Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 554/4564/24
Провадження № 1-кс/553/53/2024
У Х В А Л А

Іменем України

06.06.2024м. Полтава

Слідчий суддя Ленінського районного суду м.Полтави ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого ТУ ДБР, розташованого в м.Полтаві, ОСОБА_4 , яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

В С Т А Н О В И В:

23.05.2024 з Полтавського апеляційного суду до Ленінського районного суду м.Полтави для розгляду після зміни підсудності надійшла скарга ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого ТУ ДБР, розташованого в м.Полтаві, ОСОБА_4 , яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР).

Зі змісту скарги вбачається, що 04.04.2024 заявник подала до ТУ ДБР, розташованого в м.Полтаві, заяву про вчинення суддею Октябрського районного суду м. Полтави ОСОБА_5 кримінальних правопорушень. 13.04.2024 року заявник отримала відповідь від слідчого ТУ ДБР, розташованого в м.Полтаві, ОСОБА_4 , про відмову у внесенні відомостей за її заявою до ЄРДР.

У зв`язку з цим, заявник звернулась до суду зі скаргою на бездіяльність слідчого ОСОБА_4 та просить слідчого суддю зоболв`язати слідчого внести відомості за її заявою до ЄРДР.

В судовому засіданні заявник доводи скарги підтримала, просила задовольнити.

СлідчийТУ ДБР, розташованого в м.Полтаві, ОСОБА_4 , в судове засідання не з`явився, надав на вимогу суду матеріали за заявою ОСОБА_3 від 04.04.2024 року, жодних заяв, щодо своєї участі у розгляді справи не надав.

З огляду на викладене, враховуючи положення ч. 3 ст. 306 КПК України, та згоду заявника ОСОБА_3 , слідчий суддя вважає за можливе провести судовий розгляд скарги у відсутність слідчого ТУ ДБР, розташованого в м.Полтаві, ОСОБА_4 .

Дослідивши матеріали справи, слідчий суддя вважає, що скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Частиною першою статті 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

До Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела (пункт 4 частини 5 статті 214 КПК України).

Бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, означає їх невнесення впродовж 24 годин після подання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення. Отже, досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до ЄРДР, порядок формування та ведення якого затверджується Офісом Генерального прокурора.

Порядок внесення відомостей до ЄРДР врегульовано Положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженим наказом Офісу Генерального прокурора від 30.06.2020 за № 298. Згідно з пунктом 1 глави 2 розділу I цього Положення, до реєстру вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що узгоджується з вимогами пункту 4 частини 5 статті 214 КПК України.

Аналіз вищезазначених положень дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь -які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення для того, щоб технічно внести дані відомості до відповідних розділів реєстру. Це слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Підставами вважати, що в заяві чи повідомленні містяться відомості саме про кримінальне правопорушення є об`єктивні дані, які дійсно свідчать про наявність його ознак. Такими даними є фактичне зазначення відомостей, що підтверджують реальність конкретної події кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.

Отже, закон передбачає необхідність попередньої оцінки (аналізу) слідчим, прокурором, слідчим суддею (у разі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до ЄРДР) змісту заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення в ньому інформації саме про кримінальне правопорушення.

Крім того, норми чинного кримінального процесуального законодавства встановлюють обов`язок здійснити фіксування наданих особою відомостей про кримінальне правопорушення, достатніх для реалізації завдань кримінального провадження, визначених у ст. 2 КПК України, а не будь-якої інформації, направленої особою як заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення.

Враховуючи вказане, слідчий суддя, здійснюючи судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні та з`ясовуючи чи наділена уповноважена особа ТУ ДБР, розташованого в м.Полтаві, обов`язком вчинити певну процесуальну дію - внести відомості про кримінальні правопорушення до ЄРДР за заявою ОСОБА_3 , зобов`язаний надати оцінку не лише доводам скарги на бездіяльність, а й заяві (повідомлення) про вчинене кримінальне правопорушення.

