Справа №519/790/24
У Х В А Л А

07.06.2024 року м. Южне

Слідчий суддя Южного міського суду Одеської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , представника власника майна ОСОБА_4 , розглянувши клопотання прокурора Доброславської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000222 від 13.05.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.243 КК України,

УСТАНОВИВ:

У провадженні слідчого відділення Відділення поліції №4 Одеського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції в Одеській області перебувають матеріали досудового розслідування №0000222 від 13.05.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.243 КК України.

Слідством встановлено, що 13.05.2024 до чергової частини ВП №4 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області надійшло повідомлення від Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу про те, що в ході виїзного обстеження при візуальному огляді Аджалицького лиману, в районі причалу №4 Державного підприємства «Адміністрації Морського порту «Південний», зафіксовано забруднення пальмовою олією, виток якого попередньо відбувся з судна «GRIFFIN Т» ІМО 9390537 під прапором Барбадосу, сума завданої шкоди встановлюється.

13 травня 2024 року слідчим СВ ВП №4 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 проведено огляд місця події, а саме - території Державного підприємства «Адміністрації Морського порту «Південний» розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , 4 (четвертий) причал НОМЕР_1 , 31,011308.

Оглядом місця події від 13.05.2024 встановлено, що біля вказаного 4 (четвертого) причалу пришвартовано судно «GRIFFIN Т» у водах Аджилицького лиману ІМО 9390537, прапор Барбадос. На момент огляду у водах ОСОБА_6 лиману поряд із судном виявлено речовину невідомого походження світло-бежевого кольору, схожу на пальмову олію. У ході проведення ліквідаційних робіт щодо очищення вод Аджилицького лиману 13.05.2024 вилучено невідому речовину ззовні сходжу на пальмову олію, яку поміщено у 46 (сорок шість) металевих ємності.

Крім того, 14.05.2024 до чергової частини ВП №4 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області о 10:46 годині надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що за адресою: АДРЕСА_2 причал, з борта судна плями, які потрапляють в акваторію моря.

Оглядом місця події від 14.05.2024 встановлено, що на 4 причалі Державного підприємства "Адміністрація Морського порту « ІНФОРМАЦІЯ_1 »", що за адресою: АДРЕСА_1 , пришвартоване судно поблизу якого у водах Аджалицького лиману виявлено речовину невідомого походження, схожу на пальмову олію. Під час ліквідаційних робіт щодо очищення вод Аджалицького лиману, зазначену речовину зібрано у 17 металевих ємності об`ємом 200 літрів кожна.

Внаслідок вказаних подій з судном «GRIFFIN Т» відбулось забруднення внутрішніх морських вод України шкідливими для життя та здоров`я людей забруднюючою речовиною - пальмовою олією, яка відносяться до категорії забруднення Y, та відповідно до вимог Міжнародної конвенції по запобігання забруднення з суден 1973 року, Водного кодексу України, Правил охорони внутрішніх морських вод і територіального моря України від забруднення та засмічення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.03.2002 № 431 заборонено їх скидання у внутрішні морські води.

За наслідками ліквідації забруднення портовими службами забруднюючу речовину зібрано у 63 металеві ємності, об`ємом 200 літрів кожна, які 15.05.2024 оглянуті слідчим та у цей же день визнані речовими доказами в зазначеному кримінальному провадженні.

Оскільки судно та окремі його частини могли зберегти на собі сліди речовини, виток якої стався, а також може містити інші відомості, які можуть бути використані як докази фактів чи обставин, що встановлюються під час розслідування даного кримінального провадження, 13.05.2024 судно «GRIFFIN Т» визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання про накладення арешту на майно підтримав в повному обсязі та просив задовольнити.

Представник власника майна ОСОБА_4 проти задоволення клопотання в частині накладення арешту на судно заперечував та просив відмовити у задоволенні клопотання в цій частині з підстав зазначених в письмових запереченнях.

Вивчивши матеріали, якими обґрунтовується клопотання, вислухавши учасників справи слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Положеннями статей 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Відповідно до вимог ч.1 ст.131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

У відповідності до п.7 ч.2 ст.131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

Статтею 132 КПК України встановлені загальні правила застосування заходів забезпечення кримінального провадження, застосування яких не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

- існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

- потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;

- може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною другою статті 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною другою ст.173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

При розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого та відповідати вимогам закону.

Вказана норма узгоджується з ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Згідно з Конституцією України та Законом України «Про міжнародні договори і угоди», чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і підлягає застосуванню поряд з національним законодавством України.

До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948 р.) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950 р.), учасником яких є Україна.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польші» від 22.06.2004).

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п.2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

ЄСПЛ також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A № 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A № 98) (справа«East/West Alliance Limited» проти України).

