Справа № 297/173/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2024 року м. Берегове

Берегівський районний суд Закарпатської області в особі: головуючого ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні клопотання захисника обвинуваченого про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000029 від 26.11.2020 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

встановив:

Згідно обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000029 від 26.11.2020 року ОСОБА_6 04.01.2024 року було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, згідно якого він 06.06.2018 року близько 00:30 годин, керуючи технічно справним автомобілем марки «Opel Vivaro», реєстраційний номер Республіки Литва НОМЕР_1 , на відрізку автомобільної дороги 1-го класу №6 села Стружна, району Карлови Вари, в напрямку руху від міста Праги до міста Карлові Вари Чеської Республіки, діючи необережно, в порушення вимог пунктів 2.3 (б), 12.1 та 12.2 Правил дорожнього руху України, згідно яких: п. 2.3 (б) «Длязабезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»; п. 12.1 «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним» та п. 12.2 «У темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги», не врахував дорожні умови та обстановку, проявляючи злочинну самовпевненість, легковажно розраховуючи на запобігання дорожньо-транспортної події, маючи об`єктивну можливість спостерігати за дорожньою обстановкою, не обрав в установлених межах безпечну швидкість руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух автомобіля та безпечно керувати ним і в такий спосіб своїми діями не створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрозу життю і здоров`ю громадян, без очевидних причин не дотримався вертикальних дорожніх знаків, що попереджали про закриття вказаної автомобільної дороги, включаючи знак "заборона в`їзду", не повернув на належним чином розміщений об`їзд закритої ділянки дороги та продовжував рух по закритій ділянці дороги, на якій проводились ремонтні роботи, побачивши перешкоду на смузі руху, не зміг зупинити керований ним транспортний засіб перед купою гравію на своїй смузі руху, в результаті чого в`їхав транспортним засобом в купу гравію з подальшим перекиданням керованого ним автомобіля на лівий бік.

Внаслідок дорожньо-транспортної події пасажир ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який знаходився на задньому пасажирському сидіння вказаного автомобіля, отримав тілесні ушкодження у вигляді множинних переломів ребер, травматичного субдурального крововиливу, вогнищевої травми головного мозку, які відносяться до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, як таких, що викликали тривалий розлад здоров`я, та тілесні ушкодження у вигляді множинних відкритих ран лівого передпліччя, множинних ран обличчя, які відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, які виникли внаслідок дії тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею, якими могли бути виступаючі частини салону автомобіля, а окремі з яких, у вигляді множинних ран передпліччя та обличчя - від гострих предметів (фрагментів розбитого скла), що підтверджуються висновком судово-медичної експертизи № 46/Б від 13.06.2023.

Згідно висновку судової інженерно-транспортної експертизи з дослідження обставин дорожньо-транспортної пригоди № СЕ-19/107-23/7629-ІТ від 15.09.2023 в даній дорожній обстановці, в діях водія автомобіля марки «Opel Vivaro», реєстраційний номер Республіки Литва НОМЕР_1 , ОСОБА_6 вбачається невідповідність вимогам п.п. 2.3(6), 12.1 та 12.2 Правил дорожнього руху України, недотримання яких, з технічної точки зору, у своїй сукупності є у причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди.

Ці дії ОСОБА_6 кваліфіковано за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

10.04.2024 року захисником обвинуваченого ОСОБА_5 через систему «Електронний суд» було подано клопотання про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження, яке мотивовано тим, що інкриміноване ОСОБА_6 кримінальне правопорушення згідно з положеннями ст.12 КК України відноситься до нетяжких злочинів. Таким чином, на даний момент, а саме станом на 10.04.2024р. минув визначений в п.2 ч.1 ст.49 КК України строк, сплив якого є підставою для звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності. Частиною 1 ст.286 КПК України визначено, що звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом. У разі звільнення особи від кримінальної відповідальності суд закриває кримінальне провадження (п.1 ч.2 ст.284 КПК України). Згідно з ч.4 ст.286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

При розгляді вказаного питання не підлягає встановленню, а суд не вправі робити - жодні висновки щодо винуватості чи невинуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, а звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України не несе для нього жодних правових наслідків.

