Справа № 592/6980/24
Провадження № 1-кс/592/2935/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2024 року м.Суми

Слідчий суддя Ковпаківського районного суду м. Суми ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 , представника скаржника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 , розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні Ковпаківського районного суду м. Суми скаргу представника скаржника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 на постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим, -

В С Т А Н О В И В :

02.05.2024 року представник скаржника ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми зі скаргою на постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим, із змісту якої вбачається, що відповідно до доручення Сумського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги № 000-140 від 07.03.2024 року він представляє інтереси ОСОБА_3 по кримінальному провадженню № 0004455, внесеному 15.11.2023 року, за заявою довірителя до ЄРДР з кваліфікацією кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 190 КК України, щодо шахрайського заволодіння майном співвласників колишнього КСП Бобрицьке . З метою забезпечення належного процесуального становища ОСОБА_3 при розслідуванні кримінального провадження № 0004455, до якого було приєднано і провадження № 0000020, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 191, ч. 3 ст. 358 КК України, та ефективного використання, довірителем слідчому ОСОБА_5 направлялося клопотання № 507/54 від 09.04.2024 року про визнання довірителя потерпілим по кримінальному провадженню. До клопотання долучалося власноручну письмову заяву ОСОБА_3 , в якій у відповідності до вимог ч. 3 ст. 55 КПК України останній переконливо просив визнати його потерпілим по кримінальному провадженню № 0000020. У той же час, 01.05.2024 року слідчим СВ Сумського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_5 за надуманих підстав було відмовлено у визнанні ОСОБА_3 потерпілим по кримінальному провадженню № 0000020. Таке рішення слідчого, як за формою, так і сутністю суперечить вимогам КПК України, оскільки воно зачіпає права особи, що звернулася до правоохоронного органу за захистом своїх прав і позбавляє ОСОБА_3 повноцінно скористатися визначеними законодавством правами потерпілого у ході досудового розслідування кримінального провадження № 0000020. Так, клопотання обґрунтовано вимогами ст. 55 КПК України, відповідно до яких потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення. Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 року у справі № 439/397/17, провадження № 13-66кс18 надано роз`яснення поняттю потерпілий (п. п. 20-26) , як первинному у кримінально-правовому значенні, оскільки в кримінальному праві потерпілий з`являється об`єктивно, в результаті вчинення проти нього кримінального правопорушення. Таким чином, потерпілий в кримінально-правовому розумінні як жертва посягання з`являється вже з моменту вчинення цього посягання, незалежно від того, чи закріплений (юридично легалізований) такий статус процесуально. Кримінальний процесуальний закон (ст. ст. 55-59 КПК України) юридично закріплює статус потерпілого учасника кримінального провадження, наділяючи його певними процесуальними правами та обов`язками саме як учасника процесу. На підтвердження порушених прав довірителя, який є головою співвласників колишнього КСП Бобрицьке , у матеріалах кримінального провадження наявні документальні підтвердження, у тому числі, протокол засідання комітету співвласників майнових паїв Бобрицької сільради від 16.12.2017 