Номер провадження 1-кп/243/559/2024
Номер справи 243/1705/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

« 05 » квітня 2024 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області, у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

- секретаря судового засідання ОСОБА_2

- прокурора ОСОБА_3

- обвинуваченої ОСОБА_4

- захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, що забезпечує функціонування електронного судочинства в Україні, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, продовженням строку дії воєнного стану в Україні, відповідно до Рішення зборів суддів Слов`янського міськрайонного суду Донецької області № 6 від 05 травня 2022 року поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів на підставі Наказу № 29-к «Про впровадження дистанційної роботи Слов`янського міськрайонного суду Донецької області» від 10 травня 2022 року, кримінальне провадження за № 0000084, відомості про яке внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань 22 лютого 2024 року з Обвинувальним актом та додатками, яке надійшло з Слов`янської окружної прокуратури Донецької області 04 березня 2024 року по обвинуваченню:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Красний Лиман Донецької області, українки, громадянки України, з середньою освітою, офіційно не працевлаштовану, не одружену, на утримані неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб не має, інвалідом не являється, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судиму:

-24 лютого 2023 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ст. 190 частина 1 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк двісті годин;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 389 ч.2 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Угода про визнання винуватості досягнута під час судового провадження.

На підставі Вироку Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 24 лютого 2023 року ОСОБА_4 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України та призначено покарання у виді 200 годин громадських робіт.

01 березня 2023 року ОСОБА_4 , було поставлено на облік та викликано до уповноваженого органу з питань побації.

24 січня 2024 року працівниками Відділу № 12 філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях (Відділ № 12) з ОСОБА_4 проведена бесіда, під час якої вона відповідно до ст. 37 КВК України, під підпис ознайомлена з порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт, а також відповідно до вимог ст. 40 КВК України письмово попереджена, що у разі ухилення від відбування покарання може бути притягнута до кримінальної відповідальності за ст. 389 КК України. Також засудженій ОСОБА_4 видано письмове направлення до КП Слов`янської міської ради «Керуюча компанія № 4» для відбування покарання у виді громадських робіт з 25 січня 2024 року.

Крім цього, 25 січня 2024 року, директором КП «Керуюча компанія № 4» видано Наказ № 2-к «Про відбування призначеного судом покарання у виді громадських робіт ОСОБА_4 », складено графік виходу на роботу на січень 2024 року у м. Слов`янськ та заплановано 16 годин, про що ОСОБА_4 повідомлено під підпис. Згідно графіка ОСОБА_4 мала приступити до відбуття покарання у виді 200 годин громадських робіт, починаючи з 26 січня 2024 року, відбуваючи його по 4 години на день у робочі дні, а саме: 26 січня 2024 року, 29 січня 2024 року, 30 січня 2024 року, 31 січня 2024 року.

За січень 2024 року ОСОБА_4 відбула 8 годин покарання у виді громадських робіт у КП Слов`янської міської ради «Керуюча компанія № 4» 29 січня 2024 року та 30 січня 2024 року.

Проте, ОСОБА_4 , будучи ознайомлена з порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт, попереджена про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування покарання, ознайомлена під підпис з направленням і наказом про відбування покарання, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, 26 січня 2024 року та 31 січня 2024 року умисно ухилилась від відбування призначеного судом покарання, без поважних причин, не прибувши до КП «Керуюча компанія № 4», для відбуття громадських робіт, згідно з установленим графіком.

Разом з тим, КП «Керуюча компанія № 4 » складено графік виходу на роботу ОСОБА_4 на лютий 2024 року у м. Слов`янськ та заплановано 84 години громадських робіт, відбуваючи його по 4 години на день у робочу дні, але ОСОБА_4 , умисно ухилилась від відбування призначеного судом покарання, без поважних причин не прибувши до КП «Керуюча компанія № 4», для відбуття громадських робіт, згідно з установленим графіком, виправдувальних документів не надала, тим самим ухилилась від відбування покарання у виді громадських робіт.

ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене статтею 389 частина 2 КК України ухилення засудженої від відбування покарання у виді громадських робіт.