Так, з поданого слідчому судді клопотання прокурора убачається, що органом досудового розслідування проводиться розслідування відносно того, що 13.05.2024 та 14.05.2024 в акваторії Державного підприємства «Адміністрації Морського порту «Південний», встановлено факт забруднення внутрішніх морських вод України, а саме внаслідок навантажувальних операцій стався скид 7202,5 кг пальмової олії з судна «GRIFFIN Т» ІМО 9390537 під прапором Барбадосу, що спричинило тяжкі наслідки.

За даним фактом, 13.05.2024, слідчим відділенням ВП №4 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області відомості про кримінальне правопорушення внесені до ЄРДР за №0000222 з правовою кваліфікацією за ч.2 ст.243 КК України.

Відповідно до матеріалів провадження 13 травня 2024 року слідчим СВ ВП №4 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області лейтенантом поліції ОСОБА_5 проведено огляд місця події, а саме території Державного підприємства «Адміністрації Морського порту «Південний» розташованого за адресою: Одеська область, Одеський район, м. Южне, вул. Берегова, 11, 4 (четвертий) причал НОМЕР_1 , 31,011308.

Оглядом місця події від 13.05.2024 встановлено, що біля вказаного 4 (четвертого) причалу пришвартовано судно «GRIFFIN T» у водах Аджилицького лиману ІМО 9390537, прапор Барбадос. На момент огляду у водах ОСОБА_6 лиману поряд із судном виявлено речовину невідомого походження світло-бежевого кольору, схожого на пальмову олію. У ході проведення ліквідаційних робіт щодо очищення вод Аджилицького лиману 13.05.2024 вилучено невідому речовину ззовні сходжу на пальмову олію яку поміщено у 46 (сорок шість) металевих ємності.

Крім того, 14.05.2024 до чергової частини ВП №4 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області о 10:46 годині надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що за адресою: АДРЕСА_2 причал, з борта судна плями, які потрапляють в акваторію моря.

Оглядом місця події від 14.05.2024 встановлено, що на 4 причалі Державного підприємства "Адміністрація Морського порту « ІНФОРМАЦІЯ_1 »", що за адресою: АДРЕСА_1 , пришвартоване судно поблизу якого у водах ОСОБА_7 лиману виявлено речовину невідомого походження, схожу на пальмову олію. Під час ліквідаційних робіт щодо очищення вод Аджалицького лиману, зазначену речовину зібрано у 17 металевих ємності об`ємом 200 літрів кожна.

В протоколі також зазначено, що під час огляду вказаного судна, з лівої сторони борту біля трапу виявлено сліди від речовини невідомого походження, схожу на пальмову олію. Піднявшись на трап виявлено по усій поверхні палуби вказаного судна речовину невідомого походження, схожу на пальмову олію, сліди якої ведуть вниз по борту до вод Аджилицького лиману.

Оглядом місця події від 15.05.2024 встановлено, що на території 1 причалу Південної філії ДП "АМПУ", що за адресою: АДРЕСА_1 , розташовані 63 металеві діжки синього кольору, об`ємом 200 літрів кожна, які повністю заповнені речовиною невідомого походження світло-жовтого кольору, ззовні схожою на пальмову олію.

17.05.2024 після заборони капітаном морського порту виходу з акваторії порту та з метою забезпечення безперебійної роботи порту, 08.06.2024 о 10.00 заплановано перешвартування судно «GRIFFIN T» з причалу №24 до причалу №4 морського порту Південний на відстій.

Прокурор звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на судно, мотивуючи його необхідністю збереження речових доказів, надання додаткових матеріалів і зразків та вчинення інших дій пов`язаних з проведенням експертизи промислового обладнання, допиту членів екіпажу судна, які на даний час тривають та призначенням експертизи матеріалів, речовин та виробів і судово інженерно-екологічної експертизи, які не виключають надходження клопотань експертів про надання додаткових матеріалів та відомостей, у тому числі щодо подальших дій на борту судна «GRIFFIN T».

Доводи представника власника майна з приводу безпідставності внесення відомостей до ЄРДР за вказаним фактом та відсутності події кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.243 КК України, з посиланням на відсутність тяжких наслідків, швидку ліквідацію розливу та на прийняття судновласником заходів на відшкодування заподіяної шкоди, суд вважає непереконливими, з огляду на таке.

Встановлені в ході проведення органом досудового розслідування обставини забруднення вод Аджилицького лиману вантажем внаслідок розливу під час проведення навантаження судна «GRIFFIN T» пальмової олії, що мало місце в акваторії порту «Південний» 13.04.2024 та 14.05.2024 підтверджується доданими до клопотання матеріалами кримінального провадження та фактично не заперечується представниками власника арештовано судна - іноземної компанії «OKEAN PALM CORP».

