Єдиний унікальний номер судової справи 201/2066/24
Номер провадження 1-кп/201/627/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 лютого 2024 року м. Дніпро

вул. Гусенко, 13

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 ,

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_7 ,

у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Дніпрі клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, застосованого в межах кримінального провадження, внесеному 03 січня 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000016 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -

встановив:

В провадженні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03 січня 2024 року за № 0000016 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Під час підготовчого провадження прокурором ОСОБА_3 подане клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

В обґрунтування доводів клопотання прокурор ОСОБА_3 посилався на те, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні умисного корисливого тяжкого злочину, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України.

12 січня 2024 року слідчим суддею Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська до ОСОБА_5 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 09 березня 2024 року.

На переконання прокурора, на даний час продовжують існувати передбачені п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризики.

Про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України свідчить те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до восьми років, що загрожує йому у разі визнання винуватим, вік та стан здоров?я не перешкоджають триманню під вартою, тож усвідомлюючи тяжкість покарання обвинувачений може перейти на нелегальне становище та переховуватися від суду.

На підтвердження наявності ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України свідчить той факт, що відносно ОСОБА_5 на даний час в різних судах розглядається 5 обвинувальних актів, зокрема у кримінальному провадженню №00214 за ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 185 КК України (Бабушкінський районний суд міста Дніпропетровська, в цьому ж провадженні 05.10.2020 ОСОБА_5 звільнений під заставу в розмірі 147 140 гривень); у кримінальному провадженні № 0000168 за ч. 3 ст. 185 КК України (Новокодацький районний суд міста Дніпропетровська); у кримінальному провадженні № 0000080 за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України (Кіровський районний суд міста Дніпропетровська, 26.04.2022 внесена застава в розмірі 49 620 гривень); у кримінальному провадженні № 0000643 (16.05.2023 внесена застава в розмірі 104 000 гривень); у кримінальному провадженні № 0000422 за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України.

За наведених обставин у їх сукупності, прокурор вважав, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, належну процесуальну поведінку та запобігти існуючим ризикам, а тому просив продовжити ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав подане ним клопотання у повному обсязі, просив його задовольнити та продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

На підтвердження своїх доводів надав для довідку по обліках АІС щодо наявності у ОСОБА_5 попередніх судимостей за вчинення умисних корисливих злочинів та обвинувальних актів в інших судах на розгляді.

У підготовчому судовому засіданні представник потерпілого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_4 вирішення клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку тримання під вартою залишив на розсуд суду.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 заперечував проти клопотання прокурора, просив застосувати до нього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , за якою він зареєстрований та має намір проживати із цивільною дружиною. Зазначив, що прокурором не доведені заявлені у клопотанні ризики. Вважав, що посилання сторони обвинувачення на наявність відносно нього обвинувальних актів на розгляді в інших судах не можуть бути враховані, оскільки, з огляду на презумпцію невинуватості, він вважається особою, яка не вчиняла інкримінованих злочинів, допоки не буде доведена його вина вироком суду.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 заперечувала проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно її підзахисного ОСОБА_5 , оскільки останній визнає вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, тож заявлені прокурором ризики є неактуальними. Просила застосувати до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за повідомленою останнім зареєстрованою адресою проживання.

У підготовчому судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 та обвинувачений ОСОБА_7 підтримали правову позицію обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 .

Вислухавши думки учасників судового провадження, дослідивши доводи прокурора про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та надані ним матеріали, суд приходить до наступного.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

При цьому, відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України розгляд клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали здійснюється за правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Статтею 176 КПК України передбачений перелік запобіжних заходів, одним з яких є й такий запобіжний захід, як тримання під вартою.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам (ч. 1 ст. 177 КПК України).

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Окрім того, статтею 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі й вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зав`язків, наявність постійного місця роботи, навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання раніше застосованих запобіжних заходів та інше.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати здійсненню судового провадження розгляду або ж створять загрозу суспільству. Суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи.

Згідно до вимог ч. 5 ст. 199 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Так, під час підготовчого провадження прокурором ОСОБА_3 подане клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

З наданих стороною обвинувачення матеріалів встановлено, що відповідно до ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 січня 2024 року до ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді триманні під вартою строком на 60 днів до 09 березня 2024 року із визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави в розмірі 242 240, 00 гривень.

При вирішенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з огляду на вимоги ч. 4 ст. 199, ч. 2 ст. 177 КПК України, суд виходить з наявності обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також продовження існування ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснювати дії передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, ОСОБА_5 висунуте обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємного викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаного з проникненням у житло, за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану за обставин, викладених в обвинувальному акті, що надійшов до суду.

Розглядаючи доводи прокурора про доцільність продовження ОСОБА_5 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд не вирішуючи наперед питання щодо доведеності чи недоведеності винності обвинуваченого в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, вважає, що, в даному випадку, є обов`язкова умова conditionsinequanon правомірності затримання, а саме обґрунтована підозра, що обвинувачений вчинив злочини, що, на думку суду, підтверджується скеруванням до суду обвинувального акту.

Отже, у даному випадку, клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою вирішується під час підготовчого провадження, тобто на стадії, яка унеможливлює перевірку обґрунтованості підозри, оскільки остання припинила існувати і на заміну їй було висунуте обвинувачення.

Обґрунтованість же обвинувачення перевіряється судом, який здійснює судовий розгляд на підставі обвинувального акту шляхом дослідження наданих сторонами кримінального провадження доказів і може бути вирішене шляхом ухвалення остаточного рішення у даному кримінальному провадженні.

Таким чином, при вирішенні питання про необхідність застосування запобіжного заходу на стадії судового провадження вирішальним є питання наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Оцінюючи продовження існування наведених прокурором ризиків, суд приходить до висновку, що стороною обвинувачення у повній мірі доведена висока ступінь ймовірності можливих спроб обвинуваченого ОСОБА_5 переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, виходячи з наступного.