Аналогічно, згода ОСОБА_6 на звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України не є тотожним визнанню ним своєї вини у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, і жодним чином не може підтверджувати винуватість особи, оскільки це суперечитиме засадам презумпції невинуватості та доведеності вини. Крім того, на час розслідування даного кримінального провадження, ОСОБА_6 від досудового розслідування ата суду не ухилявся, нових злочинів не вчиняв.

У зв`язку з цим, захисник просив звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі п.2 ч.1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, кримінальне провадження № 0000029 від 26.11.2020 за ч.1 ст.286 КК України відносно ОСОБА_6 - закрити на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України.

В підготовчому судовому засіданні захисник ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_6 підтримали вказане письмове клопотання та просили його задовольнити і закрити справу на підставі ст. 49 КК України.

Прокурор ОСОБА_3 в підготовчому засіданні не заперечив щодо клопотання захисника та обвинуваченого про закриття відносно нього кримінального провадження на підставі ст. 49 КК України.

Потерпілий ОСОБА_4 також не заперечив у задоволенні клопотання обвинуваченого.

Заслухавши клопотання захисника, думку прокурора, потерпілого, обвинуваченого, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Згідно з вимогами п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України у разі звільнення особи від кримінальної відповідальності суд закриває кримінальне провадження.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Частиною 2 ст. 285 КПК України передбачено, що особі, яка підозрюється, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення та щодо якої передбачена можливість звільнення від кримінальної відповідальності у разі здійснення передбачених законом України про кримінальну відповідальність дій, роз`яснюється право на таке звільнення.

За правилами ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Як вбачається з п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України рішення про закриття провадження у кримінальному провадженні з підстав, передбачених ч.2 ст.284 КПК України, суд вправі прийняти у підготовчому судовому засіданні.

Положеннями ст. 49 КК України визначено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули певні строки.

Строк давності - це передбачений ст. 49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення злочину і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила злочин, від кримінальної відповідальності.

Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: закінчення встановлених ч. 1 ст. 49 КК України строків; відсутність обставин, що порушують їх перебіг (ч.ч. 2, 3 ст. 49 КК).

Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: притягнення особи як обвинуваченого; згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності.

Згідно обвинувального акту ОСОБА_6 інкриміновано вчинення кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Згідно вимог ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286 КК України є нетяжким злочином.

Відповідно до приписів п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минув строк п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, подія, що склала кримінальне правопорушення, що інкримінується ОСОБА_6 вчинена 06.06.2018 року, тобто на даний час минуло більше 5 років, що є підставою для застосування положень п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України.

Зі змісту ст.ст. 284-288 КПК України вбачається, що підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах. Тобто, саме наявність цих процесуальних умов є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України.

Також суд зазначає, що звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим. Тобто суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження (правові позиції Верховного Суду, висловлені у Постановах від 19.11.2019 у справі № 345/2618/16-к, від 22.05.2018 у справі № 665/2387/14-к).

Вирішуючи питання про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності, суд враховує, що обвинувачений раніше не притягався до кримінальної відповідальності, за місцем проживання характеризується позитивно, вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення належать до категорії нетяжких злочинів, строки давності притягнення до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України закінчились, обвинувачений просить звільнити його від кримінальної відповідальності на підставі положень ст. 49 КК України та закрити кримінальне провадження щодо нього.

Відповідно до ч. 1 ст. 124 КПК України процесуальні витрати за проведення інженерно-транспортної експертизи в сумі 1195 (одна тисяча сто дев`яносто п`ять) гривень, слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 в користь держави в особі Закарпатського НДЕКЦ (а.с. 61).

Керуючись п. 1 ч. 2 ст. 284, ст. ст. 314, 372 КПК України, ст. 49 КК України,

ухвалив:

Клопотання захисника ОСОБА_5 та обвинуваченого ОСОБА_6 - задовольнити.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України - закрити, звільнивши його від кримінальної відповідальності на підставі п.3 ч.1 ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Стягнути з ОСОБА_6 в користь держави в особі Закарпатського НДЕКЦпроцесуальні витрати за проведення інженерно-транспортної експертизи в сумі 1195 (одна тисяча сто дев`яносто п`ять) гривень (а.с. 61).

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1