року, зі змісту якого, зокрема, вбачається, що у 2016 році проводилися нелегітимні збори співвласників майнових паїв КСП Бобрицьке . У цьому ж протоколі зазначено про те, що дійсно ОСОБА_3 тривалий час працював у даному сільськогосподарському підприємстві і що його майновий сертифікат викрадений з документацією по майну співвласників. Неспростовним є також і те, що ОСОБА_3 , як громадянин України, так і голова співвласників майнових паїв КСП Бобрицьке , звертався в порядку ст. ст. 60, 214 КПК України до Сумського РУП ГУНП в Сумській області щодо фактів протиправного заволодіння майном КСП Бобрицьке сторонніми особами, а тому, з огляду на положення ч. 2 ст. 55 КПК України, він набув відповідного процесуального становища. Щодо розміру завданої кримінальним правопорушенням ОСОБА_3 шкоди у точному грошовому еквіваленті, то слід зазначити, що, відповідно до ст. 91 КПК України, така обставина підлягає доказуванню у кримінальному провадженні при проведенні слідчим ОСОБА_5 досудового розслідування. За наявними у ОСОБА_3 паперовими документами та проведеними ним розрахунками несплачена йому сума майнового паю становить близько 20000 грн. . У ході проведення слідчих дій, тимчасового доступу до документів, проведення експертиз сума збитків, можливо, буде відкоригована й уточнена. Слід також відмітити, що ОСОБА_3 , будучи головою комітету співвласників майнових паїв колишнього КСП Бобрицьке , достеменно обізнаний з тим, що із власниками майнових паїв не було проведено будь-яких розрахунків за належні їм майнові паї. Не відповідають дійсності і доводи слідчого про те, що рішення нелегітимних зборів від 04.01.2016 року є чинним, оскільки 16.12.2017 року на засіданні комітету співвласників майнових паїв Бобрицької сільської ради їх визнано незаконними й одночасну передачу таких матеріалів до правоохоронних органів. Надуманим є і висновок слідчого про можливе не спричинення ОСОБА_3 та іншим співвласникам майнових паїв КСП Бобрицьке шкоди, оскільки майно співвласників було розкрадено і жодної гривні довірителю та іншим співвласникам не надано. Крім того, постанову слідчого помилково обґрунтовано ст. 221 КПК України, яка не має ніякого відношення до розгляду клопотань про визнання заявників потерпілими по кримінальним провадженням. Наведені у вступній частині постанови дані про слідчого поліції не є тотожними із даними про службову особу, яка підписала таке рішення. Таким чином, з метою ефективного доступу ОСОБА_3 до розслідування кримінального провадження і використання визначених ст. ст. 55, 56 КПК України процесуальних прав, керуючись п. 5 ч. 1 ст. 303, ст. 307 КПК України, він просив: 1. Задовільнити скаргу на рішення слідчого СВ Сумського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_5 про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим по об`єднаному кримінальному провадженню № 0000020, до якого було приєднано і кримінальне провадження № 0004455, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 191, ч. 3 ст. 358 КК України. 2. Скасувати постанову слідчого від 01.05.2024 року, якою було відмовлено у визнанні ОСОБА_3 потерпілим по об`єднаному кримінальному провадженню № 0000020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 191, ч. 3 ст. 358 КК України. 3. Зобов`язати слідчого СВ Сумського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_5 відповідно до вимог ст. 55 КПК України визнати ОСОБА_3 потерпілим по об`єднаному кримінальному провадженню № 0000020. 4. Про час і місце розгляд скарги проінформувати його для прийняття участі у її розгляді (вхідний № 18336/24 від 02.05.2024 року) (а. п. 1-3) .

