28 травня 2024 року Єдиний унікальний № 501/2228/24 Провадження № 1-кс/501/415/24
ІЛЛІЧІВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

24 травня 2024 року м. Чорноморськ

Іллічівський міський суд Одеської області

у складі: слідчого судді - ОСОБА_1 , секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

номер справи 501/2228/24 номер провадження 1-кс/501/415/24

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чорноморську Одеської області клопотання слідчого СВ ВП № 1 Одеського РУП № 2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 погоджене прокурором Чорноморської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у кримінальному провадженні № 0000468 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 23 травня 2024 року, за підозрою:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Славянськ, Донецької області, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, на утриманні не маючого малолітніх та неповнолітніх дітей, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

участь у справі приймали: прокурор ОСОБА_4 ,

слідчий ОСОБА_3 ,

захисник (в режимі ВКЗ) ОСОБА_6 ,

підозрюваний ОСОБА_5 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263 Кримінального кодексу України

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад обставин клопотання.

24 травня 2024 року до слідчого судді Іллічівського міського суду Одеської області надійшло клопотання слідчого СВ ВП № 1 ОРУП № 2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Чорноморської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 23 травня 2024 року № 0000468, відносно ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання зазначає, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ігноруючи вимоги «Положення про дозвільну систему» (затверджене постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12 жовтня 1992 року з наступними змінами), «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів» (затверджену наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21 серпня 1998 року, зі змінами, внесеними наказом Міністерства внутрішніх справ України № 292 від 13 квітня 1999 року), підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення у сфері незаконного поводження з бойовими припасами та вибуховими речовинами при наступних обставинах.

Проведеним слідством встановлено, що у невстановленому місці та в невстановлений час, але не пізніше травня 2024 року, ОСОБА_5 за невстановлених слідством обставин, умисно, без передбаченого законом дозволу придбав корпус гранати РГД-5 з маркуванням «А-207-85-т» та запал типу УЗРГМ-2 з маркуванням «127-85 УЗРГМ-2 583».

В подальшому, у період невстановленого досудовим розслідуванням часу, ОСОБА_5 умисно, без передбаченого закону дозволу, почав зберігати вищевказаний бойовий припас та вибухову речовину за місцем свого мешкання, а саме адресою: АДРЕСА_2 .

Так, 23 травня 2024 року в період часу з 06 годин 20 хвилин до 10 години 49 хвилини під час проведення санкціонованого обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 , а саме за адресою: АДРЕСА_2 було виявлено та вилучено корпус гранати РГД-5 з маркуванням «А-207-85-т» та запал типу УЗРГМ-2 з маркуванням «127-85 УЗРГМ-2 583».

Вилучені предмети є бойовим припасом та вибуховою речовиною, які ОСОБА_5 незаконно придбав та зберігав за своїм місцем мешкання, без передбаченого законом дозволу.

На підставі викладеного слідчій, прокурор вважають, що підозрюваному має бути обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою тому, що є ризики передбачені

п. 1 ч. 1 ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України, а саме: підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, покарання за яке передбачене у вигляді позбавленням волі до семи років, що вказує про те, що він з метою уникнення покарання може переховуватись від суду;

п. 2 ч. 1 ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України, може знищити, сховати або спотворити будь-які документи чи речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

п. 4 ч. 1 ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України, може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме, в ході проведення досудового розслідування, наразі ще не встановлені особи, які збували бойові припаси та вибухові речовини підозрюваному ОСОБА_5 , тому перебуваючи не під вартою, останній буде мати можливість попередити інших осіб про наявність кримінального провадження, тим самим надавши можливість особам уникнути кримінальної відповідальності;

п. 5 ч. 1 ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України враховуючи те, що ОСОБА_5 офіційно не працевлаштований, у зв`язку з чим не має постійного законного прибутку, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків, існують достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 знаходячись на свободі, буде продовжувати свою протиправну діяльність у сфері незаконного поводження з бойовими припасами та вибуховими речовинами.

Відповідно до ч. 4 ст. 95 Кримінального процесуального кодексу України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу.

Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них. За таких обставин до допиту вказаних свідків в суді на стадії судового розгляду зберігається вказаний ризик.

