ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 495/10433/21

Номер провадження 1-кп/495/344/2024

13 травня 2024 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого - одноособово судді ОСОБА_1

за участю секретарів судового засідання - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровського кримінальне провадження внесеного в ЄРДР № 0000423 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця пр. Кіровський Удерейського району Нрасноярського краю, громадянина України, освіта середньо-спеціальна, пенсіонера, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 390-1 КК України, -

сторони кримінального провадження:

прокурор Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_4

потерпіла ОСОБА_5

представник потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_8 - захисник ОСОБА_9 , який також в інтересах законного представника неповнолітніх - ОСОБА_10

обвинувачений ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_3 скоїв кримінальне правопорушення при наступних обставинах:

Так, 04 серпня 2021 Білгород-Дністровський міськрайонним судом Одеської області у справі №495/5451/21 ухвалено рішення про видачу обмежувального припису стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строком на шість місяців у вигляді заходів тимчасового обмеження його прав, з покладанням на нього обов`язків: заборонити ОСОБА_3 перебувати у квартирі АДРЕСА_2 ; заборонити ОСОБА_3 наближатись ближче ніж на 100 (сто) метрів до місць проживання (перебування), роботи, інших місць частого відвідування онуків ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_6 , ОСОБА_5 ; заборонити ОСОБА_3 телефонувати ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 . ОСОБА_5 та спілкуватись з ними, по месенджерам, іншим додаткам мобільних пристроїв та в мережі інтернет, яке набрало законної сили та за яким обвинувачений ОСОБА_3 06.10.2021 року, був ознайомлений, що підтверджується його особистим підписом.

Однак, обвинувачений ОСОБА_3 , ознайомившись 06.10.2021 року зі змістом рішення у справі № 495/5451/21, отримавши копію вказаного рішення, усвідомлюючи, що згідно вищевказаного рішення суду йому заборонено наближатись ближче ніж на 100 (сто) метрів до місць проживання (перебування), роботи, інших місць частого відвідування онуків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_8 , доньки ОСОБА_6 , колишньої дружини ОСОБА_5 , перебуваючи із ними у неприязних відносинах, нехтуючи обов`язковими приписами та обмеженням суду, переслідуючи умисел, спрямований на порушення нормальної діяльності органів правосуддя по забезпеченню виконання рішення суду, всупереч вимогам ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України, відповідно до яких, видача обмежувального припису підлягає негайному виконанню, вчиняючи свої дії систематично та умисно приходить до під`їзду будинку, дверей квартири АДРЕСА_2 , де заглядає та стукає у вікна, двері квартири, голосно виражається нецензурною лайкою в адресу онуків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_8 , дочки ОСОБА_6 , колишньої дружини ОСОБА_5 , яких чекає біля під`їзду та при зустрічі влаштовує конфлікти, висловлює претензії щодо його вселення до вказаної квартири, чим порушив вимоги обмежувального припису, передбаченого рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області у справі №495/5451/21.

Так, 06.10.2021 року приблизно о 13 годині 00 хвилин, обвинувачений ОСОБА_3 , прийшов до будинку АДРЕСА_2 , де заглядав у вікна квартири АДРЕСА_2 (у якій була ОСОБА_6 з дітьми) після чого підійшов до ОСОБА_10 , коли той ремонтував авто в своєму гаражі (розташований біля будинку, на відстані 20 м.) та почав влаштовувати з ним скандал.

17.10.2021 року приблизно о 18 годині 00 хвилин, обвинувачений ОСОБА_3 , прийшов на територію магазину « Сонячний », що розташований за адресою вул. Сонячна, 6 (на відстані 50 м від будинку АДРЕСА_2 ), де в стані алкогольного сп`яніння, виражався нецензурною лайкою в сторону ОСОБА_6 , та після цього прийшов в черговий раз до квартири АДРЕСА_2 (слідуючи за нею) де заглядав у вікна.

31.10.2021 року приблизно о 15 годині 20 хвилин, обвинувачений ОСОБА_3 , прийшов до будинку АДРЕСА_2 , де заглядав у вікна квартири № 5 , у якій перебували ОСОБА_6 з дітьми.