В судовому засіданні представник скаржника ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 скаргу підтримав, надав пояснення, аналогічні викладеним в скарзі, просив її задовольнити у повному обсязі (вхідний № 19027 від 08.05.2024 року) (а. п. 17) .

В судове засіданні слідчий СВ Сумського РУП ГУНП в Сумській області лейтенант поліції ОСОБА_5 не прибув. Про місце, дату та час судового засідання був повідомлений належним чином. Його неприбуття не є перешкодою для розгляду справи по суті, що у повній мірі узгоджується та не суперечить ч. 3 ст. 306 КПК України.

Розглянувши скаргу представника скаржника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 на постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим, вислухавши його пояснення, дослідивши документи та копії документів, доданих до скарги, враховуючи наявність судових рішень, які містяться з Єдиному державному реєстрі судових рішень в режимі повного доступу, не вирішуючи питання, що можуть стати предметом судового розгляду в цьому кримінальному провадженні, прихожу до наступного висновку.

Із змісту постанови про відмову у задоволенні клопотання від 01.05.2024 року вбачається, що старший слідчий СВ Сумського РУП ГУНП в Сумській області лейтенант поліції ОСОБА_5 , розглянувши матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000020 від 19.03.2021 року, встановив наступне. Групою слідчих СВ Сумського РУП ГУНП в Сумській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 0000020 від 19.03.2021 року. 09.04.2024 року до СВ Сумського РУП ГУНП в Сумській області надійшло клопотання адвоката ОСОБА_4 про визнання довірителя потерпілим та заява ОСОБА_3 від 09.04.2024 року про залучення до кримінального провадження як потерпілого. За результатом попереднього розгляду поданого клопотання та заяви слідчим було надано офіційну відповідь за вих. № 7483/СВ. В подальшому адвокатом ОСОБА_4 було оскаржено бездіяльність слідчого слідчому судді Ковпаківського районного суду м. Суми. За результатом розгляду зазначеної скарги слідчим суддею було постановлено ухвалу у справі № 592/2746/24, якою було зобов`язано слідчого розглянути клопотання адвоката у порядку та строки, встановлені ст. 220 КПК України. Відповідно до ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Згідно усталених положень доктрини вітчизняного кримінального права та кримінального процесу, шкода це об`єктивна категорія, що відображає ті зміни, які настали в майновому, фізичному, психічному, моральному стані особи внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Шкода, заподіяна злочином, чи кримінальним проступком, що є підставою для визнання особи потерпілим, має об`єктивний характер і тому включається до об`єктивної сторони кримінального правопорушення. Майнова шкода здебільшого пов`язана з втратою, привласненням, знищенням або пошкодженням майна, тобто завдається у зв`язку з посяганням на відносини власності у формі певних матеріальних об`єктів. Водночас така шкода може бути завдана при посяганні на особу та її життя, оскільки відшкодування моральної та фізичної шкоди пов`язано з витратами на лікування, протезування, посилене харчування, втрату працездатності, на поховання тощо. Для визнання потерпілим у кримінальному провадженні необхідна наявність відповідних підстав фактичних і юридичних. Фактичними підставами є заподіяння або замах на заподіяння кримінальним правопорушенням шкоди, а юридичними подання особою заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення, коли у особи виникають права і обов`язки потерпілого, або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. У заяві про залучення до кримінального провадження як потерпілого ОСОБА_3 зазначає про те, що факти завдання останньому шкоди підтверджується матеріалами кримінального провадження, у тому числі, протоколом засідання комітету співвласників майнових паїв Бобрицької сільської ради від 16.12.2017 року, із змісту якого, зокрема, вбачається, що у 2016 році проводилися нелегітимні збори співвласників майнових паїв КСП Бобрицьке . 3 вказаних доводів слід зазначити про те, що ст. 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності відповідного правочину всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правовими можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори) . 3 огляду на зміст протоколу зборів власників майнових паїв колишнього КСП Бобрицьке від 04.01.2016 року, вказаний документи є видом багатостороннього правочину, оскільки він прямо вирішував майнові питання співвласників майна КСП Бобрицьке . Жодного рішення будь-яким юрисдикційним органом України щодо визнання рішення загальних зборів від 04.01.2016 року недійсним не приймалось, а тому останнє є юридично чинним та таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки його сторін. Окрім цього, на підставі згаданого рішення загальних зборів, 18.09.2016 року рішенням державного реєстратора Білопільського районного управління юстиції ОСОБА_6 було зареєстровано право власності на відповідне нерухоме майно. Разом з тим, усі твердження потерпілого ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_3 про нелегітимність згаданих вище зборів співвласників не підтверджуються жодним наявними у матеріалах кримінального провадження фактичними даними (доказами) . З зазначеного вище слід дійти до висновку про те, що процесуальне питання про об`єктивну наявність матеріальної шкоди будь-кому, зокрема, і ОСОБА_3 , внаслідок проведення загальних зборів співвласників майна КСП від 04.01.2016 року, може бути вирішено виключно за умови документального та беззаперечного визнання та встановлення факту його незаконності. З огляду на викладене, будь-які твердження про завдану майнову (матеріальну) шкоду, є передчасними. Також варто зауважити на тому, що питання про визнання ОСОБА_3 вже розглядалось в межах вказаного кримінального провадження, зокрема, 21.07.2023 року ОСОБА_3 вже подавалась заява про визнання потерпілим, у задоволенні якої було відмовлено. Окрім цього, 21.08.2023 року процесуальним керівником було відмовлено у скасуванні постанови слідчого про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_3 . Нових фактичних обставин, які б дозволяли прийти до висновків про реально завдану майнову шкоду, заявником не наведено, а також не долучено будь-яких документів, які б підтверджували вказані обставини. Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 110, 220, 221 КПК України, постановив: 1. Відмовити у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_4 від 09.04.2024 року № 507/54 про визнання довірителя потерпілим та заяви ОСОБА_3 від 09.04.2024 року про залучення до кримінального провадження як потерпілого. 2. .Повідомити про прийняте рішення адвоката адвоката ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (а. п. 12, 13) .

Ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 01.05.2024 року у справі № 592/6713/24, провадження № 1-кс/592/2618/24 скаргу адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 на рішення слідчого СВ Сумського РУП ГУНП в Сумській області про відмову у визнанні потерпілим, було залишено без задоволення. Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає і заперечення на неї можуть бути подані під час підготовчого провадженні в суді. Із змісту даної ухвали вбачається, що вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача, прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений у ч. 1 ст. 303 КПК України. Зокрема, у відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою. Згідно ч. 2 ст. 22 КПК України сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Згідно ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом. Відповідно до ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути, зокрема, фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди (ч. 1) ; потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого (ч. 3) . Аналіз змісту ч. 5 указаної статті свідчить про те, що під час досудового розслідування саме слідчий або прокурор повноважні вирішувати питання, пов`язані з визнанням особи потерпілою або відмовою в такому визнанні. До компетенції слідчого судді не віднесено покладення на слідчого таких зобов`язань, які суперечать змісту ст. 55 КПК України, що за своєю суттю свідчитиме про фактичне втручання в процесуальні повноваження слідчого, що узгоджується з висновком Верховного Суду у постанові від 01.12.2022 року у справі № 522/7836/21, провадження № 51-2328км 22. Ухвала набрала законної сили 01.05.2024 року (https://reyestr.court.gov.ua/Review/118749138, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. п. 18) .

Ухвалою слідчого судді Білопільського районного суду Сумської області від 27.08.2021 року у справі № 573/1431/21, провадження № 1-кс/573/338/21 скаргу ОСОБА_7 на постанову слідчої ВП № 1 (м. Білопілля) Сумського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_8 від 30.07.2021 року про закриття кримінального провадження № 0000020 було задоволено. Постанову слідчої ВП № 1 (м. Білопілля) Сумського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_8 від 30.07.2021 року про закриття кримінального провадження № 0000020 було ухвалено скасувати. Було ухвалено зобов`язати слідчу ВП № 1 (м. Білопілля) ОСОБА_8 поновити досудове розслідування в кримінальному провадженні від 19.03.2021 року № 0000020. Копію ухвали було постановлено направити ВП № 1 (м. Білопілля) для подальшого проведення досудового розслідування. Ухвала оскарженню не підлягає. Із змісту даної ухвали вбачається, що 25.08.2021 року до суду поштою надійшла скарга ОСОБА_7 і його адвоката ОСОБА_4 на постанову слідчої ВП № 1 (м. Білопілля) ОСОБА_8 від 30.07.2021 року про закриття кримінального провадження № 0000020, яка мотивована тим, що досудове розслідування було проведено неповно, необ`єктивно. Слідчою не було виконано ряд слідчих дій: не були допитані ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , не було проведено одночасного допиту потерпілого і свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_3 , хоча потерпілий неоднократно наполягав на проведенні вказаних слідчих дій. Ухвала набрала законної сили 27.08.2021 року ( ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. п. 19, 20) .

Крім того, при постановленні даної ухвали слідчим суддею були враховані правова позиція, викладена в постанові Верховного Суду від 10.07.2023 року у справі № 522/7836/21, провадження № 51-2328км22, згідно якій, відповідно до офіційного тлумачення ч. 2 ст. 55 Конституції України, викладеного в Рішенні Конституційного Суду України від 14.12.2011 року № 19-рп/2011, реалізація конституційного права на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб забезпечується в порядку, визначеному процесуальним законом. За приписами ст. 24 КПК кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого, а також на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується його прав, свобод, законних інтересів, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом. У ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, яка, на підставі положень ст. 9 Конституції України, є частиною національного законодавства, закріплено принцип доступу до правосуддя. Під доступом до правосуддя згідно зі стандартами Європейського суду з прав людини розуміють здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права. Ч. 1 ст. 55 КПК України передбачає, що потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення (ч. 2 ст. 55 КПК України) . Верховний Суд, скасовуючи ухвалу судді апеляційного суду від 29.07.2022 року, констатував істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та чітко зазначив, що слідчий суддя хоча й постановив ухвалу формально в межах передбаченої КПК України процедури, проте своїм рішенням поклав на слідчого такі зобов`язання, які суперечать змісту ст. 55 КПК України, що за своєю суттю свідчить про фактичне втручання в процесуальні повноваження слідчого, тому таке судове рішення підлягає оскарженню під час досудового розслідування в апеляційному порядку. Постанова набрала законної сили 10.07.2023 року ( ІНФОРМАЦІЯ_3 (а. п. 21-23) .