З матеріалів справи вбачається, що 04.04.2024 ОСОБА_3 подала до ТУ ДБР, розташованого в м.Полтаві, заяву про вчинення суддею Октябрського районного суду м. Полтави ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 375, ч.2 ст. 366, ч.2 ст. 367, ч.1 ст. 161 КК України.

В обґрунтування своїх доводів заявник зазначає, що суддею 24.10.2023 року винесено ухвалу про залишення її позову без розгляду, в якій зазначено недостовірну інформацію, що ОСОБА_3 чотири рази не з`явилась в судові засідання, що є неправдою. Так, в судове засідання 11.04.2023 року вона з`являлась, але у зв`язку з відсутністю підтвердження повноважень у інших учасників справи, судове засідання неможливо було проводити, про, що вона повідомляла судді, але суддя не реагувала. Про неможливість своєї явки в судове засідання на 27.06.2023 року вона не могла повідомити суд у зв`язку з відсутністю в суді стаціонарних телефонів. В судове засідання на 08.09.2023 року вона дійсно не з`явилась у зв`язку із хворобою. В судове засідання на 24.10.2023 року вона не з`явилась оскільки їй пізно було вислано повістку. Крім того суддя відмовляла їй у задоволені її заяв про колегіальний розгляд справи та у відводі судді. Вважає, що своїми діями суддя проявляє службову недбалість, службове підроблення та порушує рівноправність залежно від інвалідності із образою її почуттів.

Таким чином, вищевикладене, на думку заявника, свідчить про вчинення суддею Октябрського районного суду м. Полтави ОСОБА_5 кримінальних правопорушень та вимагає невідкладно внести відомості до ЄРДР.

Листом слідчого ТУ ДБР, розташованого в м.Полтаві, ОСОБА_4 від 13.04.2024 вих. № С-2021/п-24/15-02-1-1768/24, було повідомлено ОСОБА_3 , що за результатами розгляду її заяви, встановлено, що у ній не викладено об`єктивних даних, що можуть свідчити про вчинення кримінальних правопорушень, віднесених до підслідності слідчих органів ДБР.

Розглянувши скаргу в межах питань, які були винесені на вирішення заявником, дослідивши приєднані до скарги матеріали, слідчий суддя дійшов висновку, що доводи заявника про вчинення кримінальних правопорушень фактично зводяться до його незгоди з судовими рішеннями. Втім, ухвалення суддею, у межах своїх повноважень, судового рішення об`єктивно не може розглядатися як вчинення злочину, а є підставою для оскарження цього рішення у визначеному процесуальним законом порядку.

У справі за конституційним поданням Верховного Суду України про офіційне тлумачення положень ч. ч. 1, 2 ст. 126 Конституції України та ч. 2 ст. 13 Закону України «Про статус суддів» (справа про незалежність суддів як складову їхнього статусу) від 01.12.2004 № 19-рп/2004 Конституційний Суд України визначив, що недоторканність суддів - один із елементів їхнього статусу. Вона не є особистим привілеєм, а має публічно-правове призначення - забезпечити здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом.

Незалежність і недоторканність суддів є невід`ємною ознакою правової держави та однією з фундаментальних засад демократичного суспільства. Як наголошується в Рекомендації № R (94) 12 Комітету міністрів Ради Європи державам-членам щодо незалежності, ефективності та ролі суддів, незалежність судів є передумовою верховенства права та основоположною гарантією справедливого суду.

Крім цього, згідно з п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13.06.2007 «Про незалежність судової влади» судові рішення вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом. Процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом.

Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним порядком у справі не допускається і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом.

Аналогічної позиції дотримується і Консультативна ради європейських суддів, яка в п. 57 Висновку № 11 (2008) до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень підкреслює, що зміст конкретних судових рішень контролюється, насамперед, за допомогою процедур апеляції або перегляду рішень у національних судах та за допомогою права на звернення до Європейського суду з прав людини.