Суд вважає, що вилив з судна речовини, в кількості більше ніж семі тон, в результаті якого, у відповідності до висновку компетентних служб державних органів України, сталося забруднення вод Аджилицького лиману, що потягнуло тяжкі наслідки, на даній стадії досудового розслідування потребує ретельної перевірки. При цьому, існуючи первинні дані щодо події та її наслідків, можуть вказувати на наявність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.243 КК України.

Зокрема, з матеріалів кримінального провадження убачається, що адміністрацією порту вживалися невідкладні заходи щодо ліквідації розливу речовини та Державною екологічною інспекцією України встановлена сума спричиненої в результаті забруднення шкоди, яка еквівалентна 2 059 915 (двом мільйонам п`ятдесят дев`яти тисячам дев`ятсот п`ятнадцяти) доларам США. З урахуванням наведеного, вказані обставини, на даній стадії досудового розслідування, можуть вказувати на наявність події та складу кримінального правопорушення, дані відносно якого внесені прокурором до ЄРДР за ч.2 ст.243 КК України, і ці обставини беззаперечно підлягають ретельній перевірці з наданням в подальшому належної правової оцінки в межах діючого законодавства України.

Суд наголошує, що рамках кримінального провадження, з метою прийняття остаточного рішення щодо доведеності наявності або відсутності події та складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.243 КК України, а також встановлення причетних до злочину осіб, органу досудового розслідування необхідно встановити чи має негативний вплив на навколишнє середовище речовина, витік якої стався з судна «GRIFFIN T», в тому числі і шляхом проведення відповідних експертних досліджень.

Доводи представника власника майна про те, що судно не є речовим доказом у даному кримінальному провадженні суд вважає безпідставними з огляду на те, що у відповідності до протоколів огляду причалу та візуального огляду судна пришвартованого до причалу від 13.05.2024, 14.05.2024, арештоване судно відповідає критеріям, визначеним ст.98 КПК України, оскільки судно та окремі його частини могли зберегти на собі сліди речовини, виток якої стався, а також може містити інші відомості, які можуть бути використані як докази фактів чи обставин, що встановлюються під час розслідування даного кримінального провадження.

За наведених обставин доводи клопотання прокурора щодо наявності підстав для накладення арешту на судно з метою забезпечення збереження речових доказів до проведення невідкладних слідчий дії, є обґрунтованими.

З урахуванням існуючих обставин кримінального провадження, слідчий суддя, вирішуючи питання щодо накладення арешту на майно, має визначити адекватний та співрозмірний спосіб позбавлення власника права користування майном, який не повинен призводити до зупинення або надмірного та тривалого обтяження правомірної підприємницької діяльності судновласника, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Суд погоджується з доводами прокурора про те, що накладення арешту на судно пов`язане саме з необхідністю надання додаткових матеріалів і зразків та вчинення інших дій пов`язаних з проведенням експертизи промислового обладнання, допиту членів екіпажу судна, які на даний час тривають та призначенням експертизи матеріалів, речовин та виробів і судово інженерно-екологічної експертизи, які не виключають надходження клопотань експертів про надання додаткових матеріалів та відомостей, у тому числі щодо подальших дій на борту судна «GRIFFIN T» в даному кримінальному провадженні. Доводів щодо існування інших підстав накладення арешту прокурором не наведено.

За наведених обставин, суд вважає клопотання прокурора в частині необхідності накладення арешту на майно обґрунтованим, оскільки, як встановлено судом, судно є речовим доказом у даному кримінальному провадженні та відповідає критеріям, передбаченим ст.98 КПК України, оскільки дійсно могло зберегти на собі сліди речовини (пальмової олії), виток якого стався, а також може містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що є предметом дослідження в даному кримінальному провадженні.

Разом з цим, з урахуванням нездійснення органом досудового розслідування до теперішнього часу всіх необхідних слідчих дій у даному кримінальному провадженні та існування беззаперечної необхідності їх проведення для досягнення мети та завдань кримінального провадження, що регламентовано ст.2 КПК України, суд вважає, що тимчасове позбавлення власника судна права на користування майном, щодо якого існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину та зберегло на собі його сліди, в даному випадку, на період часу достатнього для проведення слідчих дій, є обґрунтованим і виправдовує таке втручання у право власності. Таке обмеження, на думку суду, буде співрозмірним, слугуватиме досягненню завдань кримінального провадження та відповідатиме забезпеченню інтересів держави Україна.

Суд наголошує, що в рамках даного кримінального провадження, з метою прийняття остаточного рішення щодо доведеності наявності або відсутності події та складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.243 КК України, а також встановлення причетних до злочину осіб, органу досудового розслідування необхідно встановити чи має негативний вплив на навколишнє середовище речовина, витік якої стався з судна «GRIFFIN Т», наявність інших тяжких наслідків, в тому числі і шляхом проведення відповідних експертних досліджень.

