СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кс/759/3876/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2024 року м. Київ

Слідчий суддя Святошинського районного суду м.Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника - адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СУ ГУНП в Київській області ОСОБА_6 , яке погоджене прокурором в кримінальному провадженні ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рогатина Івано-Франківської області, громадянина України, одруженого, має на утриманні неповнолітнього сина, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, внесеного в рамках кримінального провадження №0000008 від 31.01.2024 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

03.06.2024 р. до слідчого судді Святошинського районного суду м.Києва ОСОБА_1 надійшло зазначене клопотання.

Подане клопотання обґрунтовується тим, що підставі наказу коменданта Броварського району № 30-НР від 27.01.2024, в період з 29.01.2024 по 01.02.2024 проведено

пошуково-фільтраційні заходи на території Броварського району Київської області, відповідно до якого, а також до положень постанови Кабінету Міністрів України від 29.12.2021 № 1456 «Про затвердження Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень та житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану» було надано право на проведення перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян в адміністративних межах Броварського району Київської області, до числа уповноважених осіб на проведення вище вказаних дій входила група блокування АДРЕСА_2 , у складі: капітана ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 , старшого солдата ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 та добровольців ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 та «Ешалон швидкого реагування».

У свою чергу 30.01.2024 близько о 11:30 год. група блокування № 3, що розташовувались на в`їзді у АДРЕСА_3, з метою перевірки документів, зупинили автомобіль Reno Magnum д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_12 з пасажиром ОСОБА_13 . З даного приводу на місці події між ОСОБА_12 , військовими та членами ДФТГ блокпосту № 3 виникла словесна суперечка, під час якої на місце події членами ІНФОРМАЦІЯ_3 було викликано допоміжні сили, а саме «Ешалон швидкого реагування».

Також близько о 11:50 на місце події за для владнання словесної суперечки приїхав керівник ОСОБА_12 - ОСОБА_14 з дружиною

ОСОБА_15 на автомобілі «Nissan Qashqai д.н.з. НОМЕР_2 .

У цей же день, а саме 30.01.2024 близько о 12:30 на місце зупинки транспортного засобу ОСОБА_12 за викликом прибули учасники відпрацювання, а саме: «Ешалон швидкого реагування» у складі добровольців ІНФОРМАЦІЯ_4 у складі: ОСОБА_4 (старший групи), ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 на автомобілях Toyota сірого кольору д.н.з. НОМЕР_3 та

Infiniti Fx 30D чорного кольору, підійшли до автомобілю Reno Magnum,

д.н.з. НОМЕР_1 , в якому перебував водій ОСОБА_12 та його дружина

ОСОБА_13 за командою старшого групи ОСОБА_4 наказали вийти

з автомобіля останнім, при цьому стали в оточення кабіни автомобіля Reno Magnum, д.н.з. НОМЕР_1 .

У подальшому ОСОБА_4 разом з ОСОБА_16 підійшли до

ОСОБА_14 , який стояв через дорогу від вантажного автомобілю, де останні грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, без особистого мотиву прагнучи показати свою зневагу до існуючих норм і правил поведінки в суспільстві, з особливою зухвалістю, із застосуванням вогнепальної зброї, автоматів АК-74, яку отримали для виконання завдання, силоміць взявши потерпілого ОСОБА_14 під руки та попрямували разом з ним до автомобілю Reno Magnum д.н.з. НОМЕР_1 , де перебував потерпілий ОСОБА_12 разом з ОСОБА_13 , де продовжуючи свій злочинний умисел спрямований на хуліганські дії, що супроводжувався особливою зухвалістю у присутності сторонніх осіб, ображаючи його людську гідність, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, проявляючи особливу зухвалість, яка виразилася нанесенні тілесних ушкоджень, тим самим демонструючи свою перевагу над іншими тримаючи ОСОБА_14 за голову нанесли один удар в лобну ділянку шляхом поштовху його голови об кабіну транспортного засобу, внаслідок чого ОСОБА_14 отримав тілесні ушкодження, такі як: гіперемія в лобній ділянці ліворуч, що відноситься до легких тілесних ушкоджень.

Після чого ОСОБА_4 та ОСОБА_16 продовжили наносити не менше одного удару дулом автоматичної зброї АК-74, яку отримали для виконання завдання, у груди ОСОБА_14 та кожен не менше одного удару дулом автоматичної вогнепальної зброї в передпліччя та не менше одного удару прикладом автоматичної зброї в поперекову ділянку потерпілого ОСОБА_14 , внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження, такі як: синець на грудях праворуч, садно правого передпліччя та садно поперекової ділянки, що відноситься до легких тілесних ушкоджень.

31.05.2024 року ОСОБА_4 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, а саме: у вчиненні хуліганства, тобто грубого порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчиненого групою осіб із застосуванням вогнепальної зброї.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 , підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

1. Протоколом прийняття заяви ОСОБА_14 від 30.01.2024 про вчинення кримінального правопорушення на блокпосту, при в`їзді до с. Рудницького, Броварського району, де невідомі особи нанесли тілесні ушкодження ОСОБА_14 .

