Справа № 442/6270/23
Провадження № 1-кс/442/392/2024
У Х В А Л А

18 березня 2024 року місто Дрогобич Львівської області

Слідчий суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання заступник начальника Дрогобицького районного відділу поліції начальника слідчого відділу Головного управління Національної поліції у Львівській області капітан поліції ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000717 від 16.08.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України,

з участю сторін: начальника Трускавецького відділу Дрогобицької окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_4 ,

в с т а н о в и в:

Начальник слідчого відділу Головного управління Національної поліції у Львівській області капітан поліції ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000717 від 16.08.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, в якому просить накласти арешт на майно, яке визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, а саме земельну ділянку з кадастровим номером :01:030:0086 площею 0,005 га., за адресою: АДРЕСА_1 , яка перебуває у власності ТзОВ «ПРАЙД РЕНТ» , заборонивши до завершення досудового розслідування та судового розгляду вказаного кримінального провадження відчужувати та розпоряджатися нею у будь-який спосіб (зміна права власності, перереєстрації, поділу, виділу, тощо); заборонити будь-яким реєстраторам, приватним та державним нотаріусам, вчиняти будь-які дії, пов`язані із проведенням державної реєстрації (зміни права власності, перереєстрації, поділу, виділу, тощо) права власності на зазначене нерухоме майно.

Клопотання вмотивоване тим, що 12.09.2019 ОСОБА_5 звернувся до Дрогобицької міської ради із заявою у якій просить надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки для індивідуального садівництва орієнтованою площею 200 м. кв., за адресою АДРЕСА_2 .

До вказаної заяви ОСОБА_5 долучив наступні документи, а саме: копію паспорта громадянина України на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , копію картки платника податку на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , копію свідоцтва про право власності від 03.04.2015 на земельну ділянку розташовану за адресою АДРЕСА_2 , кадастровий номер :01:030:0349 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,0673 га., а також схему бажаного місця розташування земельної ділянки.

З огляду на схему бажаного місця розташування земельної ділянки, на яку ОСОБА_5 просить надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою для відведення земельної ділянки для індивідуального садівництва, а також з огляду на місце розміщення земельної ділянки ОСОБА_5 , що перебуває у його власності кадастровий номер :01:030:0349 та використовуючи дані з кадастрової карти України (інтернет сайт opendatabot.ua), вбачається, що земельна ділянка яку ОСОБА_5 хоче отримати у власність для індивідуального садівництва прилягає до земельної ділянки, яка уже є у його власності з кадастровим номер :01:030:0349.

В подальшому, заява ОСОБА_5 разом із додатками 18.09.2019 розглянута постійною комісією ради з питань регулювання земельних відносин та надалі комісія рекомендувала винести вказане земельне питання для голосування на сесії Дрогобицької міської ради. Описане підтверджується протоколом № 131 від 18.09.2019, порядковий запис у протоколі 3.12.

18.12.2019 Дрогобицькою міською радою прийнято рішення № 2105 «Про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для індивідуального садівництва» згідно із якими надано дозвіл ОСОБА_5 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтованою площею 200 кв.м. на АДРЕСА_2 , для індивідуального садівництва.

У подальшому, 19.03.2020 ОСОБА_5 звернувся до Дрогобицької міської ради з проханням затвердити проект землеустрою, щодо відведення земельної ділянки для індивідуального садівництва, площею 200 кв.м., за адресою АДРЕСА_2 , кадастровий номер :01:030:0032 та передати у приватну власність вказану земельну ділянку в порядку ст. 121 Земельного кодексу України.

Під час досудового розслідування кримінального провадження здійснено тимчасовий доступ та вилучено оригінал вказаної заяви, вбачається, що заява є друкованою, а останні дві друковані цифри кадастрового номеру зафарбовані фарбою білого кольору (можливо коректором) і по ній здійснено письмовий запис «32» очевидно ручкою із фарбою синього кольору.