КПК України не передбачає обов`язку посадових осіб органів досудового розслідування приймати процесуальне рішення про визнання особи потерпілою, оскільки згідно ч. 2 ст. 55 КПК України права та обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення. Отже, з цього моменту така особа, за відсутності постанови про відмову у визнанні потерпілим, відповідно до ст. 220 КПК України може вносити клопотання про вчинення процесуальних дій, які мають бути розглянуті, зокрема і щодо такої процесуальної дії, як вручення повідомлення про процесуальні права та обов`язки. Водночас слід зазначити, що потерпілий може звертатись з іншими клопотаннями, пов`язаними з його статусом, до слідчого та прокурора, бездіяльність щодо реагування на які є предметом оскарження відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України. Відповідно до ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Таким чином, для визнання особи потерпілою не вимагається прийняття окремого процесуального документа. Разом із тим ч. 5 ст. 55 КПК України встановлено, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної в ч. 1 цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Крім того, вважаю за можливе взяти до уваги положення абз. абз. 1-3, 9 п. 4 Оскарження рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Узагальнення про практику розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування № 9-49/0/4-17 від 12.01.2017 року (опублікування в періодиці: Закон і Бізнес, 2017, 03, № 12, Закон і Бізнес, 2017, 04, № 13) , із змісту яких вбачається, що зазначений вид скарги, яка підлягає розгляду під час досудового розслідування, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України. Ч. 5 ст. 55 КПК України встановлено, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної в ч. 1 цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді. Отже, саме правильність застосування слідчим або прокурором цієї норми є предметом перевірки слідчим суддею під час розгляду аналізованої категорії скарг. Процесуальною підставою прийняття рішення про відмову у визнанні потерпілим відповідно до ст. 55 КПК України є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява подана особою, якій не завдано шкоди. При цьому відповідні підстави згідно із зазначеною статтею мають бути належним чином мотивовані. За умови встановлення того, що зазначені вимоги є недотриманими, слідчі судді приймають рішення про скасування постанов. Таким чином, неналежне мотивування постанов про відмову у визнанні потерпілим, з одного боку, не відповідає вимогам процесуального законодавства, а з іншого не дає слідчому судді змоги перевірити правильність прийнятого слідчим, прокурором рішення про наявність чи відсутність шкоди для конкретної особи у зв`язку із вчиненням кримінального правопорушення. По-різному вирішуються питання формулювання положень резолютивної частини ухвали слідчого судді в разі скасування постанови про відмову у визнанні потерпілим. В одних випадках слідчі судді постановляють рішення зобов`язати слідчого визнати скаржника потерпілим, а в інших обмежуються рішенням про скасування постанови про відмову у визнанні потерпілим. Перший з наведених підходів не враховує положень кримінального процесуального законодавства, яке не передбачає прийняття процесуального рішення про визнання потерпілим. Саме тому за умови скасування відповідних постанов слідчим суддям доцільно в резолютивній частині формулювати рішення лише про таке скасування.

Таким чином, оскільки до компетенції слідчого судді не віднесено покладення на слідчого таких зобов`язань, які суперечать змісту ст. 55 КПК України, що за своєю суттю свідчитиме про фактичне втручання в процесуальні повноваження слідчого, оскільки постанова про відмову у задоволенні клопотання від 01.05.2024 року, на думку слідчого судді, належним чином мотивована, оскільки, як вбачається з ухвали слідчого судді Білопільського районного суду Сумської області від 27.08.2021 року у справі № 573/1431/21, провадження № 1-кс/573/338/21, процесуальний статус ОСОБА_3 був визначений як свідка в кримінальному провадженні, оскільки процесуальною підставою прийняття рішення про відмову у визнанні потерпілим відповідно до ст. 55 КПК України є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява подана особою, якій не завдано шкоди, відтак прихожу до висновку про те, що у задоволенні скарги представника скаржника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 на постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим, слід відмовити.

На підставі вищевикладеного керуючись ст. ст. 19, 55 Конституції України; ст. ст. 9, 21, 303 310, 376, 392, 532, 533 КПК України; листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Узагальнення про практику розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування № 9-49/0/4-17 від 12.01.2017 року, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні скарги представника скаржника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 на постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим, відмовити.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали слідчого судді.

Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги про зобов`язання визнати особу потерпілою у кримінальному провадженні (на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування) оскарженню не підлягає і заперечення проти неї може бути подане під час підготовчого провадження в суді.

Ухвала слідчого судді, яка не може бути оскаржена, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1