Так, ОСОБА_5 висунуто обвинувачення у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 5 до 8 років, що вже само по собі може бути підставою та мотивом для обвинуваченого переховуватися від суду.

Згідно з ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Тож, суд приймає до уваги практику Європейського суду з захисту прав людини про те, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

При цьому, суд враховує і данні про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, в тому числі, за вчинення умисних корисливих злочинів, офіційно не працевлаштований і не має джерела доходу, у нього відсутні міцні соціальні зв`язки.

Тож, не беручи до уваги виключно саму по собі тяжкість покарання, яке може загрожувати обвинуваченому у разі визнання винуватим, суд виходить з сукупності встановлених обставин, наведених у цьому рішенні, які дають достатні підстави дійти висновку про наявність ризику можливих спроб ОСОБА_5 переховуватися від суду, який продовжує існувати дотепер.

Перевіряючи продовження існування передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризику можливих спроб обвинуваченого вчинити інше кримінальне правопорушення, суд зважає на те, що ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий за вчинення умисних тяжких, в тому числі, і корисливих злочинів, відносно нього станом на даний час на розгляді в інших судах м. Дніпропетровська знаходяться обвинувальні акти за обвинуваченням у вчиненні умисних корисливих злочинів, що підтверджується довідкою ОСК МВД України про наявність судимостей на ім`я ОСОБА_5 , наданою прокурором, що є тими обставинами, які можуть характеризувати обвинуваченого, як особу, схильну до вчинення злочинів, а тому дають достатні підстави вважати, що останній, перебуваючи на волі, може вчинити інші кримінальні правопорушення.

Наведені дані про особу обвинуваченого в сукупності з суворістю можливого покарання вказують на існування ризиків можливих спроб ОСОБА_10 переховуватись від суду та вчинити інші кримінальні правопорушення, ступінь яких є досить високою.

Відтак, суд погоджується із заявленими прокурором ризиками, передбаченими п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, і визнає наявність існування цих ризиків доведеними у повній мірі.

Отже, з урахуванням сукупності встановлених обставин, зокрема, наявності обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, вагомості наявних доказів про вчинення обвинуваченим злочину, тяжкості покарання, що загрожує останньому, у разі визнання його винуватим, суд приходить до переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім і не зможе запобігти існуючим ризикам та забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, що виправдовує продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Висновки суду про те, що застосування до ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, буде недостатнім для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання реалізації ним встановлених ризиків, ґрунтуються на сукупності встановлених обставин, наведених у цьому рішенні, з урахуванням відомостей про особу обвинуваченого.

При цьому, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення дієвості кримінального провадження, тобто досягнення його завдань, до яких, зокрема, відноситься швидкий судовий розгляд кримінального провадження, чого можливо досягти лише за умов нівелювання ризиків кримінального провадження, втім, застосування більш м`яких запобіжних заходів може відтермінувати можливість його виконання.

Посилання обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 на наявність міцних соціальних зв`язків, зокрема, на те, що останній може проживати за місцем реєстрації із цивільною дружиною, як на підставу для зміни запобіжного заходу, суд не приймає до уваги, адже на підтвердження таких доводів стороною захисту не надано жодних документів.

Доводи захисника ОСОБА_6 про визнання її підзахисним ОСОБА_5 своєї вини у вчиненні інкримінованого злочину, суд відхиляє, адже, ці обставини самі по собі не можуть слугувати підставою для зміни запобіжного заходу, тим більше, перевірити позицію обвинуваченого стосовно висунутого відносно нього обвинувачення на стадії підготовчого провадження є неможливим.

Таким чином, враховуючи встановлені обставини, суд не знаходить підстав для скасування або зміни застосованого до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому зважаючи на те, що строк дії попередньої ухвали про тримання під вартою закінчується 09 березня 2024 року вважає за доцільне продовжити тримання обвинуваченого під вартою строком на 60 днів до 28 квітня 2024 року включно.

В той же час, продовжуючи обвинуваченому строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи тяжкість інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення та його обставини, суд вважає, що розмір застави, визначений у попередньому судовому рішенні у розмірі 242 240, 00 гривень, належним чином забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 22, 131-132, 176-178, 183-184, 193-194, 315, 369-372, 376 КПК України, -

постановив:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Застосований під час досудового розслідування запобіжний захід відносно ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою продовжити на строк 60 днів до 28 квітня 2024 року включно.

Встановити, що датою закінчення дії цієї ухвали щодо тримання ОСОБА_5 під вартою, є 28 квітня 2024 року включно.

Встановити, що у разі внесення обвинуваченим ОСОБА_5 , або іншою фізичною чи юридичною особою на депозитний рахунок № UA0017442 в ГУДКСУ в м. Київ, одержувач платежу ТУ ДСА України в Дніпропетровській області, , МФО 820172, застави у розмірі 242 240,00 гривень (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень, ОСОБА_5 , підлягає звільненню з-під варти.

У разі внесення застави та звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 , з-під варти, зобов`язати його прибувати за кожною вимогою до суду у провадженні якого перебуває кримінальне провадження, а також покласти на останнього обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України: не відлучатися з постійного місця проживання без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_5 , що у разі не з`явлення його за викликом до суду без поважних причин чи не повідомлення ним про причини своєї неявки, або порушення ним обов`язків, покладених на нього, застава звертається у дохід держави.

Ухвала щодо продовження запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала суду може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення, а особою, що тримається під вартою - протягом того ж строку з моменту отримання нею її копії.

Визначити час проголошення повного тексту ухвали - о 18 годині 30 хвилин 29 лютого 2024 року.

Суддя: ОСОБА_1