УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.12.2023 Справа №607/13042/23

провадження №1-кп/607/1861/2023

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника-адвоката ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

під час відкритого судового засідання в залі суду у м.Тернополі у кримінальному провадженні №0001029 від 02.05.2023 року про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

На розгляді в Тернопільському міськрайонному суді Тернопільської області перебуває кримінальне провадження №0001029 від 02.05.2023 року про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України.

Під час судового розгляду даного кримінального провадження прокурор Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до суду із письмовим клопотанням про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 на 60 днів, яке мотивував тим, що останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України, а також наявністю, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України ризиків у цьому кримінальному провадженні, зокрема, ризиків переховування від суду, незаконного впливу на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні та вчинення інших кримінальних правопорушень чи продовження кримінальних правопорушень, у яких він обвинувачується. Також в обґрунтування своїх вимог ініціатор клопотання зазначив, що ОСОБА_5 раніше неодноразово вчиняв умисні корисливі злочини проти власності, після чого належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, так як кримінальне правопорушення, у якому останній обвинувачується у даному кримінальному провадженні, вчинене під час дії застосованого щодо нього запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту в іншому кримінальному провадженні, а також у період дії встановленого щодо нього судом іспитового строку, що свідчить про стійку протиправну поведінку обвинуваченого, його підвищену суспільну небезпеку, схильність до вчинення злочинів та явне небажання виконувати покладені на нього судом обов`язки. На думку прокурора, тяжкість злочинів, які інкримінуються ОСОБА_5 , суворість передбаченого покарання, у разі визнання його винуватим, разом із його непрацевлаштованістю, відсутністю постійного джерела доходу та міцних соціальних зв`язків, оголошенням його у розшук на стадії досудового розслідування кримінального провадження, в сукупності свідчить про те, що подальше тримання ОСОБА_5 під вартою є виправдане, та менш суворий запобіжний захід не забезпечить виконання останнім своїх процесуальних обов`язків, а також не зможе запобігти наявним ризикам, передбаченими пунктами 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні висловив свою незгоду та заперечення з приводу заявленого стороною обвинувачення клопотання про продовження у відношенні його підзахисного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з огляду на недоведеність та необґрунтованість заявлених державним обвинувачем у клопотанні ризиків, а тому просив змінити застосований щодо обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з носінням електронних засобів контролю, що, на переконання захисника, буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого та виконання ним своїх процесуальних обов`язків.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні також заперечив щодо задоволення клопотання прокурора щодо продовження відносного нього застосованого заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою та підтримав позицію свого захисника, а тому просив змінити застосований щодо нього запобіжний захід на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Дослідивши клопотання, заслухавши пояснення прокурора, заперечення обвинуваченого та його захисника, суд доходить таких висновків.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18.09.2023 року у кримінальному провадженні №0001924 від 09.08.2023 року задоволено клопотання слідчого та застосовано щодо підозрюваного (на даний час обвинуваченого) ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 00 год. 00 хв. 21 жовтня 2023 року, а також визначено ОСОБА_5 заставу в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 53680 гривень (https://reyestr.court.gov.ua/Review/113838848).

В подальшому, ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16.10.2023 року задоволено клопотання прокурора та продовжено відносно ОСОБА_5 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 00 год. 00 хв. 14 грудня 2023 року.

Вивченням особи ОСОБА_5 встановлено, що він зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , із середньою спеціальною освітою, одружений, офіційно непрацевлаштований, раніше неодноразово судимий.

На думку суду, обвинувачений ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України.

У відповідності до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження є запобіжні заходи (п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК).

За змістом ч. 1 ст. 333 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються під час судового провадження згідно з положеннями розділу ІІ цього Кодексу з урахуванням особливостей, встановлених цим розділом.

У відповідності до частин 1, 2, 3 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також, наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Отже, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення дієвості кримінального провадження, тобто досягнення його завдань.

Запобіжні заходи застосовуються під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора (ч. 4 ст. 176 КПК).

Розглядаючи клопотання прокурора, суд має перевірити, чи продовжують існувати ризики, які були заявлені прокурором, їх обґрунтованість та чи є інші більш м`які запобіжні заходи, які зможуть запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно зі ст.178 КПК України обставиною, яка враховується при обранні запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, які зобов`язаний суд оцінити при постановленні ухвали є, зокрема тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до ч.1 ст.197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Оцінивши обставини, передбачені ч.1 ст.178 КПК України, з врахуванням особи обвинуваченого ОСОБА_5 , який ніде не працює, законного джерела доходу/прибутку не має, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, зокрема за вчинення умисних корисливих злочинів проти власності, після чого знову обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисних корисливих злочинів проти власності під час дії іспитового строку за попереднім вироком, беручи до уваги оголошення його у розшук на стадії досудового розслідування кримінального провадження через ухилення від явки до суду, що свідчить про його низькі соціальні зв`язки та стійку протиправну поведінку, а також враховуючи характер вчинення кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, що загрожує особі у випадку визнання обвинуваченого винуватим у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він обвинувачується у цьому кримінальному провадженні, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, суд вважає, що ОСОБА_5 може переховуватись від суду та вчинити інші кримінальні правопорушення.

Наведене свідчить про те, що наведені у попередньому абзаці ризики, передбачені пунктами 1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які були встановлені слідчим суддею при застосуванні до підозрюваного (на даний час обвинуваченого) ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на даний час не зменшилися та те, що вказані обставини згідно з ч.3 ст.199 КПК України, виправдовують подальше тримання під вартою обвинуваченого.

При цьому доводи захисника ОСОБА_4 про достатність застосування щодо обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу у виді домашнього арешту, суд вважає такими, що не спростовують існування доведених у судовому засіданні стороною обвинувачення обставин та ризиків.

Так, жодних доказів на підтвердження того, що ризики, передбачені пунктами 1, 5 ч.1 ст.177 КПК України або взагалі перестали існувати, або зменшилися настільки, що запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, здатний їм запобігти, стороною захисту не надано, а тому підстав для зміни застосованого до обвинуваченого ОСОБА_5 слідчим суддею на стадії досудового розслідування даного кримінального провадження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, як про це клопотали обвинувачений та його захисник в судовому засіданні, суд не вбачає.

Окрім того, судом враховується, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, а також те, що вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

На переконання суду, застосований відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає характеру та тяжкості протиправних діянь, які йому інкримінуються, кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу, а наведені стороною обвинувачення ризики є дійсними та триваючими, і вони виключають на даний час можливість зміни міри запобіжного заходу щодо обвинуваченого на більш м`який.

З огляду на вищевикладені встановлені обставини у їх сукупності, суд вважає, що застосування менш суворих запобіжних заходів не буде достатнім для запобігання вищевказаним ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_5 , тому слід задовольнити клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого та відмовити у задоволенні клопотання обвинуваченого та його захисника про зміну запобіжного заходу.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.177, 178, 183, 199, 331, 372, 376 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисникаадвоката ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу відмовити.

Клопотання прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задовольнити.

Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - продовжити до 00 год. 00 хв. 02 лютого 2024 року.

Встановити строк дії ухвали у частині продовження строку тримання під вартою - до 00 год. 00 хв. 02 лютого 2024 року.

Копію ухвали направити обвинуваченому, вручити захиснику та прокурору.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду у частині продовження строку дії запобіжного заходу може бути подана до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти діб з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1