Водночас, застосування більш м`якого запобіжного заходу унеможливить запобіганню ризикам зазначеним у клопотанні. Так, запобіжні заходи у вигляді домашнього арешту, поруки та особистого зобов`язання не можуть бути застосовані внаслідок надмірної м`якості, оскільки у даному випадку особа підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, та в силу особи підозрюваного не зможуть забезпечити запобіганню усім вище переліченим ризикам. Єдиним запобіжним заходом, який надасть можливість запобігти вказаним ризикам, є запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб з визначенням застави у розміру 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 214720.00 гривень, які підозрюваний може внести на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Позиція учасників судового процесу.

В судовому засіданні прокурор та слідчий підтримали клопотання, прохали його задовольнити.

Захисник ОСОБА_6 вважав, що враховуючи тяжкість кримінального правопорушення його обставини та наслідки, відношення підозрюваного до нього, суд має можливість застосувати до ОСОБА_5 цілодобовий домашній арешт та знизити розмір альтернативної міри такої як застава.

Підозрюваний ОСОБА_5 підтримав позицію захисника.

Мотивувальна частина та застосовані судом правові норми.

Під час розгляду клопотання встановлено, що у провадженні у провадженні ВП № 1 ОРУП № 2 ГУНП в Одеській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000468 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 23 травня 2024 року за фактом вчинення кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 263 Кримінального кодексу України.

23 травня 2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263 Кримінального кодексу України зберігання, придбання бойових припасів та вибухових речовин без передбаченого законом дозволу.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 Кримінального процесуального кодексу України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків,передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, на вказаному етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі Нечипорук та Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30 серпня 1990 р. у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom), п. 32, Series А, № 182).

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: протоколом обшуку від 23 травня 2024 року; довідкою про категорію небезпечності виявлених вибухових матеріалів № 254 від 23 травня 2024 року; довідкою про категорію небезпечності виявлених вибухових матеріалів № 255 від 23 травня 2024 року; повідомленням про підозру від 23 травня 2024 року; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 від 23 травня 2024 року.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 Кримінального процесуального кодексу України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім, ніж до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного, слідчий суддя враховує вимоги п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Перевіряючи наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 , слідчий суддя виходить з того, що сукупність матеріалів кримінального провадження на даній стадії розслідування є достатньою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Така позиція випливає й із практики Європейського суду з прав людини, в якій говориться про те, що «розумна підозра у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визначає наявність обставин або відомостей, які б переконали неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин.

За даними матеріалів кримінального провадження ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється на цей момент досудового розслідування у вчиненні кримінальних правопорушень , передбачених ч. 1 ст. 263 Кримінального кодексу України.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, у зв`язку з чим існує ймовірність того, що розуміючи тяжкість покарання, він може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

При цьому, слідчій суддя враховує практику ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року де ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Останній зазначає, що не одружений, має зареєстроване місце в м. Чорноморську, але фактично проживає в АДРЕСА_2 офіційно не працевлаштований, проте допомагає силам ЗСУ, обвинувачується у скоєнні тяжкого злочину, тому існує ймовірність того, що він може переховуватися від органів досудового розслідування, суду.

Стосовно спілкування зі свідками та впливати на них, іншими фігурантами, суд вважає викладені в клопотанні підстави виправданими.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його винуватості, дослідження та оцінка зібраних у справі доказів з точки зору їх належності та допустимості потребують перевірки і оцінки у кримінальному провадженні під час судового розгляду по суті.

Такий висновок цілком узгоджується і з правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

При цьому обрання інших запобіжних заходів також є неможливим в силу наступних обставин.

Обрання запобіжного заходу у вигляді особистої поруки, на думку слідчого судді, в даному випадку буде неефективним з огляду на те, що істотною відмінністю цього запобіжного заходу від особистого зобов`язання є те, що реалізація особистої поруки передбачає менше обмеження прав і свобод підозрюваного, ніж інші запобіжні заходи, зокрема, особисте зобов`язання, яке також, як вважає слідчий суддя, в даному конкретному випадку не спроможне забезпечити досягнення цілей у кримінальному провадженні та нівелювати наявні ризики.

Крім того, до органу досудового розслідування та суду не надходило заяв від жодних осіб про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 Кримінального процесуального кодексу України і зобов`язуються, за необхідності, доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу.

Застосування ж запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту також не гарантуватиме виконання покладених на підозрюваного обов`язків, оскільки підозрюваний,

усвідомлюючи про неминучість покарання за вчинення кримінальних правопорушень у виді позбавлення волі, незважаючи на покладені на нього обов`язки, може покинути місце свого проживання з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Також, слідчий суддя зазначає, що стороною захисту не доведено у судовому засіданні, що ризики, на які посилається прокурор, відсутні та/або наявність інших підстав для зміни запобіжного заходу.

