Провадження № 1-в/947/242/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.06.2024 року

Київський районний суд міста Одеси у складі:

судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

представник пробації ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання начальника Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області про звільнення від відбування покарання з випробуванням у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який згідно вироку суду проживає за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого:

17.07.2020 року Київським районним судом м.Одеси за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 850 гривень,

ВСТАНОВИВ :

Вирок відносно ОСОБА_5 набрав законної сили 17.08.2020 року. Вирок був отриманий в уповноваженому органі з питань пробації та прийнятий до виконання 04.09.2020 року.

У зв`язку з тим, що у визначені строки засуджений не надав документа про сплату штрафу 17.09.2020 року Київським РВ філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області було подано до суду подання на підставі ч.3 ст.26 КВК України, але ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 25.09.2020 року в задоволені даного подання було відмовлено.

Повторно 12.11.2020 року року Київським РВ філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області було подано до суду подання на підставі ч.3 ст.26 КВК України. Згідно отриманої ухвали Київського районного суду м.Одеси від 24.12.2020 року суд роз`яснює «що в цьому конкретному випадку «Центр пробації» не позбавлений права звернутися із відповідними матеріалами до органів досудового розслідування з метою вирішення питання щодо внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.389 КК України, за правовою кваліфікацією - Ухилення засудженого від сплати штрафу або від відбування покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю».

Повторно 13.09.2022 року уповноваженим органом з питань пробації відносно ОСОБА_5 було направлено до відділу поліції №4 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області подання про притягнення до кримінальної відповідальності. Відносно ОСОБА_5 відділом поліції №4 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області було порушено кримінальне провадження №0000222 відомості про яке внесене до ЄРДР 15.09.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.389 КК України. 14.06.2023 року органом пробації отримано постанову про закриття кримінального провадження №0000222 відносно ОСОБА_5 в порядку п.2 ч.1 ст.284 КПК України.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 80 Кримінального кодексу України, особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в строк два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Згідно вимоги з Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області громадянин ОСОБА_5 з 17.07.2020 року по теперішній час до кримінальної відповідальності не притягувався.

Враховуючи те, що ОСОБА_5 скоїв кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст.185 КК України та був засуджений до покарання менш суворого, ніж обмеження волі за вироком Київського районного суду м.Одеси від 17.07.2020 року - до покарання у виді штрафу в розмірі 850 гривень, та з дня набрання законної сили вироку пройшло два роки, виконання обвинувального вироку недоцільне, оскільки виконання не може мати належного карального і превентивного впливу.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував щодо задоволення подання.

Засуджений до судового засідання не з`явився, повідомлявся про дату та час розгляду подання.

Представник Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області в судовому засіданні просила подання задовольнити.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, вислухавши думку прокурора, який вважав можливим задовольнити подання, суд приходить до висновку, що подання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 було засуджено 17.07.2020 року Київським районним судом м.Одеси за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 850 гривень.

Вирок набрав законної сили 17.08.2020 року.

Згідно вимог п.1 ч.1 ст.80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано впродовж двох років - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Відповідно до ч.3 ст.80 КК України перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого від відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені п.п. 1-3 ч. 1 цієї статті, подвоюються.

За змістом ч.4 ст.80 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у ч.1 та ч.3 цієї статті, засуджений вчинить новий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.

Отже, ст.80 КК України застосовується у разі, якщо у встановлений законом строк вирок суду не був виконаний за умови, що засуджений не ухилявся від відбування покарання, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності, та до закінчення строку виконання вироку не вчинив нового злочину, що є підставою для переривання строку давності.

Стаття 80 КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.

Положення ст.80 КК України свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

За таких обставин застосування ст.80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України у справі №5-324кс15 (постанова від 24 грудня 2015 року) ухилення від відбування покарання, як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку, є особливим юридичним фактом, який може бути підтверджений лише обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

Редакція ч.3 ст.80 КК України певним чином співвідноситься зі статтями 389 та 390 цього Кодексу, оскільки ухилення від відбування покарання, про яке йдеться у ч.3 ст.80 Загальної частини КК України, у своєму конкретному прояві відповідає складу одного із злочинів, передбачених зазначеними статтями Особливої частини КК України. Отже, роблячи висновок про ухилення особи від відбування покарання при застосуванні ч.3 ст.80 КК України, суд тим самим фактично визнає його винним у вчиненні нового злочину. Таке правозастосування суперечить ч.1 ст.62 Конституції України, згідно з якою особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки його вину не буде доведено в законному порядку та встановлено обвинувальним вироком суду. Таким чином, вирішувати питання про зупинення строків давності виконання обвинувального вироку суду можливо лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

Оскільки в матеріалах справи відсутні дані про ухилення засудженого від відбування покарання, зокрема притягнення його до кримінальної відповідальності за ст.389 КК України, та про вчинення ним нового злочину до закінчення строку давності, то немає підстав вважати, що перебіг строку давності зупинявся чи переривався.

Відповідно до приписів ст.152 КВК України закінчення строків давності виконання обвинувального вироку є підставою для звільнення від відбування покарання.

Підстава для звільнення від відбування покарання у відповідності до положень ст.80 КК України складається з трьох обов`язкових елементів: закінчення (сплив) строків давності виконання обвинувального вироку; не ухилення особи від відбування призначеного їй покарання; не вчинення нею нового злочину.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що на даний час закінчився визначений у п.1 ч.1 ст.80 КК України дворічний строк давності виконання обвинувального вироку Київського районного суду м.Одеси від 17.07.2020 року за ч.1 ст.309 КК України відносно ОСОБА_5 , факт ухилення ОСОБА_5 від відбування покарання не встановлений вироком суду, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню, оскільки наявні підстави для звільнення засудженої від відбування покарання на підставі п.1 ч.1 ст.80 КК України.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст.537, 539 КПК України, ст.80 КК України, ст.152 КВК України, суд,

УХВАЛИВ:

Подання начальника Київського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області про звільнення від відбування покарання із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.

Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від подальшого відбування покарання у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 850 гривень, призначеного 17.07.2020 року Київським районним судом м.Одеси за ч.1 ст.309 КК України.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Київський районний суд м.Одеси протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1