05 квітня 2024 року між Прокурором Слов`янської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000084, відомості про яке внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань 22 лютого 2024 року та обвинуваченою ОСОБА_4 , з участю її захисника адвоката ОСОБА_5 укладено Угоду про визнання винуватості у відповідності до вимог ст. 472 КПК України.

Згідно наданої суду разом з Обвинувальним актом Угоди про визнання винуватості обвинувачена ОСОБА_4 під час судового розгляду справи повністю визнала свою винуватість у зазначеному діянні і зобов`язується: а) беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні і б) сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_4 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого статтею 389 частиною 2 КК України, у виді пробаційного нагляду на строк один рік. На підставі частини 1 статті 71 КК України шляхом повного приєднання невідбутої частини покарання за вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 24 січня 2023 року, остаточно призначити покарання у виді пробаційного нагляду на строк один рік та 192 години громадських робіт, які виконувати самостійно.

Згідно даної угоди Прокурор Слов`янської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000084, відомості про яке внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань 22 лютого 2024 року та обвинувачена ОСОБА_4 , з участю її захисника адвоката ОСОБА_5 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченої за статтею 389 частина 2 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, обвинувачена визнала свою винуватість у зазначеному кримінальному правопорушенні. Також вказаною Угодою визначено покарання, яке повинна понести ОСОБА_4 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 389 частиною 2 КК України, у виді пробаційного нагляду на строк один рік. На підставі частини 1 статті 71 КК України шляхом повного приєднання невідбутої частини покарання за вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 24 січня 2023 року, остаточно призначити покарання у виді пробаційного нагляду на строк один рік та 192 години громадських робіт, які виконувати самостійно.

В Угоді передбачені наслідки укладення та затвердження Угоди про визнання винуватості, встановлені статтею 473 КПК України та наслідки її невиконання.

Прокурор у судовому засіданні зазначив, що при укладенні Угоди про визнання винуватості дотримані вимоги та правила КПК України і КК України, та просив суд Угоду про визнання винуватості затвердити та призначити узгоджене в Угоді про визнання винуватості покарання.

Обвинувачена ОСОБА_4 у судовому засіданні визнала себе винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 389 КК України, в обсязі підозри, та пояснила, що під час укладення угоди діяла добровільно, розуміє свої права та наслідки укладення Угоди про визнання винуватості, дала згоду на призначення узгодженого виду та міри покарання у разі затвердження Угоди про визнання винуватості та заявила, що здатна реально виконати взяті на себе відповідно Угоди про визнання винуватості зобов`язання. Розуміє, що умисне невиконання Угоди є підставою для притягнення її до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України.

Укладаючи відповідну Угоду про визнання винуватості, вона цілком розуміла надані їй законом права, а також роз`яснені судом наслідки укладення та затвердження вказаної Угоди, визначені ст. 473 КПК України і щодо відмови від здійснення прав, передбачених п. 1ст. 474 КПК України, в тому числі і наслідки невиконання вказаної Угоди, визначені ст. 476 КПК України. Крім того, обвинувачена вказала, що вищезазначена Угода про визнання винуватості укладена нею з прокурором добровільно без застосування будь якого насильства, примусу, погроз.

Просила Угоду про визнання винуватості затвердити та призначити узгоджене покарання.

Захисник обвинуваченої адвокат ОСОБА_5 підтримав позицію своєї підзахисної, та просив призначити їй узгоджену міру покарання, зазначив, що будь-якого тиску на обвинувачену вчинено не було, всі дії є добровільними, укладення угоди відбувалося в його присутності, просив затвердити Угоду про визнання винуватості.

Розглядаючи питання про затвердження Угоди про визнання винуватості суд виходить з наступного.

У відповідності до вимог частини 5 статті 469 КПК України укладення Угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Перед ухваленням рішення про затвердження Угоди про визнання винуватості суд під час судового засідання з`ясував в обвинуваченого чи цілком він розуміє: 1) що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а також він має такі права:

- мовчати і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення;

- мати захисника у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом або захищатися самостійно;

- допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь.

Суд роз`яснив ОСОБА_4 наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України та характер кожного обвинувачення, щодо якого вона визнає себе винуватою, а також вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом.

