У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 183/126/24

№ 1-кс/183/501/24

28 березня 2024 року м. Новомосковськ Дніпропетровської області

Слідчий суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , представника скаржника ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції), розглянувши скаргу представника скаржника ОСОБА_4 в інтересах скаржника ОСОБА_5 на постанову від 23 лютого 2024 року про відмову в задоволенні клопотання про визнання потерпілим у кримінальному проваджені № 0000011 від 2 січня 2024 року, -

в с т а н о в и в :

11.03.2024 року до суду надійшла скарга представника скаржника ОСОБА_4 в інтересах скаржника ОСОБА_5 на постанову про відмову в задоволенні клопотання про визнання потерпілим від 23 лютого 2024 року.

Скарга мотивована наступним.

В провадженні слідчого відділу Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження №0000011 від 02.01.2024 року за ч. 4 ст. 296 КК України.

20.02.2024 року представником ОСОБА_6 було надіслано до СВ Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області клопотання про визнання ОСОБА_6 потерпілим у кримінальному провадженні №0000011 від 02.01.2024 року.

Постановою від 23.02.2024 року ОСОБА_7 було відмовлено в задоволенні клопотання про визнання потерпілим. В обґрунтування клопотання слідчий зазначив наступне. Відповідно до матеріалів кримінального провадження, право на подачу клопотань має відповідно до ст.56 КПК України - потерпілий. В ході вивчення матеріалів кримінального провадження, встановлено, що ОСОБА_8 не має будь-якого статусу, окрім того, для визнання останнього потерпілим по вказаному кримінальному провадженні, ОСОБА_8 не надав слідчому відділу будь-яких документів, які б могли зафіксувати завдану йому шкоду, в тому числі Акти судово-медичного обстеження, документи, які встановлюють право власності на майно, яке було пошкоджено, паспорт громадянина України, посвідку. Тобто у слідчого немає підстав вважати, що ОСОБА_7 завдано будь-якої шкоди.

Натомість, із зазначенням твердженням слідчого неможливо погодитись, виходячи із наступних підстав.

Щодо підстав для залучення у якості потерпілого, ОСОБА_6 , слід зазначити наступне.

01.01.2024 року приблизно о 21 год. 50 хв. на домоволодіння ОСОБА_6 , в якому останній проживає було застосовано вибухонебезпечну зброю, а саме гранату. Факт застосування вибухонебезпечної речовини у формі гранати, було зафіксовано безпосередньо слідчими Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області. Пошкоджене майно, а саме гараж, що знаходиться на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 було оглянуто слідчими Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області. ОСОБА_9 було зроблено фотодокази пошкодженого майна, на якому зафіксовано стелю пошкодженого гаражного приміщення від гранати та було зафіксовано безпосередньо чеку від гранати, що свідчить про її детонування на території домоволодіння та в свою чергу пошкодження майна. Також, слід зазначити, що при огляді домоволодіння слідчими Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області за адресою: АДРЕСА_1 на місці вчинення інциденту був присутній безпосередньо ОСОБА_8 , що свідчить про те, що останній є потерпілим та йому загрожувала смертоносна небезпека.

Щодо документів, які підтверджують право користування будинком за адресою: АДРЕСА_1 , слід зазначити наступне.

Відповідно до реєстраційного посвідчення, яке видано Новомосковським бюро технічної інвентаризації, домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_10 , який є померлим батьком ОСОБА_6 .

Станом на 19.02.2024 року ОСОБА_8 проживає у домоволодінні за адресою, АДРЕСА_1 на праві користування, оскільки право власності на домоволодіння після смерті батька ще не переоформлено.

Довідкою Новомосковського РВ УМВС України в Дніпропетровській області було зафіксовано факт проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 .