Отож, доводи захисту в сукупності з іншими вищевказаними обставинами не дають достатніх підстав слідчому судді для застосування до підозрюваного іншого запобіжного заходу ніж тримання під вартою і є недостатніми для гарантування належної поведінки підозрюваного та не свідчать про відсутність вказаних ризиків з огляду на конкретні обставини справи.

Враховуючи, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування, прокурором доведено наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені частиною першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, то слідчий суддя доходить висновку, що більш м`який запобіжний захід не виправдовує себе та не зможе забезпечити цілей кримінального провадження і не зможе запобігти встановленим судом ризикам.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує і превентивний характер такого запобіжного заходу, тяжкість злочину, соціальні зв`язки підозрюваного та характеризуючи його особу дані, стан здоров`я, те що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, зважає на те, що під час досудового слідства встановлено, а в судовому засіданні підтверджено наявність ризиків, передбачених статтею 177 Кримінального процесуального кодексу України, а відтак приходить до висновку, що докази та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави слідчому судді вважати, що для запобігання ризиків, які зазначені у клопотанні та наведені у судовому засіданні, застосування більш м`якого запобіжного заходу є недостатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання згаданих ризиків і є співмірним та доцільним за для забезпечення дієвості даного кримінального провадження.

Суд приймає до уваги особу підозрюваного його вік, стан здоров`я, відсутність міцних соціальних зв`язків, те, що він раніше не судимий, та приходить до висновку про необхідність відступу від правил поваги свободи особи, а також вважає, що застосування до обвинуваченого, більш м`якого запобіжного заходу неможливе, з метою уникнення ризику переховування обвинуваченого від слідства та суду.

Пояснення підозрюваного жодним чином вказані висновки не спростовують.

Разом з тим, згідно ч. 3 ст. 183 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбаченим цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 Кримінального процесуального кодексу України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України.

Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

На переконання слідчого судді, враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, особу підозрюваного, його сімейний та майновий стан, підозрюваному необхідно визначити заставу в розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто в розмірі 90840.00 гривень, такий розмір застави не буде завідомо непомірним для підозрюваного.

Строк тримання під вартою підозрюваному слід визначити в межах строку досудового розслідування кримінального провадження.

Висновок суду

Оцінивши надані докази у їх сукупності, надавши їм належну правову оцінку слідчій суддя доходить висновку, що докази та обставини, на які посилається слідчий, прокурор у клопотанні, дають достатні підстави слідчому судді вважати про наявність ризиків, передбачених п. 1, 2, 4, 5 ч. 1 ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України, у зв`язку з чим до підозрюваного слід застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

На підставі викладеного керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 194, 196 197, 205, 206, 309, 372 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ ВП № 1 Одеського РУП № 2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 погоджене прокурором Чорноморської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у кримінальному провадженні № 0000468 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 23 травня 2024 року задовольнити частково.

Узяти ОСОБА_5 під варту в залі суду.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний, захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор» строком на 60 діб, тобто до 22 липня 2024 року включно.

Визначити ОСОБА_5 заставу в розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 90840 (дев`яносто тисяч сімсот вісімсот сорок) гривень, які необхідно внести на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У разі внесення застави на ОСОБА_5 покласти наступні обов`язки:

? не відлучатися із Одеської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

? повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

? утримуватися від спілкування зі свідками;

? здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Якщо ОСОБА_5 , не виконає покладені на нього обов`язки, то застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

У разі внесення застави зобов`язати підозрюваного прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду в цьому кримінальному провадженні за їх вимогою, а також виконувати в строк до 22 липня 2024 року обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 Кримінального процесуального кодексу України.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі суду про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, протягом дії цієї ухвали.

Запобіжний захід у виді застави, у разі внесення застави, діє до його припинення.

У разі внесення застави зобов`язати підозрюваного після звільнення з-під варти прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора, слідчого судді або суду протягом дії запобіжного заходу у виді застави.

Роз`яснити заставодавцю та підозрюваному, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, який був належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до органів досудового розслідування чи суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Повний текст ухвали проголошено 28 травня 2024 року о 8.45 години.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а підозрюваним - в цей же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Слідчій суддя