Надалі заява ОСОБА_5 разом із додатками 07.05.2020 розглянута постійною комісією ради з питань регулювання земельних відносин та комісія рекомендувала винести вказане земельне питання для голосування на сесії Дрогобицької міської ради. Описане підтверджується протоколом № 144 від 07.05.2020.

15.10.2020 Дрогобицька міська рада прийняла рішення № 2621 «Про затвердження матеріалів проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для індивідуального садівництва та передачу у власність» згідно із якими затверджено матеріали з виготовлення проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачі безоплатно у власність для індивідуального садівництва ОСОБА_5 земельну ділянку площею 200 кв.м. на АДРЕСА_2 , кадастровий номер :01:030:0032, для індивідуального садівництва.

У ході досудового розслідування скеровано запит голові Дрогобицької міської ради ОСОБА_6 із метою отримання інформації, стосовно того чи видавався відділом містобудування та архітектури висновок про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки :01:030:0032, а також надання викопіювання з плану зонування.

Отримано відповідь у якій вказано, що відділом містобудування та архітектури Дрогобицької міської ради висновок про погодження проекту землеустрою земельної ділянки :01:030:0032 ОСОБА_5 не видавався. Відповідно до викопіювання з плану зонування, затвердженого рішенням сесії міської ради від 15.10.2020 № 2642 по АДРЕСА_2 , земельна ділянка :01:030:0032 знаходиться в зоні ТР-2 зоні транспортної інфраструктури (вулична мережа), переважними сумісними видами забудови таких земельних ділянок є: наземні та надземні інженерні конструкції; озеленені території обмеженого користування; рекламні щити, установки, розтяжки, тощо; малі архітектурні форми, кіоски, ятки; тимчасові стоянки автотранспорту; тимчасові стоянки для велосипедів; споруди АЗС-тимчасово; пішохідні бульвари.

З заяви про вчинення кримінального правопорушення голови Дрогобицької міської ради ОСОБА_7 вбачається, що 26.11.2020 відбувся поділ земельної ділянки кадастровий номер № :01:030:0032 на дві земельні ділянки із кадастровими номерами: ділянка № 1 -№ :01:030:0085 площею 0,015 га. та ділянка № 2 -№ :01:030:0086 площею 0,005 га.

Для перевірки вказаної інформації скеровано запит начальнику відділу № 2 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, щодо отримання належним чином завірених копій матеріалів технічної документації із землеустрою щодо відведення земельних ділянок з кадастровими номерами: №:01:030:0032; №:01:030:0085; № :01:030:0086.

Отримано копію технічної документації із землеустрою на земельні ділянки із кадастровими номерами: №:01:030:0085; № :01:030:0086.

З огляду на отриману копію технічної документації із землеустрою встановлено, що 20.11.2020 ОСОБА_5 звернувся із заявою до приватного нотаріуса ОСОБА_8 у якій просить провести розподіл земельної ділянки площею 0,200 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер - :01:030:0032 на дві окремі, виділені у натурі, земельні ділянки, а саме: земельну ділянку № 1 площею 0,0150 гектара та земельну ділянку № 2 площею 0,0050 гектара. До вказаної заяви долучено план розподілу земельної ділянки, схема розташування землекористувача в системі забудови міста Дрогобич та схема прив`язки межових знаків до об`єктів і контурів місцевості.

Також у матеріалах технічної документації наявна пояснювальна записка про земельну ділянку у якій вказано наступне: категорія земель землі сільськогосподарського призначення; цільове призначення 01.05 для індивідуального садівництва; вид угіддя на земельній ділянці згідно КВЗУ 002.03 багаторічні насадження.

Крім цього, відповідно до наявних у матеріалах технічної документації витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку сформованих 23.11.2020 встановлено, що земельна ділянка для індивідуального садівництва площею 0,0050 гектара отримала кадастровий номер :01:030:0086, а земельна ділянка для індивідуального садівництва площею 0,0150 гектара отримала кадастровий номер :01:030:0085.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна встановлено, що земельна ділянка кадастровий номер :01:030:0085, яка перебувала на праві приватної власності ОСОБА_5 згідно договору купівлі продажу земельної ділянки від 24.12.2020 перейшла у власність ОСОБА_9 , який на той час був одним із засновників МПП «Лідер», . Надалі відповідно до протоколу зборів учасників, було здійснено прийом передача нерухомого майна (земельної ділянки) від ОСОБА_9 до МПП «Лідер».