17.11.2021 року приблизно о 17 годині 00 хвилин, обвинувачений ОСОБА_3 , прийшов до будинку АДРЕСА_2 , де дочекався ОСОБА_6 та ОСОБА_10 , до яких чіплявся та виражався в їх сторону нецензурною лайкою.

19.11.2021 року приблизно о 12 годині 00 хвилин, обвинувачений ОСОБА_3 , прийшов до будинку АДРЕСА_2 , стукав у двері, скандалив та чекав біля під`їзду, але нікого не дочекавшись, коли йому не відчинили двері, пішов.

01.12.2021 року приблизно о 11 годині 00 хвилин, обвинувачений ОСОБА_3 , прийшов до будинку АДРЕСА_2 де заглядав у вікна квартири № 5 (у якій була ОСОБА_6 з дітьми), та зустрівши біля під`їзду будинку ОСОБА_10 виражався в його сторону нецензурною лайкою.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ст. 390-1 КК України, не визнав.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 пояснив, що обставини викладенні в обвинувальному акті не відповідають дійсності та є надуманими. Зазначив, що у нього є рішення суду, щодо вселення його до квартири АДРЕСА_2 , однак він вже два роки не може туди потрапити. Зазначив, що суддя ОСОБА_11 виносила рішення яким забороняла його наближатись ближче ніж на 100 (сто) метрів до місць проживання потерпілих. Рішення судді ОСОБА_11 він не оскаржував в апеляційному суду. Його викликав слідчий якому він дав пояснення, який йому про постанову про порушення, після чого він пішов до судді ОСОБА_11 і запитав, що трапилось, так як йому про це нічого не було відомо, справу розглянули у його відсутність. Він не стукав у вікна квартири та не кричав як зазначають потерпілі, він тільки проходив по цій вулиці де вона розташована. Зазначив, що свідок ОСОБА_12 у судовому засіданні надала не правдиві пояснення, так як він з нею не сварився в її кабінеті, вона його відразу вигнала та зазначила, що він не буде жити у цій квартирі. 06.10.2021 року він отримав рішення суду та припис, після чого він там більше не проходив. 06.10.2021 року його допитував працівник поліції і в цей же день він отримав від нього припис про обмеження, до цього він не знав про припис. В протоколі допиту підозрюваного його підпис. До будинку де мешкають потерпілі він не підходив ближче ніж 100 метрів, заходив тільки до магазину який розташований неподалік будинку де мешкають потерпілі. С потерпілими не спілкувався по телефону. Він намагався зі своєю колишньою дружиною домовитись нормально, щодо їх квартири, однак у нього нічого не вийшло.

Вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 390-1 КК України, підтверджується зібраними та дослідженими у судовому засіданні доказами, а саме:

- свідченнями допитаної у судовому засіданні потерпілої ОСОБА_6 , яка пояснила, що обвинувачений ОСОБА_3 це її батько. Вона проживає за адресою АДРЕСА_2 . Обвинувачений ОСОБА_3 їй погрожує, слідкує за нею, кричав в її адресу нецензурною лайкою. Вона боїться обвинуваченого, так як він часто слідкував за нею. Вона не могла вийти навіть з магазину. Обвинувачений ОСОБА_3 слідкував, стояв в темряві та чекав її, у зв`язку з чим вона викликала поліцію. У присутності працівників поліції обвинувачений їй погрожував. Обвинувачений приходить та кричить : « Ты там жить не будешь , потому, что это моя квартира» діти його бояться. Припис суду був, щоб обвинувачений ОСОБА_3 до них не підходити. Припис був ухвалений содом 04.08.2021 року. Більше 8 разів обвинувачений ОСОБА_3 порушив даний припис, багато разів телефонував, але слухавку ніхто не брав. Підтримала думку прокурора щодо призначення покарання;

