 13.12.2023 та відео до нього, згідно з яким потерпілий ОСОБА_6 вказує про обставини нанесення йому тілесних ушкоджень (а.с.57-59).

Оцінюючи докази в сукупності суд визнає їх допустимими, належними, достатніми та достовірними і такими, які об`єктивно і повно доводять вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за ст.128 КК України.

Не беручи до уваги розбіжності в показах обвинуваченого та потерпілого з приводу обставин вчиненого кримінального правопорушення, суд вважає, що дії ОСОБА_4 за ст.128 КК України необережне тяжке тілесне ушкодження, кваліфіковано правильно, тобто за наслідками, які настали внаслідок заподіяння шкоди здоров`ю потерпілого.

При призначенні покарання суд керується наступним.

Згідно з п.3 ч.1 ст.65 КК України, суд призначаючи покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2004р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Згідно з п.3 вищезазначеної Постанови, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Тому, виходячи з принципу індивідуалізації покарання суд враховує обставини вчинення кримінального правопорушення, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно з ст.12 КК України відноситься до нетяжких злочинів.

Особи обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше не судимий, має постійне місце проживання та реєстрації, одружений, на утриманні має п`ятеро неповнолітніх дітей, відсутністю обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, та вважає за необхідне призначити покарання в межах санкції ст.128 КК України.

Разом з тим, беручи до уваги дані про особу обвинуваченого, з врахуванням всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що також при призначенні покарання має бути застосований принцип гуманізації відповідальності з врахуванням засад закріплених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню згідно зі ст.9 Конституції України та ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», а тому, суд прийшов до переконання, що виправлення обвинуваченого можливе в умовах без ізоляції від суспільства та відбування призначеного покарання і його слід звільнити від відбування покарання з випробуванням, застосувавши ст.75 КК України.

Керуючись ст.ст.370, 374 КПК України, суд,

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України і призначити йому покарання у виді 1 року позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 1 (один) рік не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга через суд першої інстанції до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому, прокурору, потерпілому.

Суддя: ОСОБА_1