Верховний Суд України в постанові від 15.04.2008 у справі № 21-319во07 зазначив: «Законність процесуальних актів і дій (бездіяльності) суду, вчинених при розгляді конкретної справи, не може перевірятися, за межами передбаченого законом процесуального контролю. Намагання зробити це в конкретній справі шляхом подання окремого позову проти суду чи судді є протиправним втручанням у здійснення правосуддя і посяганням на процесуальну незалежність суду».

Виходячи із положень, закріплених в ст. ст. 14, 106 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», ст. ст. 126, 129 Конституцій України, рішення суду, дії або бездіяльність суддів під час здійснення правосуддя, підготовки, розгляду справ у судових інстанціях, звернення рішення до виконання тощо можуть оскаржуватися виключно в апеляційному та касаційному порядку.

З наведених вище правових норм можна зробити висновок, що висловлення незадоволення рішеннями суддів шляхом подання заяви про кримінальне правопорушення може вказувати на наявність ознак протиправного втручання у здійснення правосуддя й посягання на процесуальну незалежність суддів, визначених статтями 126 та 129 Конституції України.

При розгляді питання, що стосується невнесення відомостей в ЄРДР, яке стосується суддів, необхідно також враховувати Висновок Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України щодо питання про початок кримінального провадження стосовно суддів, яке пов`язане зі здійсненням ними судочинства від 01.07.2013.

Судова палата у кримінальних справах Верховного Суду України дійшла висновку, що для забезпечення незалежності суддів, при отриманні заяви про вчинений суддею злочин, яке пов`язане зі здійсненням ним судочинства, уповноважений орган повинен внести до ЄРДР та розпочати розслідування тільки таку заяву або повідомлення, які мають ознаки кримінального правопорушення, а не будь-які інші. Такий обов`язок слідчого і прокурора визначено ч. 1 ст. 2 КК України, оскільки підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у своїй постанові від 30.09.2021 (справа № 556/450/18, провадження № 51-4229км20) відмітив, що: «…слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР. Таким чином, підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких разом із прізвищем, ім`ям, по-батькові (найменуванням) потерпілого або заявника, серед іншого, вноситься до ЄРДР».

Згідно з ч.ч. 1, 6 ст. 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, а також фізичні і юридичні особи та їх об`єднання зобов`язані поважати незалежність судді і не посягати на неї.

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у своїй постанові від 16.05.2019 (справа № 761/20985/18, провадження № 51-8007км18) наголосив: «...якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження було розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правовідносин».

Разом із цим, необхідно звернути увагу, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК України).

Не оцінюючи обґрунтованість заяви ОСОБА_3 на предмет наявності ознак складу злочинів, слідчий суддя вважає очевидним, що в ній відсутні об`єктивні дані, які дійсно свідчать про вчинення суддею Октябрського районного суду м. Полтави ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 375, ч.2 ст. 366, ч.2 ст. 367, ч.1 ст. 161 КК України (враховуючи також те, що ст. 375 КК України. виключено на підставі Закону № 3233-IX від 13.07.2023).

Крім того, з постанови Полтавського апеляційного суду від 21.12.2023 року вбачається, що викладені в ухвалі Октябрського районного суду м.Полтави від 24.10.2023 року обставини неявки позивача ОСОБА_3 в судові засідання 11.04.2023, 27.06.2023, 08.09.2023 року, під час апеляційного перегляду, знайшли своє підтвердження, а визнання судом неявки позивача ОСОБА_3 в судове засідання на 24.10.2023 без поважних причин, визнано помилковим, оскільки позивач не була повідомлена про дату судового засідання належним чином у строки, визначені ст. 128 ч.5 ЦПК України.

З огляду на викладене, слідчий суддя дійшов висновку, що скарга ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого ТУ ДБР, розташованого в м.Полтаві, ОСОБА_4 , яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, є необґрунтованою та в її задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 214, 303-307, 309, 376, 532-534 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого ТУ ДБР, розташованого в м.Полтаві, ОСОБА_4 , яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиОСОБА_1