- свідченнями допитаної у судовому засіданні потерпілої ОСОБА_5 , яка пояснила, що обвинувачений ОСОБА_3 це її колишній чоловік. Вона проживає за адресою АДРЕСА_2 . Обвинувачений ОСОБА_3 принижував її, погрожував, вів себе неадекватно. Вона зверталася до поліції. Потім вона була змушена звернутися до керівника поліції, в результаті обвинуваченому заборонили до них підходити. Далі, вона звернулась до суду, де 04.08.2021 року винесли рішення, що обвинувачений ОСОБА_3 не має право біля них бути. 13.09. - вона пішла до лікарні, обвинувачений шов з пляшкою, вона увімкнула камеру і почала знімати його і казати, що йому заборонено біля них бути, однак не вийшло зробити відео бо обвинувачений почав кричати. Обвинувачений ОСОБА_3 не дає вийти з квартири, довелось викликати поліцію, на три години його затримали потім він знов продовжував переслідує їх. В присутності поліції обвинувачений ОСОБА_3 погрожує, лається нецензурною лайкою. Підтримала думку прокурора щодо призначення покарання;

- свідченнями допитаного у судовому засіданні законного представника неповнолітніх ОСОБА_10 , який пояснив, що він проживає за адресою АДРЕСА_2 . За вказаною адресою він проживає з дітьми та їх матір`ю. Обвинувачений ОСОБА_3 після того, як отримав припис постійно порушував його, погрожував та порушував спокій. Обвинувачений ОСОБА_3 разів п`ять - шість порушував припис точно не пам`ятає, він приходив і коли діти були у школі. Підтримав думку прокурора щодо призначення покарання;

- свідченнями допитаного у судовому засіданні свідка ОСОБА_12 , яка пояснила, що вона проживає за адресою АДРЕСА_7 . Обвинувачений ОСОБА_3 вривався до неї у кабінет, погрожував їй та ображав, говорючі, що він господар квартири № 5. Вона знала, що квартира № 5 належить потерпілим. Вона бачила, що обвинувачений ОСОБА_3 часто приходив п`яний до квартири потерпілих та сварився там. Вона знала, що стосовно обвинуваченого є припис, щоб він не підходив до потерпілим ближче ніж на 100 метрів;

- свідченнями допитаного у судовому засіданні свідка ОСОБА_14 , яка пояснила, що вона проживає за адресою АДРЕСА_9 . Обвинувачений ОСОБА_3 частенько приходив п`яний до потерпілих, вибивав вхідні двері та кидався на них. Вона знала, щодо припису стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 , однак він все одно приходив і вибивав древі. Викликали поліцію яка обвинуваченого забирали. Обвинувачений ОСОБА_3 також приходив на новий рік, покричав та пішов;

- свідченнями допитаного у судовому засіданні свідка ОСОБА_15 , яка пояснила, що вона працювала в магазине Сонячний. До неї в магазин приходив слідчий і повідомляв їй, що обвинувачений не має право тут знаходитись, так як у нього є припис, щодо заборони наближатися до родичів. Вона знала, що обвинувачений ОСОБА_3 порушував припис, так як потерпіла та діти ховалися від нього;

- свідченнями допитаного у судовому засіданні свідка ОСОБА_16 , яка пояснила, що вона працює секретарем судового засідання в Білгород-Дністровському міськрайонному судді Одеської області. 04.08.2021 року вона була секретарем у судді ОСОБА_11 яка ухвалила рішення про видачу обмежувального припису, обвинувачений ОСОБА_3 був не згодний з даним рішенням, кричав, що буде оскаржувати рішення. Суддею обвинуваченому ОСОБА_3 було роз`яснено правила припису.

