cправа №947/8595/24
провадження №1-кс/947/3476/24
У Х В А Л А

13 березня 2024 року м.Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , у присутності секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу адвоката ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 на рішення слідчого про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій,

за участю: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В:

1. Скарга та позиція заявника.

Адвокат ОСОБА_3 та адвокат ОСОБА_4 , в інтересах ОСОБА_5 , звернулися до слідчого судді Київського районного суду міста Одеси зі скаргою на рішення слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Одесі) ТУ ДБР у м.Миколаєві про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій. В обґрунтування скарги зокрема зазначили, що слідчим Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) ТУ ДБР у м.Миколаєві ОСОБА_6 проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000066 від 10.12.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

28.02.2024 стороною захисту було надано слідчому чотири клопотання про проведення ряду слідчих (розшукових) дій в рамках вказаного кримінального провадження, а саме: клопотання захисника ОСОБА_4 від 26.02.2024, яке надійшло до ТУ ДБР у м.Миколаєв за вх. №4238-24/мк; клопотання захисника ОСОБА_4 від 26.02.2024, яке надійшло до ТУ ДБР у м.Миколаєв за вх. №4239-24/мк; клопотання захисника ОСОБА_4 від 26.02.2024, яке надійшло до ТУ ДБР у м.Миколаєв за вх. №4240-24/мк; клопотання захисника ОСОБА_3 від 26.02.2024, яке надійшло до ТУ ДБР у м.Миколаєв за вх. №4237-24/мк.

Вказували, що проведення зазначених у клопотаннях захисту слідчих (розшукових) дій є необхідною умовою прийняття процесуального рішення щодо складення обвинувального акту або закриття кримінального провадження.

Однак, по формальним ознакам слідчим відмовлено у задоволенні зазначених клопотань захисників з пропозицією безпосередньо захисникам проводити розслідування цього провадження.

З постановами про відмову слідчого у задоволенні зазначених клопотань від 26.02.2024 сторона захисту категорично не згодна, та вважає їх передчасною та такою, яка порушує вимоги чинного КПК України.

Стверджували, що у матеріалах кримінального провадження взагалі відсутні допустимі докази щодо причетності до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Крім того, слідчим не взагалі не проведено жодного допиту свідків по справі, не здійснено взагалі заходів на перевірку їх показань.

При наявності суттєвих протирічь у показаннях, слідчим не проведено жодного одночасного допиту осіб, свідчення яких не узгоджуються один з одним, що могли б допомогти встановити істину у справі.

До того ж, слідчим не призначалось жодної експертизи по вилученим мобільним телефонам ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , хоча на те були усі підстави. Встановити істину по справі за допомогою знань лише слідчого не представляється можливим, оскільки такі дослідження потребують спеціальних знань, за для чого і повинна бути призначена експертиза в порядку ст.242 КПК України, на дослідження якої мають бути надані нові докази.

Посилаючись на викладене, керуючись п.7 ч.1 ст.303, ст.ст.304, 306 КПК України, просили слідчого суддю: 1) постанови слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Одесі) ТУ ДБР у м.Миколаєві ОСОБА_6 про відмову у задоволенні: клопотання захисника ОСОБА_4 від 26.02.2024, яке надійшло до ТУ ДБР у м.Миколаєв за вх. №4238-24/мк; клопотання захисника ОСОБА_4 від 26.02.2024, яке надійшло до ТУ ДБР у м.Миколаєв за вх. №4239-24/мк; клопотання захисника ОСОБА_4 від 26.02.2024, яке надійшло до ТУ ДБР у м.Миколаєв за вх. №4240-24/мк; клопотання захисника ОСОБА_3 від 26.02.2024, яке надійшло до ТУ ДБР у м.Миколаєв за вх. №4237-24/мк, на проведення необхідних слідчих (розшукових) дій в рамках розслідування кримінального провадження №0000066, скасувати; 2) зобов`язати слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Одесі) ТУ ДБР у м.Миколаєві ОСОБА_6 провести слідчі (розшукові) дії, викладені у зазначених клопотаннях захисту від 28.02.2024, які надійшли до ТУ ДБР у м.Миколаєві за вхідними номерами 4237-24/мк, 4238-24/мк, 4239-24/мк, 4240-24/мк.