Факт проживання ОСОБА_6 в домоволодінні за адресою, АДРЕСА_1 можуть підтвердити сусіди ОСОБА_6 , зокрема, ОСОБА_11 , який зазначає, що знає ОСОБА_5 з моменту приїзду його в село Мар`янівка. З 2008 року ОСОБА_8 перебуває в цивільному шлюбі з ОСОБА_12 . З початку війни 2022 року, ОСОБА_13 та ОСОБА_14 проживають на постійній основі в маєтку батьків ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_15 , яка зазначає, що знає ОСОБА_5 з моменту приїзду його в село Мар`янівка (1999 рік). З 2000 року ОСОБА_8 почав зустрічатися з ОСОБА_12 . З 2008 року ОСОБА_8 та ОСОБА_12 перебувають в цивільному шлюбі. З моменту повномасштабного вторгнення рф вони проживають на постійній основі за адресою: АДРЕСА_1 в маєтку батьків ОСОБА_6 . Як про сусідів нічого поганого не може сказати.

Також, співробітники Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області при огляді домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 , бачили на території зазначеного домоволодіння ОСОБА_6 , що свідчить про те, що останній там проживає.

Слід зазначити, що ОСОБА_8 офіційно зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , але в зазначеній квартирі ОСОБА_8 не проживає, оскільки з початку повномасштабного вторгнення рф на територію України, в квартирі проживають переселенці. У разі необхідності можна буде відібрати покази у переселенців.

Щодо актів судово-медичного обстеження, про які зазначає слідчий у постанові про відмову у визнанні ОСОБА_6 потерпілим, слід зазначити наступне.

Судово-медична експертиза - це науково-практичне дослідження, яке здійснюється за постановою уповноважених органів або за ухвалою суду судово- медичним експертом, в ході якого досліджуються конкретні об`єкти для вирішення конкретних медичних питань, які виникають при розслідуванні злочинів або при підозрі на вчинення злочину.

Підставою проведення судової експертизи є відповідне судове рішення чи рішення органу досудового розслідування, або договір з експертом чи експертною установою - якщо експертиза проводиться на замовлення інших осіб.

Судово-медична експертиза проводиться відповідно до постанови особи, що проводить дізнання, слідчого, прокурора, судді, а також за ухвалою суду.

Тобто, для визначення розміру майнової шкоди завданої пошкодженому майну на території домоволодіння за адресою, АДРЕСА_1 , потрібно звернутися до відповідної судової експертної установи за наявності підстав зазначених вище. Оскільки, ОСОБА_8 станом на 20.02.2024 року не має жодного процесуального статусу у кримінальному провадженню №0000011, а отже і позбавлений звертатися до слідчих органів Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області з відповідним клопотанням. Натомість завдання шкоди майну на території домоволодіння за адресою, АДРЕСА_1 підтверджується фото-доказами зробленими ОСОБА_9 та оглядом домоволодіння слідчими СВ Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області.

Наголошує, що у кримінальному провадженні №0000011 слідчими СВ Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області не визначено та не надано процесуального статусу потерпілий жодній особі. ОСОБА_16 , яка є цивільною дружиною ОСОБА_6 та яка звернулась до Новомосковського РВП із повідомленням про вказане кримінальне правопорушення, оскільки на час вчинення інциденту знаходилась на території домоволодіння за адресою, АДРЕСА_1 , визначено процесуальний статус Свідок, що в свою чергу свідчить про те, що жодним іншим особам не надано процесуального статусу - потерпілий.

Також, зазначає, що до клопотання про визнання потерпілим надавались відповідні докази, а саме: фотодокази пошкодженої стелі гаражного приміщення та чеки від гранати, реєстраційне посвідчення видане Новомосковським бюро технічної інвентаризації, договір купівлі-продажу домоволодіння, довідка видана ОСОБА_10 про наявність на праві приватної власності домоволодіння, свідоцтво про народження ОСОБА_5 , посвідчення на тимчасове проживання № НОМЕР_1 , витяг з реєстру територіальної громади від 12.10.2023, довідка видана ОСОБА_7 , дві заяви від сусідів: Портного ОСОБА_17 та ОСОБА_15 , які підтверджують, що на час вчинення кримінального правопорушення із застосуванням гранати на домоволодіння адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_8 та його цивільна дружина ОСОБА_18 проживали та знаходились у зазначеному будинку, що приватне домоволодіння належить на праві власності померлому батьку ОСОБА_6 , також було надано фотодокази пошкодженого даху гаражного заміщення, чеки від гранати, а також саме головне, що під час вчинення інциденту ОСОБА_8 знаходився безпосередньо на території домоволодіння, і останньому могла бути спричинена шкода його здоров`ю та життю. Зазначені докази, не були прийняті слідчим до уваги, та доказам не була надана жодна оцінка.