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна встановлено, що земельна ділянка кадастровий номер :01:030:0086, яка перебувала на праві приватної власності ОСОБА_5 згідно договору купівлі продажу земельної ділянки від 24.12.2020 перейшла у власність ОСОБА_10 . Надалі земельна ділянка кадастровий номер :01:030:0086 згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 20.01.2023 перейшла у власність ОСОБА_11 , ціна нерухомого майна 16444,55 гривень. Відповідно до отриманої інформації на даний час на земельній ділянці розташовано закінчений будівництвом об`єкт, нежитлова будівля загальною площею 71,1 кв.м., адреса: АДРЕСА_1 .

У ході досудового розслідування встановлено, що із земельною ділянкою кадастровий номер :01:030:0032 на яку ОСОБА_5 отримав право власності межує земельна ділянка кадастровий номер :01:030:0035, площею 0,02 га. яка перебуває на праві власності у ОСОБА_12 , цільове призначення для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови, на якій розташована будівля загальною площею 223.7 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно інформації з Дрогобицької міської ради встановлено, що рішенням Дрогобицької міської ради № 1087 від 06.02.2018 «Про проведення земельних торгів з продажу земельної ділянки на АДРЕСА_2 » прийнято рішення про проведення земельних торгів з продажу у власність земельної ділянки площею 0,02 га. на АДРЕСА_2 , кадастровий номер :01:030:0035, для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови. На підставі вище зазначеного рішення та протоколу № 151 земельних торгів у формі аукціону з продажу земельної ділянки від 02.04.2018, 02.04.2018 укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки шляхом аукціону з переможцем земельних торгів ФОП ОСОБА_12 .

Відповідно до протоколу № 151 земельних торгів у формі аукціону з продажу земельної ділянки від 02.04.2018 розмір коштів, які підлягають сплаті переможцем земельних торгів за придбаний лот 910303 грн. 30 коп. без ПДВ.

У органу досудового розслідування є підстави вважати, що земельна ділянка, кадастровий номер :01:030:0032 по АДРЕСА_2 , яка на даний час поділена на дві земельні ділянки із кадастровими номерами :01:030:0086 площею 0,005 га. та :01:030:0085 площею 0,015 га., перейшла у власність ОСОБА_5 незаконно, оскільки не відповідає бажаному місцю розташування на яке посилався останній при отриманні дозволу на розроблення проекту землеустрою, а також встановлено невідповідності цільового призначення вказаної земельної ділянки.

Під час проведення досудового розслідування кримінального провадження, 09.02.2024 отримано ухвалу слідчого судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області про надання дозволу на проведення огляду земельної ділянки з кадастровим номером :01:030:0086 площею 0,005 га. за адресою: АДРЕСА_2 , що перебуває на праві приватної власності у ОСОБА_11 .

Однак вказану ухвалу не надалось виконати, оскільки встановлено, що на даний час земельна ділянка з кадастровим номером :01:030:0086 площею 0,005 га. перебуває на праві власності ТзОВ «ПРАЙД РЕНТ» відповідно до акту прийому передачі від 26.01.2024, який виданий приватним нотаріусом ОСОБА_13 . Крім цього, на вказаній земельній ділянці розташоване закінчене будівництво об`єкт, будівля, нежитлова будівля, площею 71,1 кв.м за адресою АДРЕСА_1 .

