233 № 233/1346/24
У Х В А Л А

про продовження строку тримання під вартою

29 квітня 2024 року м. Костянтинівка

Слідчий суддя Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання заступника начальника СВ ВП № 2 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000087 від 02 березня 2024 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лопушно, Лановецького району, Тернопільської області, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, старшого стрільця - оператора 2 мотопіхотної відділення 2 мотопіхотного взводу 3 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 , старшого солдата, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України

ВСТАНОВИВ:

26 квітня 2024 року до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області надійшло клопотання заступника начальника СВ ВП № 2 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_4 погоджене прокурором Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

У клопотанні слідчий зазначає, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, може переховується від органу досудового розслідування та суду, впливати на свідків та потерпілого, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інші кримінальні правопорушення.

Ухвалою слідчого судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 05 березня 2024 року стосовно ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах гауптвахти на строк 60 діб до 30 квітня 2024 року включно.

30 квітня 2024 року по вищевказаному кримінальному провадженню спливають строки тримання під вартою підозрюваного

Водночас, органом досудового розслідування проводяться слідчі (розшукові) дії, спрямовані на отримання доказів, у зв`язку з чим для повного та неупередженого розслідування у кримінальному провадженні необхідно виконати наступне: отримати висновок судово-медичної експертизи та амбулаторної судово-психіатричної експертизи; виконати вимоги ст. 290 КПК України; підготувати обвинувальний акт у вказаному кримінальному провадженні, реєстр матеріалів досудового розслідування; провести інші слідчі та процесуальні дії, в яких виникне необхідність під час досудового слідства.

Провести вказані слідчі та процесуальні дії до 30 квітня 2024 року не виявляється за можливе з огляду на те, що у кримінальному провадженні призначено проведення експертиз, що є довготривалими через завантаженість експертів.

24 квітня 2024 року постановою керівника Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону строк досудового розслідування продовжено до трьох місяців, тобто до 02 червня 2024 року включно.

Провести вказані слідчі дії у передбачений законом строк не надалося можливим у зв`язку із тривалістю проведення експертиз, без результатів і висновків яких неможливе завершити досудове розслідування. У зв`язку з чим слідчий просить продовжити строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 до 3-х місяців, оскільки ризики, передбачені п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України не зникли.

Мотивуючи клопотання, слідчий посилається на існування ризиків, передбачених п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст.177 КПК України, які дають йому достатні підстави вважати, що ОСОБА_5 спробує:

- переховуватися від органу досудового розслідування та суду, що підтверджується, тим що старший солдат ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину за яке, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, у зв`язку із чим розуміючи тяжкість понесення покарання у разі визнання підозрюваного винним у вчиненні інкримінованого злочину, останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення понесення покарання.

- незаконно впливати на свідка та потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні, що підтверджується тим, що підозрюваний може вплинути на свідка ОСОБА_7 та потерпілого ОСОБА_8 , оскільки злочин було здійснено із застосуванням фізичного насилля, що фактично становить умови для здійснення впливу на безпосереднього свідка та потерпілого, у тому числі шляхом залякування та здійснення стосовно останніх насильницьких дій та можливістю погрози застосування насильства. Слід зазначити, що ризик незаконного впливу на свідка та потерпілого залишається актуальним з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме усно шляхом допиту особи в судовому засіданні відповідно до положень ст. 23 КПК України. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України.

Тобто ризик впливу на свідка та потерпілого існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й в подальшому на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що підтверджується тим, що підозрюваний, розуміючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, наслідки та ризик втечі для нього, при цьому як військовослужбовець, маючи певну підтримку серед інших військовослужбовців може будь-яким чином здійснювати вплив на свідків та потерпілого. Імовірність впливу на свідків та потерпілого за допомогою насилля складатиме суть ризику вчинити інше кримінальне правопорушення або перешкоджання кримінальному провадженню будь-яким чином. Крім цього, підозрюваний, перебуваючи на волі, з метою ухилитись від кримінальної відповідальності за вчинений злочин, в якому підозрюється, як військовослужбовець може умисно вчинити самокалічення або симулювати хворобу, підробивши для цього відповідні документи або іншим обманом, щоб не перебувати в умовах ізоляції до завершення досудового розслідування.

- вчиняти інші кримінальні правопорушення підтверджується тим, що підозрюваний, розуміючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, наслідки та ризик втечі для нього може самовільно залишити місце несення служби, що само по собі утворює склад іншого злочину за ч. 4 ст. 408 КК України. Крім того, бажання підозрюваного уникнути відповідальності та тяжкість покарання, що йому загрожує, безумовно свідчать про можливість втечі підозрюваного

Застосування більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти цим ризикам.