Крім того, вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 390-1 КК України, підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами, а саме:

- витягом з ЄРДР № 0000423 від 08.09.2021 року, про те, що до ЧЧ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області надійшов рапорт ДОП Білгород-Дністровського РВП ОСОБА_18 , про те, що в неї на виконанні знаходяться матеріали ЖЕО №12382 від 10.08.2021 року за того, що гр. ОСОБА_3 , порушив обмежувальний припис, який був виданий Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області;

- заявою ОСОБА_5 про вчинення кримінального правопорушення у зв`язки із порушенням обмежувального припису виданого Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області від 04.08.2021 року;

- заявою ОСОБА_6 про вчинення кримінального правопорушення у зв`язки із порушенням обмежувального припису виданого Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області від 04.08.2021 року;

- рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 04.08.2021 року справа № 495/5451/21;

- протоколом огляду від 13.12.2021 року, згідно якого було оглянуто мобільного телефону Redmi 9T потерпілої ОСОБА_5 . Під час огляду ОСОБА_5 відкрила папку галерея, де наявні фотознімки та відеозаписи. У папці за 13.09.2021 року наявні три фотознімки, на яких зображений чоловік одягнутий в чорні шорти, смугасту чорно-білу майку, чорні капці з білим надписом, у правій руці якого була пляшка (схожа на пиво). При цьому ОСОБА_5 зазначила, що вказаний чоловік це її колишній чоловік ОСОБА_3 , який 13.09.2021 року о 18 години 24 хвилини перебуваючи біля автобусної зупинки «Поліклініка», біля. 2а вул Пирогова, м. Білгород-Дністровський, чекав її та вчинив сварку (в цей день вона повідомила йому про наявність обмежувального припису).

Далі, у папці галерея наявні фотознімки та відеозапис датовані 31.10.2021 року, 15 година 20 хвилин, на яких зображений той самий чоловік одягнутий зелений камуфляжний костюм. На відеозаписі видно як з грантової дороги повертає ОСОБА_3 , який йде вздовж дороги біля буд. № 11 по вул. Сонячній в м. Білгород-Дністровський по направленню до буд. АДРЕСА_2 , та пройшовши мийку для автомобілів підійшов буд. АДРЕСА_2 зник.

Під час проведеного огляду вказані фото та відео були зафіксовані в записані на CD-R диск, який долучається до протоколу.

Досліджені під час судового розгляду докази суд вважає належними та допустимими, та такими, що отримані у порядку, встановленому КПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року ратифікованої законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР - кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.02.2003 року № 2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» при призначенні покарання відповідно до статей 65-69 Кримінального кодексу України (далі - КК) суди мають враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, сукупність усіх обставин, що його характеризують (форма вини, мотив, спосіб, характер вчиненого діяння, ступінь здійснення злочинного наміру, тяжкість наслідків тощо), особу винного й обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

З урахуванням викладеного, суд відповідно до загальних засад кримінального судочинства, а саме: верховенства права, законності, рівності перед законом та судом, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін тощо, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання обов`язків, в тому числі і щодо збирання, подання та оцінки доказів, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, робить висновок, що за результатами даного судового розгляду вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 390-1 КК України доведена в повному обсязі.

Суд критично відноситься до свідчень обвинуваченого ОСОБА_3 щодо того, що він не порушував обмежувальний припис застосований судом, оскільки його доводи спростовуються поясненнями потерпілих та свідків щодо того, як, коли та за яких обставин обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення. Ці покази є тотожними, послідовними та не містять су перечень.

Невизнання провини обвинуваченим ОСОБА_3 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, суд розцінює як бажання уникнути кримінальної відповідальності за скоєний злочин.

Оцінюючи докази у сукупності, суд визнає винним обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєні інкримінованого йому кримінального правопорушення та кваліфікує його за ст. 390-1 КК України - умисне невиконання обмежувального припису особою, щодо якої такі заходи застосовані судом.

Відповідно до ст. 66 КК України обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Оскільки в судовому засіданні було встановлено обґрунтованість висунутого проти обвинуваченого ОСОБА_3 кримінального обвинувачення, суд вважає необхідним призначити йому покарання.

Відповідно до приписів ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує суспільну небезпеку та характер вчиненого ним кримінального правопорушення, негативну характеристику за місцем мешкання, його вік, стан здоров`я, те що він раніше не притягувалась до кримінальної відповідальності, вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії кримінальних проступків.

Враховуючи викладене та те, що обвинувачений ОСОБА_3 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, його відношення до скоєного, а саме те, що він не розкаявся та не сприяв розкриттю злочину, враховуючи його сімейний стан, а також враховуючи думку потерпілих, які просили призначити покарання обвинуваченому на розсуд суду, суд вважає необхідним призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду на певний строк, достатній для досягнення цілей покарання.

