У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2024 року місто Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання слідчого СУ ГУ Служби безпеки України у м. Києві та Київській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Київської обласної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна, внесене у кримінальному провадженні № 0000179 від 14.06.2023 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 332, ч. 2 ст. 332 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Слідчий СУ ГУ Служби безпеки України у м. Києві та Київській області ОСОБА_3 як слідчий групи слідчих у кримінальному провадженні, звернувся до суду з клопотанням в якому просить накласти арешт на майно, вилучене в ході обшуку 15.05.2024 року, а саме, - флешка з цифровим підписом зеленого кольору L; - флешка з цифровим підписом зеленого кольору НОМЕР_1 ; - тримач для сім-карти мобільного оператора «Київстар» з вказаним номером НОМЕР_2 ; - диктофон «Savetek» чорного кольору; - мобільний телефон IPhone 15 ProMax, серійний номер НОМЕР_5, IMEI: НОМЕР_3 ; - ноутбук «Mac Book Pro», серійний номер НОМЕР_4 .

На обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що Слідчим управлінням ГУ СБ України м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000179 від 14.06.2023 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 2 ст. 332 та ч. 1 ст. 114-1 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що громадянин України ОСОБА_5 , як волонтер, виконуючи фактично функції виконавчого директора благодійної організації «благодійний фонд «УКРАЇНА МРІЙ», за попередньою змовою з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка, як волонтер, фактично виконує функції секретаря-діловода БО «БФ «УКРАЇНА МРІЙ», здійснював організацію переправлення осіб призовного віку через державний кордон України за грошову винагороду, для власного збагачення, під виглядом здійснення нібито благодійної діяльності, так званого «волонтерства».

У ході досудового розслідування 15.05.2024 проведено обшук за адресою АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено вищенаведені речі та документи.

Зазначає, що відповідно до матеріалів досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 у своїй злочинній діяльності використовував технічні засоби, мобільний телефон та комп`ютерну техніку.

Постановою слідчого від 15.05.2024 року вказані речі визнанні речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Слідчий подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, клопотання підтримав з підстав у ньому наведених, просив задовольнити.

Володілець майна належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання у судове засідання не з`явився.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (псуванню, перетворенню, використанню) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Арешт майна з підстав передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Відповідно до ч. 10, 11 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку, зокрема, на рухоме, нерухоме майно. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб (ч. 2 ст. 173 КПК України).

Судом встановлено, що слідчим управлінням ГУ СБ України м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000179 від 14.06.2023 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 2 ст. 332 та ч. 1 ст. 114-1 КК України.

У ході досудового розслідування 15.05.2024 проведено обшук за адресою АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено: - флешка з цифровим підписом зеленого кольору L; - флешка з цифровим підписом зеленого кольору НОМЕР_1 ; - тримач для сім-карти мобільного оператора «Київстар» з вказаним номером НОМЕР_2 ; - диктофон «Savetek» чорного кольору; - мобільний телефон IPhone 15 ProMax, серійний номер НОМЕР_5, IMEI: НОМЕР_3 ; - ноутбук «Mac Book Pro», серійний номер СО2Z3FGTL40Y.

Постановою слідчого від 15.05.2024 року вказані речі визнанні речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Як вбачається з матеріалів клопотання, у слідчого є достатні та обґрунтовані підстави вважати, що у вказаних речах вилучених в ході проведення обшуку є предмети, які містять на собі інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, з метою збереження речових доказів, та запобігання їх приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Отже відповідне майно відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

Тому, з огляду на положення ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям визначеним у ст. 98 КПК України критеріям, повинно арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу - відчуження, приховання, використання тощо на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Оцінюючи в сукупності надані стороною кримінального провадження докази, при вирішенні питання про накладення арешту на майно, приймаючи до уваги те, що наявна сукупність підстав та розумних підозр вважати, що вказане у клопотанні майно, може бути речовим доказом у кримінальному провадженні, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження. А тому є всі передбачені ст.170 КПК України підстави для арешту, в межах даного кримінального провадження, вказаного у клопотанні майна.

При розгляді клопотання про арешт майна слідчий суддя також ураховує, що арешт майна це тимчасовий захід забезпечення кримінального провадження і на даний час у сторони обвинувачення є необхідність встановити і перевірити обставини та відомості щодо вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 2 ст. 332 та ч. 1 ст. 114-1 КК України, провести ряд слідчих та процесуальних дій, зокрема, допитати свідків, провести експертні дослідження тощо, у межах кримінального провадження № 0000179.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні прокурора, а також може бути виконане завдання, для виконання якого прокурор звертається із клопотанням, зважаючи на те, що досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, а тому приходить до висновку, що клопотання прокурора необхідно задовольнити.

Також слід роз`яснити, що відповідно до ст. 174 КПК України власник або володілець майна мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Керуючись ст. 98, 170 - 173, 175 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :

Клопотання слідчого СУ ГУ Служби безпеки України у м. Києві та Київській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Київської обласної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна, внесене у кримінальному провадженні № 0000179 від 14.06.2023 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 332, ч. 2 ст. 332 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на майно вилучене в ході обшуку 15.05.2024 року за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- флешку з цифровим підписом зеленого кольору L;

- флешку з цифровим підписом зеленого кольору НОМЕР_1 ;

- тримач для сім-карти мобільного оператора «Київстар» з вказаним номером НОМЕР_2 ;

- диктофон «Savetek» чорного кольору;

- мобільний телефон IPhone 15 ProMax, серійний номер НОМЕР_5, IMEI: НОМЕР_3 ;

- ноутбук «Mac Book Pro», серійний номер СО2Z3FGTL40Y.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали; у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Cлідчий суддя ОСОБА_1