Відповідно до положень ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до положень Закону України"Про ринки капіталу та організовані товарні ринки" діє в інтересах власників облігацій, яким кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення. Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого. Права та обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Просила скасувати постанову слідчого СВ Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_19 про повну відмову в задоволенні клопотання від 23.02.2024 року у визнанні потерпілим ОСОБА_6 кримінальному провадженні №0000011 від 02.01.2024 року.

Представник скаржника ОСОБА_4 в судовому засіданні вказала, що на домоволодіння ОСОБА_6 було скеровано гранату та пошкоджено гараж. Факт проживання за вказаною адресою підтверджується показаннями свідків. Крім того, ОСОБА_8 в момент інциденту перебував на території свого домоволодіння. ОСОБА_8 не було надано статусу потерпілого. Домоволодіння за документами належить батьку ОСОБА_6 , просила скаргу задовольнити.

Слідчий в судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги представника скаржника, зазначивши, що наразі кримінальне провадження, за яким скаржиться заявник, перекваліфіковано з ч. 4 ст. 296 КПК України на ч.1 ст.263 КК України, яка взагалі не передбачає наявності потерпілого. Просив відмовити в задоволенні скарги.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали скарги представника скаржникадійшов до наступних висновків.

Відповідно до ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнений до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування визначено та регламентовано главою 26 Кримінального процесуального кодексу України.

Згідно п.5 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, а саме, рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 5 ст.55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди; права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого; потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення; за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Таким чином КПК України допускає можливість відмови у визнанні особи потерпілим.

Процесуальною підставою для прийняття такого рішення є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної в ч. 1 ст.55 КПК України. При цьому відповідні підстави згідно із зазначеною статтею мають бути належним чином мотивовані.

Слідчим суддею встановлено.

В провадженні слідчого відділу Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області перебувало кримінальне провадження №0000011 від 02.01.2024 року за ч. 4 ст. 296 КК України.

20.02.2024 року представником ОСОБА_6 було надіслано до СВ Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області клопотання про визнання ОСОБА_6 потерпілим у кримінальному провадженні №0000011 від 02.01.2024 року.

Постановою від 23.02.2024 року ОСОБА_7 було відмовлено в задоволенні клопотання про визнання потерпілим. В обґрунтування клопотання слідчий зазначив наступне. Відповідно до матеріалів кримінального провадження, право на подачу клопотань має відповідно до ст.56 КПК України - потерпілий. В ході вивчення матеріалів кримінального провадження, встановлено, що ОСОБА_8 не має будь-якого статусу, окрім того, для визнання останнього потерпілим по вказаному кримінальному провадженні, ОСОБА_8 не надав слідчому відділу будь-яких документів, які б могли зафіксувати завдану йому шкоду, в тому числі Акти судово-медичного обстеження, документи, які встановлюють право власності на майно, яке було пошкоджено, паспорт громадянина України, посвідку. Тобто у слідчого немає підстав вважати, що ОСОБА_7 завдано будь-якої шкоди.

