Дата документу 25.07.2024
Справа № 334/5297/24
Провадження № 1-кп/334/591/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2024 року м. Запоріжжя

Ленінський районний суд міста Запоріжжя у складі:

головуючого суддіОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду у м. Запоріжжі кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.05.2024 за №000895

за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, який має середньо-спеціальну освіту, не одруженого, який на утриманні малолітніх дітей не має, працевлаштованого на «Логістик Авто» та перебуває на посаді водія, зареєстрованого та фактично мешкає за адресою:

АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, -

за участі: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 (особисто), захисника адвоката ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_3 , маючи умисел на незаконне носіння, зберігання та придбання бойових припасів, без передбаченого законом дозволу, в порушення вимог Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 12 жовтня 1992 року № 576 та Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної та холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України № 622 від 21 серпня 1998 року, діючи умисно, без передбаченого законом дозволу, у невстановлені під час досудового розслідування день, час і місце, та при невстановлених обставинах, незаконно придбав 44 патрони, які є боєприпасами нарізної вогнепальної стрілецької зброї бойовими проміжними патронами калібру 5.45х39 мм зі звичайною кулею зі сталевим осердям, промислового виготовлення, СРСР (п`ятнадцять патронів) та з бронебійною кулею, промислового виробництва, Україна (двадцять дев`ять патронів), призначені для стрільби з нарізної вогнепальної зброї калібру 5.45 мм, які незаконно переніс до свого гаражу № НОМЕР_1 , який розташований в ОГК «Портовик» за адресою: АДРЕСА_2 , де в подальшому незаконно їх зберігав.

Так, у ході проведення обшуку проведеного 07.05.2024 в період часу

з 09 години 32 хвилини до 10 години 28 хвилин, у приміщенні гаражу № НОМЕР_1 , розташованому в ОГК «Портовик» за адресою: АДРЕСА_2 , який перебуває у користуванні ОСОБА_3 , виявлено та вилучено вищевказані пістолетні патрони, які він, діючи умисно, незаконно зберігав в своєму гаражі без передбаченого законом дозволу до моменту вилучення працівниками поліції.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України, а саме незаконне носіння, зберігання та придбання бойових припасів, без передбаченого законом дозволу.

Правова кваліфікація дій ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 263 КК України відповідає суті обвинувачення, викладеному в обвинувальному акті.

Обвинувальний акт надійшов суду з угодою про визнання винуватості від 27.06.2024, укладеною між прокурором Дніпровської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області, якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000895, ОСОБА_6 , з одного боку, та підозрюваним у цьому провадженні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у присутності захисника останнього ОСОБА_5 , з іншого боку.

Згідно з угодою сторони визнають правильність кваліфікації дій ОСОБА_3 за

ч. 1 ст. 263 КК України, а саме у незаконному носінні, зберіганні та придбанні бойових припасів, без передбаченого законом дозволу. Підозрюваний ОСОБА_3 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у скоєнні кримінального правопорушення і зобов`язується: беззастережно визнавати обвинувачення в повному обсязі підозри у судовому провадженні.

Сторони погодились на призначення ОСОБА_3 покарання: за саме за ч. 1 ст. 263 КК України - у вигляді 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з іспитовим строком та з покладенням обов`язків, передбачених п. п. 2, 3, 4 ст. 76 КК України, а саме:

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу філії ДУ «Центр Пробації» в Запорізькій області;

- повідомляти філію ДУ «Центр Пробації» в Запорізькій області про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- періодично з`являтися для реєстрації до філії ДУ «Центр Пробації» в Запорізькій області.

В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`ясненні сторонам угоди.

Прокурор ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_3 в підготовчому засіданні підтвердили суду, що угода про визнання винуватості ними укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, та просили її затвердити, призначивши узгоджену в ній міру покарання.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 в підготовчому засіданні просив суд затвердити угоду про визнання винуватості та призначити покарання, узгоджене сторонами. Підтвердив добровільність укладення угоди з боку сторони захисту та той факт, що ним у повному обсязі роз`яснено обвинуваченому наслідки укладення угоди

На виконання вимог ст. 474 КПК України, судом з`ясовано обставини, які дають змогу впевнитися в тому, що обвинувачений усвідомлює свої права, наслідки укладення і затвердження угоди, характер обвинувачення, вид покарання, яке буде до нього застосовано, а також усвідомлює наслідки невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України.

Таким чином, суд, заслухавши обвинуваченого, думку прокурора і захисника, дослідивши матеріали провадження, перевіривши угоду на відповідність вимогам КПК України та КК України дійшов до такого.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

У п. 113 рішення ЄСПЛ у справі «Коваль проти України» від 19 жовтня 2006 року, суд наголосив, що «основна мета статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободу рамках кримінального провадження - забезпечити справедливий розгляд справи судом, який встановить обґрунтованість будь - якого кримінального обвинувачення».