Прокурор та слідчий в судовому засіданні клопотання підтримали та просили його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_5 не заперечував з приводу клопотання прокурора.

Захисник ОСОБА_6 підтримав позицію підзахисного.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши долучені до клопотання матеріали, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.121 КК України 02 березня 2024 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000087.

02 березня 2024 року підозрюваному ОСОБА_5 , у присутності захисника ОСОБА_9 , повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та вручено копію повідомлення про підозру і пам`ятку з процесуальними правами та обов`язками підозрюваного.

Так, досудовим розслідуванням встановлено, що старший солдат ОСОБА_5 підозрюється у тому, що він, як військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період та проходячи її на посаді старшого стрільця - оператора 2 мотопіхотної відділення 2 мотопіхотного взводу 3 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 , 01 березня 2024 року приблизно о 23 год. 00 хв., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння в місці тимчасової дислокації підрозділу військової частини НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_2 , на подвір`ї вищевказаного будинку, під час спілкування між ним та військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 солдатом ОСОБА_8 , виник словесний конфлікт, під час якого, у старшого солдата ОСОБА_5 виник кримінальний протиправний умисел, спрямований на умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень солдату ОСОБА_8 . Реалізуючи свій кримінальний протиправний умисел на завдання солдату ОСОБА_8 тяжкого тілесного ушкодження, старший солдат ОСОБА_5 , перебував в стані алкогольного сп`яніння, підійшов до ОСОБА_8 наніс останньому лівою рукою, зігнутою в ліктьовому суглобі, один удар в праву сторону тулубу в область ребер, від якого солдат ОСОБА_8 впав на землю. Продовжуючи реалізацію кримінального протиправного умислу, спрямованого на умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень солдату ОСОБА_8 , старший солдат ОСОБА_5 почав наносити множинні удари ногами в область голови, обличчя та тулубу солдата ОСОБА_8 .

Своїми умисними діями, безпосередньо спрямованими на заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, старший солдат ОСОБА_5 заподіяв солдату ОСОБА_8 - закриту черепно-мозкову травму, забій головного мозку, гостра субдуральна гематома над лівою потиличною ділянкою малого об`єму травматичний САК, відкритий перелом верхньої третини великої гомілкової кістки, що за ступенем тяжкості відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння.

Таким чином, старший солдат ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України - умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

24 квітня 2024 року постановою керівника Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону строк досудового розслідування продовжено до трьох місяців, тобто до 02 червня 2024 року.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити такі дії: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 3 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Виходячи зі змісту ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст.197 КПК України строї дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Обґрунтованість підозри передбачає наявність фактів чи свідчень, здатних переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити кримінальне правопорушення. Слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

В судовому засіданні встановлено, що наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, достатньою мірою підтверджується копіями доказів, що містяться у матеріалах справи:

- протоколом огляду місця події від 02 березня 2024 року відповідно до якого на території домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , проведено огляд, під час якого зафіксовано обстановку вчиненого кримінального правопорушення, вилучені сліди злочину;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 02 березня 2024 року проведеного за участю свідка ОСОБА_7 відповідно до якого свідок детально розказав та показав на місці скоєння кримінального правопорушення про конфлікт який стався між військовослужбовцями ОСОБА_5 та ОСОБА_8 під час якого ОСОБА_5 спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_8 ;

- протоколом проведення слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_5 від 02 березня 2024 року відповідно до якого останній на місці скоєного кримінального правопорушення розказав та показав як спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_8 під час сварки;

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 від 25 березня 2024 року відповідно до якого останній розповів за яких обставин ОСОБА_5 спричинив йому тілесні ушкодження;

- відповіддю адміністрації КП «Дніпровська обласна клінічна лікарня ім. І.І. Мечнікова» відповідно до якої ОСОБА_8 був госпіталізований до медичної установи з діагнозом: відкрита ЧМТ, забій головного мозку ІІ ступеню; субдуральна гематома потиличної ділянки ліворуч, субарахноїдальний крововилив, забої м`яких тканин голови та кінцівок, ЗТГК, перелом 5,6,7,8,9 ребер ліворуч, відкритий перелом проксимального відділу великогомілкової кістки лівої н/к, АЗФ по типу стегно-гомілка.