Вимоги до структури та змісту постанови слідчого, прокурора визначені у ч. 5 ст. 110 КПК України. Так, у ч. 5 ст. 110 КПК України визначається, що постанова слідчого, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

У п. 4 Узагальнень про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування, які містяться у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 9-49/0/4-17 від 12.01.2017, зазначено, що процесуальною підставою прийняття рішення про відмову у визнанні потерпілим відповідно до ст. 55 КПК є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява подана особою, якій не завдано шкоди. При цьому відповідні підстави згідно із зазначеною статтею мають бути належним чином мотивовані. За умови встановлення того, що зазначені вимоги є недотриманими, слідчі судді приймають рішення про скасування постанов.

Зі змісту постанови про відмову у визнанні потерпілим від 23.02.2023 вбачається, що слідчий СВ Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області вказав, що ОСОБА_5 не надано слідчому будь-яких документів, які б свідчили про спричинення йому шкоди, зокрема актів судово-медичного обстеження, документів, які встановлюють право власності на майно, яке було пошкоджено.

Тобто, в матеріалах кримінального провадження відсутні відомості про факт, вид (моральна, фізична або майнова) завданої ОСОБА_5 о. шкоди, відсутні підтверджуючі документи спричинення останньому шкоди.

Відповідно до ч. 5 ст. 55 КПК України, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

За змістом вказаних норм, дізнавач, слідчий або прокурор, у визначених випадках, має право винести вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим.

Слідчий суддя звертає увагу, що обґрунтовуючи скаргу, представник у тексті скарги вказує, на те, що ОСОБА_5 їй завдана матеріальна шкода, а саме пошкоджено майно гараж, розташований на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

Водночас, згідно витягу з Реєстру територіальної громади ОСОБА_5 о. зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Суд приймає до уваги документи, які підтверджують належність домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 померлому батьку ОСОБА_5 о.

Водночас буд-яких доказів, які б підтверджували право власності чи право користування ОСОБА_5 о. вищевказаним домоволодінням ані слідчому, ані суду надано не було.

Письмові пояснення свідків, долучені до матеріалів скарги, на переконання суду, не можуть бути прийняті у якості належних та допустимих доказів, які підтверджують право власності чи користування ОСОБА_5 о. домоволодінням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки відповідно до ч. 2 ст. 78 КПК України обставини справи,які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Також, в судовому засіданні слідчий ОСОБА_3 повідомив, що наразі кримінальне провадження № 0000011 від 2 січня 2024 року перекваліфіковано з ч. 4 ст. 296 КПК України на ч.1 ст.263 КК України.

Водночас, розглядаючи заявлені вимоги скаржника слід зауважити, що відповідно до положень ст. 223 КПК України слідчі дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні, а підставами для проведення слідчої дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети. З аналізу положень норм ст. 9, 223 КПК України вбачається, що необхідність проведення слідчих дій визначається саме прокурором або слідчим.

З огляду на принцип змагальності сторін, положення кримінально-процесуального закону надають стороні кримінального провадження право ініціювати певні слідчі дії з метою сприяння повному та всебічному встановленню обставин під час досудового розслідування по кримінальному провадженню.

Проте, потреба у проведенні слідчих дій за ініціативою сторони кримінального провадження визначається в кожному конкретному випадку з огляду на можливість досягнення мети задля якої проводиться зазначена слідча дія (ч. 2 ст. 223 КПК України). Зазначене свідчить про право прокурора або слідчого з огляду на результативність слідчої дії визначати необхідність її проведення, щоб запобігти марному витрачанню часу на проведення дій, які не мають значення для кримінального провадження взагалі.

Варто звернути увагу, що відповідно до ст. 40 КПК саме слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій. Слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

За таких обставин, слідчий суддя приходить до переконання, що скарга представника скаржника ОСОБА_4 в інтересах скаржника ОСОБА_5 задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні скарги представника скаржника ОСОБА_4 в інтересах скаржника ОСОБА_5 на постанову від 23 лютого 2024 року про відмову в задоволенні клопотання про визнання потерпілим у кримінальному проваджені № 0000011 від 2 січня 2024 року відмовити.

Повний текст Ухвали оголошено 01 квітня 2024 року о 08 годині 10 хвилин.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1