На даний час у органу досудового розслідування немає можливості здійсненні огляд вказаної земельної ділянки, оскільки вбачається постійну зміну власника земельної ділянки, а також її цільового призначення, а в такому випадку провести огляд із залученням спеціалістів у земельній галузі є недоцільним, оскільки для фіксації фактичного місця розташування земельної ділянки і здійснення відповідних замірів до уваги спеціалістами беруться актуальні дані щодо земельної ділянки на момент проведення огляду, тобто її дійсний на час огляду кадастровий номер, цільове призначення, площа, адреса фактичного розташування.

Незаконно отриману у власність земельну ділянку з кадастровим номером :01:030:0032, яка з метою приховання слідів кримінального правопорушення, була поділена на дві земельні ділянки, одна із них з кадастровим номером :01:030:0086 площею 0,005 га., передана у власність ТзОВ «ПРАЙД РЕНТ» , а тому є всі підстави вважати, що вказана земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 є об`єктом кримінально протиправних дій.

Враховуючи вище викладене, з метою запобігання права відчуження та розпорядження земельною ділянкою кадастровий номер :01:030:0086 площею 0,005 га., за адресою м. Дрогобич, вул. Шептицького, 7/12, яка перебуває на праві власності ТзОВ «ПРАЙД РЕНТ» , а також збереження речового доказу та відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, виникає необхідність у накладенні арешту на вказану земельну ділянку без заборони здійснювати на її території підприємницьку діяльність.

У судовому засіданні начальник Трускавецького відділу Дрогобицької окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_4 подане клопотання підтримав. Зазначив, що оскільки відбулась підміна документі то ОСОБА_5 незаконно заволодів земельною ділянкою, змінив цільове призначення, яка в подальшому була розділена на дві земельні ділянки. Маніпуляції із земельною ділянкою розпочались з початку проведення досудового розслідування. Вказав, що арешт на земельну ділянку необхідно накласти з метою збереження речових доказів. вважає, що земельна ділянка зберегла на собі сліди кримінального правопорушення, що може бути використаним як доказ факту, який встановлюється під час розслідування. Відзначив, щ по даному кримінальному провадженню нікому підозри не вручено та обвинувачення не пред`явлено. Просив подане клопотання задоволити.

Власник майна в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомленим про дату та час судового засідання.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України неприбуття в судове засідання слідчого, прокурора, власника майна не перешкоджає розгляду клопотання.

Дослідивши матеріали клопотання про арешт майна, вислухавши думку прокурора, слідчий суддя дійшов такого висновку.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні Дрогобицького РВП ГУ НП перебувають матеріали кримінального правопорушення, які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000717 від 16.08.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.

Досудовим розслідуванням розслідується обставини вчинення кримінального правопорушення, а саме підроблення службовими особами Дрогобицької міської ради офіційних документів.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За правилами ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним уст. 98 КПК України.

Відповідно до статті 100 КПК України, на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, слідчий суддя, суд накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

Згідно статті 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У відповідності до ст. 41 Конституції України «Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним».

Згідно ст. 204 ЦК України правомірність права власності на майно презюмується. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Правовстановлюючі документи, які підтверджують право власності ТзОВ «ПРАЙД РЕНТ» на земельну ділянку, на які орган досудового розслідування бажає накласти арешт, ніколи не визнавався судом недійсним, відсутні будь-які судові рішення про витребування майна від власника.

Статтею 330 ЦК України передбачено, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст. 388 цього кодексу майно не може бути витребуване в нього.

Власник має право витребувати майно з чужого незаконного володіння (ст.387 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише в разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Згідно правової позиції колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13.11.2019 року (справа № 645/4220/16-ц) не може добросовісний набувач відповідати за бездіяльність влади в рамках процедур, спеціально призначених для запобігання шахрайству.

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, віднесено і засади недоторканості права власності. Згідно з вимогами ст.16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому КПК України.

Згідно положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі "Смирнов проти Росії" було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Також, у рішенні Європейського суду з прав людини від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України" судом наголошено на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див. також рішення у справі "Іатрідіс проти Греції"). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Лемуан проти Франції", від 22 вересня 1994 року та "Кушоглу проти Болгарії" від 10 травня 2007 року).

