справа № 361/2358/23
провадження № 1-кп/361/540/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.06.2024 м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000345 від 02.02.2023 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бровари Київської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, на утриманні нікого не має, раніше судимого:

-12.07.2002 Апеляційним судом Київської області за ч. 2 п. 9 ст. 115 КК України до 10 років позбавлення волі;

-12.11.2013 Броварським міськрайонним судом Київської області за ч. 1 ст. 187 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

-29.12.2018 Ірпінським міським судом Київської області за ст. 391, 71,72 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Броварського міськрайонного суду Київської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, до обвинуваченого ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк застосування якого спливає 21.06.2024.

Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком 60 днів без визначення розміру застави з посиланням на те, що ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України не зникли і не зменшилися, а тому, з метою забезпечення виконання останнім покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від суду, враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та тяжкість покарання (від 8 до 15 років), враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 не одружений, на утриманні дітей не має, офіційно не працевлаштований, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків; незаконно впливати на потерпілого, свідків у вказаному кримінальному провадженні, оскільки обвинуваченому відомо про місця їх проживання, роботи, а відтак перебуваючи на свободі обвинувачений матиме можливість незаконно впливати на них; ймовірність вчинення нових кримінальних правопорушень, оскільки обвинувачений ОСОБА_4 , будучи раніше неодноразово судимим на шлях виправлення не став. Застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу, не пов`язаного із позбавленням волі, не забезпечить належну процесуальну поведінку останнього та унеможливить реалізацію викладених вище ризиків.

Належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання потерпілий ОСОБА_6 до суду не з`явився, подав письмову заяву про проведення судового засідання без його участі, враховуючи думку учасників судового провадження, ухвалив провести судове засідання за відсутністю потерпілого.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 , позицію якої підтримав обвинувачений ОСОБА_4 , заперечувала проти продовження запобіжного заходу посилаючись на тривалий час перебування ОСОБА_4 під вартою, заявлені прокурором ризики не обґрунтовані та не доведені прокурором в судовому засіданні, обвинувачений має постійне місце проживання, де мешкав разом із матір`ю та братом, від слідства не переховувався, тому просить застосувати ОСОБА_4 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за місцем його проживання.

Заслухавши доводи прокурора, з`ясувавши позицію обвинуваченого та його захисника, потерпілого, суд приходить до наступного.

Згідно положень ч. 1 та 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього кодексу. Запобіжний захід у вигляд тримання під вартою не може бути застосований, зокрема, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до частин 1, 2 та 3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до обвинуваченого має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України і встановлених у судовому засіданні, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність (п.п. «а» п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Ухвалою суду від 23.04.2024 обвинуваченому ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк застосування якого спливає 21.06.2024.

Враховуючи, що судовий розгляд не закінчується, у справі продовжується дослідження доказів, не допитані в судовому засіданні свідки та потерпілий, беручи до уваги складність справи та об'єм обвинувачення, суд приходить до висновку, що розгляд справи не буде завершено до спливу строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного обвинуваченому ОСОБА_4 .

На переконання суду, відповідні ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірної можливості здійснення обвинуваченим зазначених дій. Водночас КПК не вимагає доказів того, що обвинувачений обов'язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

У судовому засіданні прокурором доведено, що на даний час продовжують існувати та не зменшились ризики, передбачені п. 1, 2 та 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, які існували на час обрання у відношенні ОСОБА_4 запобіжного заходу.

Зокрема прокурором у судовому засіданні доведено ризик можливості обвинуваченого переховуватись від суду, оскільки у ОСОБА_4 відсутні стійкі соціальні зв`язки (останній не одружений, не має неповнолітніх та непрацездатних утриманців, офіційно не працевлаштований), обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 8 до 15 років, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для обвинуваченого переховуватись від суду.

В розумінні практики ЄСПЛ ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини»).

При оцінці ризику впливу на свідків по кримінальному провадженні суд враховує встановлений нормами КПК України порядок безпосереднього сприйняття судом показів від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, із забезпеченням права обвинуваченого на перехресний допит. Суд під час судового провадження може обґрунтовувати свої висновки лише на показах, які він безпосередньо сприймав, отримав усно від свідків (ст. 23 КПК України). Тобто, ризик незаконного впливу на свідків існує як на початковому етапі кримінального провадження, так і на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показів від свідків та дослідження їх судом.

У судовому засіданні прокурором доведено ризик незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні, оскільки обвинуваченому відомі анкетні дані свідків, їх місця мешкання, останні в судовому засіданні ще не були допитані та внаслідок впливу ОСОБА_4 на них шляхом погроз, вмовлянь, чи іншим способом, вони можуть змінити свої показання або відмовитися від давання показань у суді, тому саме запобіжний захід у виді тримання під вартою застерігатиме обвинуваченого від незаконного впливу на свідків.

При оцінці доводів прокурора про існування ризику вчинення інших кримінальних правопорушень необхідно відзначити, що ОСОБА_4 не працевлаштований, отже не має законних джерел отримання доходу, обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого злочину, при цьому раніше неодноразово судимий за вчинення умисних корисливих злочинів, зазначене породжує обґрунтовані ризики, що він, перебуваючи не під вартою, здатний повторити такі ж кримінальні дії, оскільки не володіє достатнім рівнем самоконтролю, отже ймовірний ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України

Суд враховує доводи захисника щодо того, що обвинувачений ОСОБА_4 має постійне місце проживання, сім'ю: матір та брата, однак на думку суду вказані обставини не є вирішальними та не спростовують наявних ризиків, передбачених п.п. 1, 3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, запобігти яким в даному випадку може лише застосування такого виняткового запобіжного заходу, як тримання під вартою.

З урахуванням встановлених під час розгляду клопотання обставин суд не знаходить підстав для зміни обвинуваченому запобіжного заходу на інший, не пов`язаний з триманням під вартою, про що просить сторона захисту, так як застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігти ризикам, існування яких встановлено судом.

З урахуванням наведеного, особи ОСОБА_4 , який неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, в тому числі за скоєння особливо тяжкого злочину, не працюючого, не одруженого, утриманців не має, тяжкості та підвищеної суспільної небезпечності інкримінованого йому діяння, віку та стану його здоров`я, відсутності жодних медичних документів, які б могли підтвердити неможливість утримання підозрюваного у слідчому ізоляторі, суд вважає за доцільне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом не встановлено.

Приймаючи рішення суд виходить із принципу презумпції невинуватості і не вирішує наперед процесуальну перспективу пред`явленого обвинувачення, а лише аналізує обґрунтованість та тяжкість його пред`явлення, суспільну небезпеку злочинних дій, в яких обвинувачується ОСОБА_4 , а враховуючи п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України не визначає розмір застави у кримінальному провадженні.

Керуючись ст. 177-178, 183, 194, 196-199, 331, 371, 372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 - задовольнити.

Продовжити строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів по 15.08.2024 включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню. Оскарження ухвали не перешкоджає її виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1