Під час судового розгляду, адвокати підтримали подану скаргу та просили її задовольнити.

2. Заперечення на скаргу та позиція слідчого.

Слідчий в судове засідання не з`явився, про причини свого неприбуття слідчого суддю не повідомив. Подав до суду заперечення на скаргу, в яких зокрема зазначив, що вивченням змісту клопотань та матеріалів кримінального провадження встановлено, що клопотання є необґрунтованими, неконкретизованими та не підлягають задоволенню з наступних підстав.

У свої клопотаннях захисники ОСОБА_4 та ОСОБА_3 взагалі не вказують, які відомості, факти та обставини необхідно встановити або перевірити під час проведення слідчих дій, на яких останні наполягають.

Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України, відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

3. Висновки слідчого судді.

Заслухавши заявників, дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, слідчий суддя виходить з наступного.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні, особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником може бути оскаржено рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні Другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Одесі) ТУ ДБР у м.Миколаєві перебуває кримінальне провадження №0000066 від 10.12.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

Захисниками підозрюваного ОСОБА_5 - адвокатами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 були подані слідчому клопотання про вчинення певних слідчих та процесуальних дій.

Постановами слідчого від 01.03.2024 року у задоволенні вказаних клопотання слідчим було відмовлено. Вказані постанови мотивовані зокрема тим, що клопотання є необґрунтованим, неконкретизованим та не підлягає задоволенню, оскільки сторона захисту відповідно до ч.3 ст.93 КПК України, п.7 ч.1 ст.20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» не позбавлення можливості збирати відомості про факти, що можуть бути використані як докази, в установленому законом порядку, запитувати, отримувати і вилучати речі, документи, їх копії, ознайомлюватися з ними та опитувати осіб за їх згодою.

Відповідно до ч.1 ст.40 КПК України, слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій.

Частина 2 ст.40 КПК України передбачає, що слідчий уповноважений: 1) починати досудове розслідування за наявності підстав, передбачених цим Кодексом; 2) проводити слідчі (розшукові) дії та негласні слідчі (розшукові) дії у випадках, встановлених цим Кодексом; 3) доручати проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій відповідним оперативним підрозділам; 5) звертатися за погодженням із прокурором до слідчого судді з клопотаннями про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій; 6) повідомляти за погодженням із прокурором особі про підозру; 7) за результатами розслідування складати обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру та подавати їх прокурору на затвердження; 8) приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом, у тому числі щодо закриття кримінального провадження за наявності підстав, передбачених ст.284 цього Кодексу; 9) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Кодексом.

Згідно з ч.4 ст.40 КПК України, слідчий зобов`язаний виконувати доручення та вказівки прокурора, які надаються у письмовій формі. Невиконання слідчим законних вказівок та доручень прокурора, наданих у порядку, передбаченому цим Кодексом, тягне за собою передбачену законом відповідальність.

При цьому, ч.5 ст.40 КПК України встановлює, що слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Отже, слідчий суддя вважає, що положення ст.40 КПК України не надають слідчому судді повноважень, давати доручення, вказівки або зобов`язувати слідчого виконувати дії, передбачені ч.2 ст.40 КПК України, оскільки слідчий є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

На думку слідчого судді, ініціювання стороною захисту перед слідчим проведення певних слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, відповідно до ч.3 ст.93, ст.220 КПК України, не зобов`язує слідчого проводити вказані дії, а лише в подальшому може свідчити про неповноту досудового розслідування та можливість проведення слідчих (розшукових) дій під час судового провадження, в порядку, передбаченому ч.ч.3, 4 ст.333 КПК України.

Відповідно до ч.2 ст.307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303, 307, 309, 372 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

1. У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 на рішення слідчого про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій у кримінальному провадженні №0000066 від 10.12.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України - відмовити.

2. Ця ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1