Справа № 372/1534/24
Провадження 1-кс-385/24
ухвала

Іменем України

21 березня 2024 року м.Обухів

Слідчий суддя Обухівського районного суду Київської області ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у залі судових засідань Обухівського районного суду Київської області клопотання начальника відділення СВ Обухівського РУП ГУНП в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Обухівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_4 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно,

В С Т А Н О В И В:

Начальник відділення СВ Обухівського РУП ГУНП в Київській області старший лейтенант поліції ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000600 від 19.03.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.194, ч.4 ст.185 КК України, яке обґрунтовує тим, що слідчим відділом Обухівського РУП Головного управління Національної поліції в Київській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000600, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.03.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України.

19.03.2024 року до ВП № 1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області надійшло повідомлення від ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 про те, що невідомі особи здійснили пошкодження належного йому будинку АДРЕСА_1 , ляхом підпалу горючою речовиною.

В ході здійснення досудового розслідування по матеріалах ЄРДР № 0000600 від 19.03.2024 року, невідомі особи здійснили крадіжку годинників та ювелірних виробів з буд АДРЕСА_1 в умовах воєнного стану.

Матеріали по даному факту були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000601 від 19.03.2024 року за ч. 4 ст. 185 КК України.

19.03.2024 року матеріали кримінального провадження № 000600 від 19.03.2024 року за ч. 2 ст. 194 КК України та матеріали кримінального провадження № 0000601 від 19.03.2024 року за ч. 4 ст. 185 КК України були об`єднані в одне кримінальне провадження та присвоєно №000600 від 19.03.2024 року.

Під час затримання в порядку ст. 208 КПК України та особистого обшуку ОСОБА_6 було виявлено та вилучено: мобільний телефон марки «Iphone 7 plus» НОМЕР_1 з СІМ картою № НОМЕР_2 , який упаковано в спецпакет № ІCR0086391, мобільний телефон Хіаомі Redmi, мобільнйи телефон Nokia ІМЕІ № НОМЕР_3 з СІМ-картою з № НОМЕР_4 , упаковано в спецпакет ІCR0086390, два набори ключів від дверей, складний ніж, електронна сигарета, пластикова пляшка з рідиною для паління «Bevape», Банківські картки: банку Izibank № НОМЕР_5 , monobank НОМЕР_6 , ощадбанку № НОМЕР_7 , Сім карта Vodafone з № НОМЕР_8 , лайфселл з № НОМЕР_9 , гроші в сумі 1562 грн та 1 долар США, які було упаковано в спецпакет № SUD3105523, куртка чорного кольору, упакована в спецпакет № НОМЕР_10 , кросівки Puma 43 розміру, упаковано в картонну коробку та опечатано паперовою биркою, кепка та штани спортивні чорного кольору, упаковано в спецпакет SUD3105522.

Згідно постанови слідчого від 20 березня 2024 року вилучені 20 березня 2024 року в ході особистого обшуку вищевказані предмети визнано речовими доказами по матеріалах вказаного кримінального провадження.

На підставі вище викладеного вилучені в ході проведення особистого обшуку 20 березня 2024 року предмети мають доказове значення у кримінальному провадженні, необхідні для повного, всебічного та неупередженого проведення досудового розслідування, а також є безпосередньо предметами і доказами вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2ст 194, ч. 4 ст. 185 КК України.

Виходячи з того, що вказані предмети та речі, можуть бути безпосередньо предметом вчинення вказаного злочину, та можуть містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, виникає необхідність у накладенні арешту на тимчасово вилучене вищевказане майно.

У відповідності до ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони є предметом кримінального правопорушення та одержані внаслідок його вчинення.

У відповідності до ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час огляду та обшуку.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, спеціальної конфіскації, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1)Збереження речових доказів.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 Кримінально процесуального кодексу України, а саме: є матеріальними об`єктами, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінального протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З метою досягнення дієвості кримінального провадження наявна необхідність у застосуванні до тимчасово вилученого майна, яке відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, що є безпосередньо предметом та доказом вказаного кримінального правопорушення пов`язаного з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів та інші злочини проти здоров`я населення, а також для встановлення відомостей, що міститься у вище зазначених речах та предметах шляхом проведення судових експертиз, такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

Враховуючи викладене, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження вказаного майна з метою збереження речових доказів, необхідно накласти арешт на вказане вище майно.

Беручи до уваги, що вищевказані вилучені речі, є матеріальними об`єктами, які можуть зберігати на собі сліди вчинення злочину, містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Слідчий Обухівського РУП ГУ НП в Київській області в судове засідання не з`явився, просив розглядати клопотання без участі слідчого та прокурора, вимоги клопотання підтримав в повному обсязі, просив не здійснювати фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів, в тому числі не здійснювати аудіо запис та відео запис за допомогою технічних засобів.

Згідно норми ч. 1 ст. 107 КПК України фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Дослідивши матеріали справи приходжу до наступного.

Судом встановлено, що СВ Обухівського РУП ГУ НП в Київській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань під № 0000600 від 19.03.2024 року за ознаками злочинів, передбачених ч.2 ст.194, ч.4 ст.185 КК України.

Згідно ст. 170 ч.1 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його. Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, i перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Згідно вимог ч.5 ст.173 КПК України в ухвалі про арешт майна має бути зазначено: а) перелік майна, яке підлягає арешту; б) підстави застосування арешту; в) перелік тимчасово вилученого майна, яке підлягає поверненню особі; г) заборону розпоряджатися або користуватися майном у разі її передбачення та вказівку на таке майно; д) порядок виконання ухвали.

Внесене клопотання відповідає вимогам ст.171 КПК України, матеріалам клопотання, доведено достатність даних про здійснення досудового розслідування вказаного кримінального правопорушення, тому з метою запобігання можливим фактам приховування, зникнення, втрати, використання, пересування, передачі, відчуження майна, а його арешт передбачає заборону особам, у володінні яких перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його, є підстави для задоволення клопотання, оскільки у судовому засіданні встановлено усі, передбачені ст.132, 173 КПК України, підстави до задоволення внесеного слідчим клопотання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 132, 170, 171-173, 309, 369-372, 532 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

Клопотання начальника відділення СВ Обухівського РУП ГУНП в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно задовольнити.

Накласти арешт, з метою збереження речових доказів, на тимчасово вилучене майно під час затримання 20.03.2024 в період часу з 02 години 40 хвилин до 03 години 16 хвилини в порядку ст. 208 КПК України та особистого обшуку ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: мобільний телефон марки «Iphone 7 plus» НОМЕР_1 з СІМ картою № НОМЕР_2 , який упаковано в спецпакет № ІCR0086391, мобільний телефон Хіаомі Redmi, мобільнйи телефон Nokia ІМЕІ № НОМЕР_3 з СІМ-картою з № НОМЕР_4 , упаковано в спецпакет ІCR0086390, два набори ключів від дверей, складний ніж, електронна сигарета, пластикова пляшка з рідиною для паління «Bevape», Банківські картки: банку Izibank № НОМЕР_5 , monobank НОМЕР_6 , ощадбанку № НОМЕР_7 , Сім карта Vodafone з № НОМЕР_8 , лайфселл з № НОМЕР_9 , гроші в сумі 1562 грн та 1 долар США, які було упаковано в спецпакет № SUD3105523, куртка чорного кольору, упакована в спецпакет № НОМЕР_10 , кросівки Puma 43 розміру, упаковано в картонну коробку та опечатано паперовою биркою, кепка та штани спортивні чорного кольору, упаковано в спецпакет SUD3105522.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали; у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Слідчий суддя: ОСОБА_1