Шкідливість речовини (пальмового олеїну), скинутої у внутрішні морські води України, визначена законодавством. ОСОБА_8 це компонент пальмової олії, що представляє собою одну з фракцій його жирів, тобто є невід`ємною частиною пальмової олії, у зв`язку з чим є шкідливою речовиною категорії токсичності "Y" (постанова ВС від 19.01.2023 у справі № 916/1287/20).

Відповідно до постанови Пленуму ВСУ № 17 від 10.12.2004 «Про судову практику у справах про злочини та інші правопорушення проти довкілля» під тяжкими наслідками (зокрема ст. 243 КК України) слід розуміти: загибель чи масове захворювання людей; істотне погіршення екологічної обстановки в тому чи іншому регіоні (місцевості); зникнення, масові загибель чи тяжкі захворювання об`єктів тваринного і рослинного світу; неможливість відтворити протягом тривалого часу ті чи інші природні об`єкти або використовувати природні ресурси в певному регіоні; генетичне перетворення тих чи інших природних об`єктів; заподіяння матеріальної шкоди в особливо великих розмірах; тощо.

Разом з цим суд вважає, що тривале обмеження іноземного судновласника права користування судном, що тягне за собою суттєві збитки для власника, обмежує господарську діяльність іноземної компанії, яка має зобов`язання перед контрагентами, може призвести до негативних наслідків та суттєвих матеріальних збитків, що не слугуватиме покращенню інвестиційного клімату в Україні, що є одним з пріоритетних завдань, які декларується Президентом України, Верховною Радою України та Урядом країни.

Приймаючи до уваги встановлені обставини, з метою досягнення справедливого балансу між правами та інтересами власників майна та завданнями досудового розслідування, закріпленими в ст. 2 КПК України, виконуючи вимоги статей 170 та 173 КПК України, суд доходить висновку про необхідність накладення арешту на судно, шляхом заборони представникам власника, оператора, фрахтувальника та будь-яким іншим особам вживати заходів по розпорядженню, користуванню, відчуженню вказаним майном, у тому числі шляхом заборони залишати акваторію морського порту Південний, без дозволу слідчого в провадженні якого перебуває кримінальне провадження № 0000222, або прокурора-процесуального керівника у даному кримінальному провадженні, або суду.

Разом з тим, керуючись положеннями ст.28, п.п.5-6 ч.2, ч.4, п.5 ч.5 ст.173 КПК України, зважаючи на здійснення судновласником дій, направлених на відшкодування спричинених правопорушенням збитків, враховуючи понесення судновласником у разі тривалого затримання судна збитків, пов`язаних з утриманням судна та можливі витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання судна з боку державних органів України, суд вважає за необхідне обмежити строк дії арешту судна на час, який є потрібним та достатнім для проведення органом досудового розслідування необхідних слідчих дій, зокрема надання додаткових матеріалів і зразків та вчинення інших дій пов`язаних з проведенням експертизи промислового обладнання, допиту членів екіпажу судна, які на даний час тривають та проведення необхідних експертиз.

З огляду на викладене, слідчий суддя вважає доведеним, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника (володільця) майна, оскільки проводяться першочергові слідчі дії, це сприятиме досягненню мети щодо всебічного, повного та неупередженого досудового розслідування та забезпечення збереження речових доказів, таке втручання у право на власність є пропорційним, та завдяки цьому заходу забезпечення кримінального провадження може бути виконане завдання, для виконання якого прокурор звернувся із клопотанням, а тому клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 132, 167-173, 372 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Доброславської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000222 від 13.05.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.243 КК України, задовольнити.

Накласти арешт на:

- Судно «GRIFFIN Т BRIDGETOWN IMO 9390537 8РТО9» BARBADOS, Судновласник - «ОУШЕН ПАЛМ КОРП.» Адреса - Траст Компані Комплекс, ОСОБА_9 , острів Аджелтейк, Маджуро, МН96960, Маршалові острови, відповідно свідоцтва про реєстрацію БАРБАДОС, шляхом заборони представникам власника, оператора, фрахтувальника та будь-яким іншим особам вживати заходів по розпорядженню, користуванню, відчуженню вказаним майном, у тому числі шляхом заборони залишати акваторію морського порту Південний, без дозволу слідчого в провадженні якого перебуває кримінальне провадження № 0000222, або прокурора-процесуального керівника у даному кримінальному провадженні, або суду.

Визначити строк дії ухвали, в частині накладення арешту на судно «GRIFFIN Т BRIDGETOWN IMO 9390537 8РТО9» BARBADOS, - до 21 червня 2024 року включно.

Виконання ухвали суду доручити слідчому в провадженні якого перебуває кримінальне провадження № 0000222 від 13.05.2024, а контроль за її виконанням покласти на прокурора - процесуального керівника у кримінальному провадженні.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Южного міського суду

Одеської області ОСОБА_1