2. Протокол прийняття заяви ОСОБА_12 від 30.01.2024 про вчинення кримінального правопорушення на блокпосту, при в`їзді до с. Рудницького Броварського району, де невідомі особи нанесли ОСОБА_12 тілесні ушкодження.

3. Протокол допиту потерпілого ОСОБА_14 від 31.01.2024, в якому повідомляє як 30.01.2024 після телефонного дзвінка свого підлеглого ОСОБА_12 приїхав на блокпост, що в с. Рудницьке, для врегулювання словесної суперечки між представниками блокпосту та ОСОБА_12 . Перебуваючи на місці події, після врегулювання конфліктної ситуації на місце події приїхали 2 автомобілі, з яких вийшли особи одягнені в піксельну форму, тримаючи автоматичну зброю в руках нанесли тілесні ушкодження ОСОБА_12 та в подальшому нанесли тілесні ушкодження ОСОБА_14 .

4. Протоколом додаткового допиту потерпілого ОСОБА_14 від 08.02.2024, в якому потерпілий детально розповів та описав осіб, які на місце події нанесли тілесні ушкодження ОСОБА_12 та ОСОБА_14 .

5. Протоколом допиту потерпілого ОСОБА_12 від 05.02.2024, в якому повідомив про обставини зупинки транспортного засобу під його керуванням 30.01.2024 на блокпосту в АДРЕСА_2 , де виникла словесна суперечка з представниками блокпосту, після якої на місце події приїхали невідомі особи в піксельному одязі та нанесли тілесні ушкодження ОСОБА_12 .

5. Протоколом додаткового допиту потерпілого ОСОБА_12 від 08.02.2024, в якому потерпілий детально описує осіб та кількість ударів нанесених невідомими особами на блокпосту в с. Рудницьке ОСОБА_12 та ОСОБА_14 .

6.Протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 02.02.2024, в якому повідомляє, як 30.01.2024 перебуваючи в вантажному автомобілі, під кермуванням ОСОБА_12 були зупинені на блокпосту в АДРЕСА_2 , куди приїхали невідомі особи зі зброєю в руках та нанесли тілесні ушкодження ОСОБА_12 та ОСОБА_14 .

7. Протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_13 від 08.02.2024 в якому повідомляє деталі нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_12 та ОСОБА_14 ,

8. Протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 02.02.2024, в якому повідомляє як 30.01.2024 разом з чоловіком ОСОБА_14 приїхали на блокпост, де був зупинений автомобіль під керуванням ОСОБА_12 та через деякий час на місце події під`їхали невідомі особи у піксельній формі з автоматичною зброєю в руках та нанесли тілесні ушкодження ОСОБА_12 та ОСОБА_14 .

9. Протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_15 від 08.02.2024, в якому повідомляє деталі нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_12 та ОСОБА_14 ;

10. Протоколом допиту свідка ОСОБА_20 , який перебував на блокпосту № 3 та брав участь в відпрацюванні Броварського району Київської області 30.01.2024. При цьому в допиті повідомив про обставини нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_14 та ОСОБА_12 ;

11. Протоколом огляду та перегляду відеозапису з місця події від 09.02.2024;

12. Протоколом огляду та перегляду відеозапису з місця події від 12.02.2024;

13. Витягом з наказу коменданта Броварського району № 30-НР від 27.01.2024 про проведення пошуково-фільтраційних заходів на території Броварського району Київської області;

14. Висновком експерта

Переяславського відділення КЗ КОР КОБ СМЕ № 15 про проведення судово-медичної експертизи ОСОБА_14 ;

15. Висновком експерта КЗ КОР «Київське обласне бюро судово-медичної експертизи про проведення судово-медичної експертизи ОСОБА_12 ;

16. Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками з потерпілим ОСОБА_12 від 14.05.2024, на яких потерпілий впізнає осіб, які наносили тілесні ушкодження ОСОБА_12 та ОСОБА_14 ;

17. Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками з потерпілим ОСОБА_14 від 14.05.2024 на яких потерпілий впізнає осіб, які наносили тілесні ушкодження ОСОБА_12 та ОСОБА_14 ;

18. Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками зі свідком ОСОБА_15 від 14.05.2024 на яких свідок впізнає осіб, які наносили тілесні ушкодження ОСОБА_14 ;

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства на момент обрання запобіжного заходу встановлено наявність ризиків, передбачених у п. 1, п. 3, п. 4 та п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме про те, що підозрюваний ОСОБА_21 у випадку не застосування до неї запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, або застосування більш м`якого запобіжного заходу, може вчинити спроби:

- переховуватися від органів досудового розслідування або суду;

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

- незаконно впливати на свідків, у цьому ж кримінальному провадженні;

- вчинити інше кримінальне правопорушення.