Сторони просять затвердити Угоду про визнання винуватості.

Відповідно ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена Угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно частини 4 ст. 469 КПК України, Угода про визнання винуватості між прокурором, підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода, завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обгрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 389 частина 2 КК України, яке згідно ст. 12 КК України є кримінальним проступком, що в силу вимог частини 4 ст. 469 КПК України передбачає можливість укладення Угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачена цілком розуміє права визначені п.п. 1.4 п.1 ч.4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження Угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що укладення даної угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді і що угода відповідає вимогам закону і вважає можливим затвердити Угоду про визнання винуватості між Прокурором Слов`янської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 000004, відомості про яке внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань 22 лютого 2024 року та обвинуваченою ОСОБА_4 , з участю її захисника адвоката ОСОБА_5 , так як дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченої за статтею 389 частина 2 КК України, і призначення обвинуваченій узгодженої сторонами міри покарання.

Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод» від 11 грудня 2015 року № 13, сторони угоди (незалежно від її виду) зобов`язані, крім іншого, узгоджувати міру покарання.

У відповідності до вимог статті 50 КК України « Покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаною винною у вчиненні кримінального правопорушення і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.»

Домовленості сторін угоди при узгодженні покарання не мають виходити за межі загальних та спеціальних засад призначення покарання, встановлених законом України про кримінальну відповідальність. Зокрема, сторони мають узгоджувати покарання, враховуючи: - положення пунктів 1 - 2 ч. 1 ст. 65 КК, тобто 1) у межах, встановлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 53 КК, та 2) відповідно до положень Загальної частини КК. Зокрема, у випадку, коли в санкції статті (санкції частини статті), що передбачає відповідальність за вчинений злочин, не встановлено мінімальної межі покарання, сторони мають виходити із положень розділу X Загальної частини КК; - ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного і обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання (п. 3 ч. 1 ст. 65 КК). За наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного сторони угоди з огляду на положення статей 65, 75 КК мають право, використовуючи положення ст. 69 КК, узгоджувати: а) основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК, або б) інше основне покарання, більш м`який його вид, не зазначений у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК за цей злочин; в) не визначати додаткове покарання, передбачене у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК як обов`язкове, за винятком випадків, встановлених ч. 2 ст. 69 КК України.

Врахування зазначених вимог кримінального закону має бути відображено у змісті угоди, а узгоджена міра покарання повинна мати конкретний вираз.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Речові докази по справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 369-370, 373, 374, 475 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Затвердити Угоду про визнання винуватості від 05 квітня 2024 року між Прокурором Слов`янської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000084, відомості про яке внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань 22 лютого 2024 року та обвинуваченою ОСОБА_4 , з участю її захисника адвоката ОСОБА_5 .

Визнати ОСОБА_7 винуватою за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого статтею 389 частина 2 КК України.

Призначити ОСОБА_8 за статтею 389 частина 2 КК України узгоджене сторонами покарання у виді пробаційного нагляду на строк один рік.

Відповідно до частини 2 ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_7 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

За сукупністю вироків, у відповідності до частини 1 статті 71 КК України остаточне покарання ОСОБА_8 призначити шляхом повного приєднання до покарання, призначеного за цим вироком не відбутої частини покарання, призначеного на підставі Вироку Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 24 січня 2023 року - пробаційний нагляд на строк один рік та 192 ( сто дев`яносто дві) години громадських робіт, які виконувати самостійно.

Виконання Вироку доручити Відділу № 12 філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях.

Захід забезпечення кримінального провадження відповідно до видів, передбачених ст. ст. 131, 176 КПК України не обирався та не застосовувався.

Роз`яснити, що у разі невиконання Угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з Клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Дніпровського апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції на підставі Угоди про визнання винуватості може бути оскаржений в апеляційному порядку:

-обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначеного судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою ст. 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди.

-прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди, затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України Угода не може бути укладена.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Вирок, який набрав законної сили, обов`язковий для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Вирок постановлено, складено і підписано в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Головуючий суддя ОСОБА_1