Суд приходить до переконання, що саме таке покарання для обвинуваченого ОСОБА_3 відповідає вимогам справедливості при застосуванні покарання і відображує співмірність злочину та кари і тільки таке покарання буде достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Під час судового розгляду законний представник потерпілих ОСОБА_10 заявив цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 на його користь моральної шкоди у сумі 100 000 грн.

При вирішенні питання про задоволення цивільного позову потерпілого в частині стягнення з обвинуваченого моральної шкоди, суд приймає до уваги постанову Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», де вказано, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при рішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача і вини останнього в її спричиненні.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у фізичної білі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Таким чином, суд вважає, що потерпілі мають право на відшкодування моральної шкоди, оскільки судом встановлено, що йому в наслідок протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_3 було заподіяно моральну шкоду, яка виразилася у душевних стражданнях.

Між тим, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить з вимог ч. 3 ст. 23 ЦК України, згідно яких розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

З урахуванням викладеного, суд вважає необхідним позовні вимоги законного представника потерпілих ОСОБА_10 про стягнення моральної шкоди задовольнити частково, стягнувши з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь законного представника потерпілих компенсацію моральної шкоди у сумі 30 000 грн.

Під час судового розгляду потерпіла ОСОБА_5 заявила цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 на його користь моральної шкоди у сумі 50 000 грн.

При вирішенні питання про задоволення цивільного позову потерпілого в частині стягнення з обвинуваченого моральної шкоди, суд приймає до уваги постанову Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», де вказано, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при рішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача і вини останнього в її спричиненні.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у фізичної білі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Таким чином, суд вважає, що потерпіла має право на відшкодування моральної шкоди, оскільки судом встановлено, що йому в наслідок протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_3 було заподіяно моральну шкоду, яка виразилася у душевних стражданнях.

Між тим, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить з вимог ч. 3 ст. 23 ЦК України, згідно яких розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

З урахуванням викладеного, суд вважає необхідним позовні вимоги законного потерпілої ОСОБА_5 про стягнення моральної шкоди задовольнити частково, стягнувши з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь потерпілої компенсацію моральної шкоди у сумі 20 000 грн.

Речовий доказ: диск з фотознімками та відеозаписом, який долучено до матеріалів кримінального провадження залишити в матеріалах кримінального провадження.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не обирався.

Керуючись ст.ст. 369, 371, 373, 374, 376, 392-395 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 390-1 КК України, та на підставі санкції вказаної статті призначити йому покарання у вигляді 2 років пробаційного нагляду.

Відповідно до ст. 59-1 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Відповідно до ст. 91-1 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- заборонити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебувати в квартирі АДРЕСА_2 .

- заборонити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наближатися ближче ніж на 100 (сто) метрів до місць проживання (перебування), роботи, інших місць частого відвідування ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ;

- заборонити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , телефонувати ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та спілкуватись з ними по мессенджарам, іншим додаткам мобільних пристроїв та в мережі Інтернет;

- направити ОСОБА_3 для проходження програми для кривдників.

Відповідно до ч.3 ст. 91-1 КК України застосувати до засудженого ОСОБА_3 обмежувальні заходи строк 3 місяці.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_3 не обирався.

Цивільний позов законного представника потерпілих ОСОБА_10 задовольнити частково:

Стягнути с засудженого ОСОБА_3 на користь законного представника потерпілих ОСОБА_10 компенсацію моральної шкоди у сумі 30 000 грн.

В іншій частині цивільний позов залишити без задоволення.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 задовольнити частково:

Стягнути с засудженого ОСОБА_3 на користь потерпілої ОСОБА_5 компенсацію моральної шкоди в сумі 20 000 грн.

В іншій частині цивільний позов залишити без задоволення.

Речовий доказ: диск з фотознімками та відеозаписом, який долучено до матеріалів кримінального провадження залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення, через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області.

Копію вироку негайно видати засудженому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1