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (Рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льон рот проти Швеції"). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див. Рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства").

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Разом з тим, набуття права власності на вказаний об`єкт нерухомості в клопотанні як в момент первинної перереєстрації так і під час подальшого її використання в частині відсутності будь яких заборон на здійснення дій з вказаною земельною ділянкою підтверджена самими фактами реєстрації та перереєстрації землі.

Таким чином, факт неправомірності набуття права власності ТзОВ «ПРАЙД РЕНТ» на земельну ділянку на яку орган досудового розслідування бажає накласти арешт слідчим суддею не встановлено, при цьому, у власника майна є всі необхідні документи про право власності на вказану у клопотанні земельну ділянку, і на даний час це право власності ніким не оскаржено.

Пунктом 1 частини третьої статті 132 КПК України передбачено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Зі змісту клопотання вбачається, що слідчим розслідуються факт підроблення службовими особами Дрогобицької міської ради офіційних документів.

Слідчий суддя, звертає увагу на те, щозаступник начальника Дрогобицького районного відділу поліції начальник слідчого відділу Головного управління Національної поліції у Львівській області капітан поліції ОСОБА_3 в обґрунтування клопотання посилається на необхідність збереження речових доказів, проте не наводить жодних аргументів в чому саме полягає необхідність збереження речових доказів та не долучає доказів такої необхідності чи існування ризиків знищення, перетворення нерухомого майна його законними власниками.

Згідно ст. 170 КПК України арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за вищу або нижчу ринкової вартості і знала чи повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у пунктах 1-4 частини першої статті 96-2 КК України.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України не може бути арештоване майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

В даному випадку майно було набуто ТзОВ «ПРАЙД РЕНТ» відповідно до вимог чинного законодавства, що підтверджується відповідними документами, які уже наявні у розпорядженні органу досудового розслідування. Законний набувач майна ТзОВ «ПРАЙД РЕНТ» не знав та не повинен був знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у пунктах 1-4 частини першої статті 96-2КК України. Станом на момент набуття МПП «Лідер» права власності на земельну ділянку, яка зазначена в клопотанні, не перебувала під арештом чи іншим обтяженням.

Матеріали провадження не містять достатніх відомості на обґрунтування того, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання в права і свободи особи, про який йдеться в клопотанні слідчого, завдяки чому може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий звернувся до суду із клопотанням про накладення арешту на вказане майно.

Окрім того, на підставі вимог ч. 5 ст. 9 КПК України, слідчий суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.

Так, у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Зокрема, як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 р.), ЄСПЛ зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним.

Так, і у справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 р.) ЄСПЛ встановив, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи.

Отже, під час розгляду даного клопотання встановлено, що клопотання сторони обвинувачення суперечить вищезазначеним вимогам законодавства, тобто не містить законних правових підстав для арешту майна, вказівки на розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, не є пропорційним, тобто не відповідає тяжкості правопорушення і становить особистий і надмірний тягар для володільця майна, адже однозначно порушує "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи, зокрема власника майна.

Окрім того, слідчий суддя зазначає, що клопотання про накладення арешту на майно не містить відомостей щодо пред`явлення підозри будь-якій особі у даному кримінальному провадженні, та не містить посилань і на заявлений цивільний позов.

Окрім того, як вбачається з матеріалів справи до клопотання про арешт майна не долучено процесуальних документів, які підтверджують причетність власників майна до вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, досудове розслідування якого проводиться в межах кримінального провадження внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.02.2022 за № 0000011.

Зважаючи на вищенаведене, слідчий суддя приходить до висновку що у задоволенні поданого клопотання слід відмовити.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 107, 131, 132, 167, 170-173, 309, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотання заступника начальника Дрогобицького районного відділу поліції начальника слідчого відділу Головного управління Національної поліції у Львівській області капітан поліції ОСОБА_3 про арешт майна відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом 5 днів із дня її оголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Повний текст ухвали складено 19.03.2024.

Слідчий суддя ОСОБА_14