Більш м`які запобіжні заходи застосовані до підозрюваного призведуть до продовження злочинної діяльності, нададуть змогу переховуватись від органів досудового розслідування та впливати на розслідування кримінального провадження, або перешкоджати цьому іншим шляхом. На підставі наведеного слідчий просив обрати міру запобіжного заходу в виді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор вимоги даного клопотання підтримав та просив його задовольнити, при цьому зазначав, що стосовно підозрюваного існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування, вчиняти тиск на свідків та потерпілих та може продовжувати вчиняти інші злочини.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечували щодо обрання запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою, просили обрати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Слідчий суддя, заслухавши доводи учасників кримінального провадження, дослідивши додані до клопотання матеріали та докази, дійшов наступних висновків.

31.05.2024 р. ОСОБА_4 повідомлено про підозру за вчинення ним злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

ОСОБА_4 не було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

Частиною першою статті 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно до ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи, на судовий розгляд упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду.

При цьому, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Сама лише тяжкість вчиненого злочину, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Більш того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», наведеного у п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

При цьому слідчий суддя наголошує, що обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, правильність кримінально-правової кваліфікації діяння потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу.

Отже, слідчий суддя, не вирішуючи наперед питання про доведеність вини та правильності кваліфікації дій ОСОБА_4 приходить до висновку, що причетність вказаної особи до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення достатньою мірою для даної стадії кримінального провадження доводиться доказами, що долучені прокурором у судовому засіданні.

Згідно ст.ст. 7-9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки він свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє «прогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства».

Тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, але таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо не враховувати. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Обираючи ОСОБА_4 запобіжний захід, слідчий суддя враховує наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченогоч. 4 ст. 296 КК України, що підтверджується наданими до клопотання доказами, вважаючи їх належними і допустимими, тяжкість злочину та особу підозрюваного, який не притягувався до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується, має подяки, враховує наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, з високим ступенем ймовірності того, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, можливість вчинення ним іншого кримінального правопорушення, та може впливати на свідків та потерпілих у справі, а також враховуючи, що прокурор довів, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам, а також практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечувати не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, вважає обрати міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст.176 КПК України, зможуть запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

За таких обставин клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Окрім того, задовольняючи клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя, у відповідності до вимог ч.3 ст.183 КПК України вважає за необхідне визначити підозрюваному розмір застави.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Розмір застави повинен бути встановлений з огляду на особу підсудного, належну йому власність, його стосунки з поручителями, іншими словами, з огляду на впевненість у тому, що перспектива втрати застави або заходів проти його поручителів у випадку його неявки до суду буде достатньою для того, щоб утримати його від втечі (GAFA v. MALTA, no. 54335/14, 22 травня 2018, п.70).

Суд також бере до уваги, що на території України відповідно до Указу Президента України №64 від 24 лютого 2022 року введено воєнний стан.

При визначенні розміру застави суд враховує дані про особу підозрюваного, його вік, сімейний стан, його соціальні зв`язки, майновий стан, обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, а також ті обставини, що він немає місце постійного проживання на території м. Києва, слідчий суддя вважає, що до підозрюваного ОСОБА_4 слід визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, у розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, з тією ж вірогідністю, що вказаний розмір застави зможе забезпечити виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків та буде найбільш домірним заходом на теперішній час, який збалансує інтереси суспільства і держави та інтереси підозрюваного.

Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 182, 183, 193, 196, 197, 309, 310 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СУ ГУНП в Київській області ОСОБА_6 , яке погоджене прокурором в кримінальному провадженні ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , внесеного в рамках кримінального провадження №0000008 від 31.01.2024 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України,- задовольнити частково.

Обрати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Строк дії ухвали про застосування відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою визначити до 30.07.2024 року, в межах строку досудового розслідування.

Визначити підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу у розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 151 400 грн. (сто п`ятдесят одна тисяча чотириста гривень) та надати можливість йому або іншій особі внести на депозитний рахунок Святошинського районного суду м. Києва кошти для внесення застави (отримувач: код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26268059, Банк отримувача ДКСУ, м.Київ, код банку. отримувача (МФО) 820172 рахунок отримувача НОМЕР_4 ) та надати документ, що підтверджує оплату, органу, у провадженні якого перебуває кримінальна справа.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали. У відповідності до ч. 4 ст. 202 КПК України підозрюваний звільняється з-під варти після внесення вищезазначеної суми застави, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього підозрюваного під вартою. Покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у разі внесення застави, наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора у даному кримінальному провадженні і суду за першою вимогою; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон; утримуватись від спілкування з свідкам та потерпілими. Визначити двохмісячний термін дії обов`язків покладених судом, у разі внесення застави, з дня внесення застави. Після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа СІЗО негайно має здійснити розпорядження про звільнення підозрюваного з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого та прокурорів у даному кримінальному провадженні. У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави. З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вважається таким до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави. Роз`яснити підозрюваному, що в разі невиконання обов`язків, а також, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні застави обов`язки, застава звертається в дохід держави. Взяти ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під варту в залі суду. Для утримання підозрюваний ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підлягає направленню до ДУ МЮ «Київський слідчий ізолятор». Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення. Повний текст ухвали складено та проголошено 06.06.2024 року о 10:00 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1