Стаття 6 Конвенції гарантує обвинуваченому ефективну участь у кримінальному провадженні. Основним аспектом права на справедливий суд є те, що розгляд кримінальної справи, включаючи елементи кримінального провадження, які відносяться до процедури, повинен бути змагальним і в ньому має забезпечуватись рівність сторін обвинувачення і захисту (рішення від 16 лютого 2000 року у справі «Роу і Дейвіс проти Сполученого Королівства»). А також у рішеннях в справах «Леонід Лазаренко проти України» від 28 жовтня 2010 року та «Боротюк проти України» від 16 грудня 2010 року, у пунктах 52 та 80 яких, відповідно, зазначено, що «… ані буква, ані дух статті 6 Конвенції не перешкоджають особі добровільно відмовитися - у відкритий чи мовчазний спосіб - від свого права на гарантії справедливого судового розгляду. Однак для того, щоб така відмова була дійсною для цілей Конвенції, вона має бути виражена у недвозначній формі і має супроводжуватися мінімальними гарантіями, співмірними з важливістю такої відмови (рішення у справі «Сейдович проти Італії»).

Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Частиною 2 статті 469 КПК України передбачено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена за ініціативою прокурора чи обвинуваченого.

Згідно з ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів; особливо тяжких злочинів, вчинених за попередньою змовою групою осіб, організованою групою чи злочинною організацією або терористичною групою за умови викриття підозрюваним, який не є організатором такої групи або організації, злочинних дій інших учасників групи чи інших, вчинених групою або організацією злочинів, якщо повідомлена інформація буде підтверджена доказами. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Також, судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 цілком розуміє: що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо злочину, у вчиненні якого він обвинувачується, а обвинувачений має права, визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України; наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ст. 473 КПК України, зокрема, про характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до обвинуваченого у разі затвердження угоди судом; права, передбачені ч. 5 ст. 474 КПК України.

Зі змісту угоди з обвинуваченим ОСОБА_3 про визнання винуватості від 27.06.2024 року вбачається, що вона відповідає вимогам, встановленим в ст. 472 КПК України, так як містить усі необхідні реквізити. Зокрема, у вказаній угоді зазначені: її сторони; формулювання підозри та її правова кваліфікація із зазначенням частини статті Кримінального Кодексу України; істотні для даного кримінального провадження обставини; узгоджене покарання та згода сторін на його призначення; наслідки укладення та затвердження угоди; наслідки невиконання угоди. Угода містить зазначення дати укладення та скріплена підписами сторін.

Крім того, судом встановлено, що укладення угоди про визнання винуватості між сторонами є добровільним, не є наслідком застосування насильства,примусу,погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді,обвинувачений ОСОБА_3 зможе виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Судом встановлено, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 263 КК України, а саме незаконне носіння, зберігання та придбання бойових припасів, без передбаченого законом дозволу, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на диспансерному обліку у наркологічному диспансері та у психіатричній лікарні не перебуває, має стійкі соціальні зв`язки, має постійне місце проживання та роботи, обставини, що пом`якшують його покарання, а саме: щире каяття, а також відсутність обставин, що обтяжують покарання, відсутність шкоди та потерпілої сторони.

Зважаючи на те, що умови даної угоди відповідають вимогам ст. 472 КПК України та КК України, враховуючи, що обвинуваченому роз`яснені та зрозумілі наслідки невиконання угоди, передбачені ст.476 КПК України, суд приходить до висновку про наявність підстав та необхідність затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_3 і призначення останньому узгоджених сторонами виду та міри покарання.

У відповідності до п.7 ч. 4 ст. 314-1 КПК України досудова доповідь відносно обвинуваченого не складалася.

Заходи забезпечення кримінального провадження до обвинуваченого ОСОБА_3 не обиралися.

Матеріальну шкоду в даному кримінальному провадженні не завдано.

Згідно із ч.2 ст.124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого в дохід держави процесуальні витрати на залучення експерта у сумі 2 271,84 гривень.

Питання щодо речових доказів суд вирішує в порядку ст. 100 КК України.

Керуючись ст.ст.100, 124, 370,373,374,468,469,472 - 476 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Угоду від 27 червня 2024 року у кримінальному провадженні №0000895 від 07.05.2024 про визнання винуватості, укладену між прокурором Дніпровської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області, якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000895, ОСОБА_6 , з одного боку, та підозрюваним у цьому провадженні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у присутності захисника останнього ОСОБА_5 , з іншого боку - затвердити.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та призначити йому покарання у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75, 76 КПК України звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбування покарання з випробуванням, строком на 1 рік, поклавши ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу філії ДУ «Центр Пробації» в Запорізькій області;

- повідомляти філію ДУ «Центр Пробації» в Запорізькій області про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- періодично з`являтися для реєстрації до філії ДУ «Центр Пробації» в Запорізькій області.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта у сумі 2 271, 84 грн (дві тисячі двісті сімдесят одна гривня 84 копійки).

Речові докази:

- колесо від автомобіля на металевому диску сірого та чорного кольору на зимовій гумі «PREMIORRI VIA Maggiore 175/70R13 82T» із позначенням 4120, яка знаходиться на зберігання в камері схову Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області повернути власнику за належністю;

- патрони калібру 5,45 в кількості 44 патрони, які упаковані до спец пакету №2831807, зберігаються в камері схову Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області, - знищити.

Запобіжні заходи по даному кримінальному провадженню відносно ОСОБА_3 не обиралися.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, та з урахуванням обмежень, визначених ч. 2 ст. 473 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд міста Запоріжжя до Запорізького апеляційного суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку вручається обвинуваченому та прокурору негайно після його проголошення. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Роз`яснити учасникам провадження, що згідно з положеннями статті 476 КПК України, у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення цього кримінального правопорушення.

Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності за ст. 389-1 КК України.

Суддя: ОСОБА_1