Наведеного вище достатньо для висновку, що підозра на даній стадії кримінального провадження відповідає стандарту переконання «обґрунтована підозра».

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК України.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Ризик - це невизначена подія, яка по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих для досудового слідства подій, визначених у ч.1 ст.177 КПК України.

Зазначений стандарт доказування (переконання) слідчий суддя використовує для перевірки наявності ризиків, передбачених частиною 1 статті 177 КПК України, у цьому кримінальному провадженні щодо підозрюваного ОСОБА_5 .

В судовому засіданні слідчим та прокурором доведено наявність достатніх підстав вважати, що існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст.177 КПК України, а саме - переховування від органів досудового розслідування та суду, з огляду на суворість покарання, яке може понести ОСОБА_5 , в разі доведення його вини, за тяжке кримінальне правопорушення у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років та яке може бути визнане ним більш небезпечним ніж втеча.

Оцінюючи можливість впливу на свідків та потерпілого, слідчий суддя виходить із передбаченої КПК України процедури отримання свідчень від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України). За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом свідчень від свідків та дослідження їх судом.

Окрім іншого доведений і ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином що підтверджується тим, що підозрюваний розуміючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, наслідки та ризик втечі для нього, при цьому як військовослужбовець маючи певну підтримку серед інших військовослужбовців може будь-яким чином здійснювати вплив на свідків та потерпілого. Імовірність впливу на свідків та потерпілого за допомогою насилля складатиме суть ризику вчинити інше кримінальне правопорушення або перешкоджання кримінальному провадженню будь-яким чином.

Разом з цим доведений і ризик вчиняти інші кримінальні правопорушення, оскільки підозрюваний, розуміючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, наслідки та ризик втечі для нього може самовільно залишити місце несення служби, що само по собі утворює склад іншого злочину за ч. 4 ст. 408 КК України.

Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року, вказав на те, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

З огляду на вищенаведене, слідчий суддя вважає неможливим застосування щодо ОСОБА_5 більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, для запобігання ризиків, зазначених в клопотанні та встановлених в судовому засіданні та забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Оскільки обвинувачений є військовослужбовцем, з урахуванням положень ст. 4 Закону України «Про попереднє ув`язнення», Закону України «Про Військову службу правопорядку у Збройних Силах України», Порядку тримання засуджених, узятих під варту, заарештованих та затриманих військовослужбовців, тримання під вартою в ізоляторі тимчасового тримання повинно відбуватись на гауптвахті Військової служби правопорядку у Збройних Силах України.

Слідчий суддя вважає, що запобіжний захід у виді тримання під вартою в умовах гауптвахти відповідає особі підозрюваного ОСОБА_5 , характеру та тяжкості кримінального правопорушення, що йому інкримінується, не дає можливості перешкоджати інтересам правосуддя, ухиленню від суду, а також відповідає практиці Європейського суду з прав людини, відповідно до якої, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, забезпечення яких вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Будь-яких обставин, які б свідчили про те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах гауптвахти, з урахуванням наявності ризиків переховування від суду, незаконного впливу на свідків, потерпілого, перешкоджання кримінальному провадженню іншим шляхом, вчинити інше кримінальне правопорушення не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного ОСОБА_5 , судом на теперішній час не встановлено. Більш м`який запобіжний захід на переконання суду, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного і запобігти наявним у кримінальному провадженні ризикам.

При цьому в достатній мірі оцінено в сукупності також такі обставини: обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його вини за злочин, у вчиненні якого він підозрюється; особу підозрюваного - неповнолітніх дітей на утриманні не має, раніше не судимий, за місцем проходження військової служби характеризується посередньо, перебував на лікуванні в в КНП «ТОМЦСНЗ» ТОР з 01.06.2020 з діагнозом: розлади психіки і поведінки внаслідок вживання алкоголю. Наявність ризиків, які дають підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України; слідчий суддя вважає необхідним задовольнити клопотання слідчого і продовжити стосовно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах гауптвахти в межах строку досудового розслідування.

З урахуванням положень ч. 4 ст. 183 КПК України, зокрема повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні злочину, який вчинено з застосуванням насильства відсутні підстави для визначення розміру застави у кримінальному провадженні.

Разом з тим слідчий суддя звертає увагу, що відповідно до положень ст. 198 КПК України висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

На підставі викладеного і керуючись ст. 176-178, 183, 193-199, 376, 395 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Задовольнити клопотання слідчого про продовження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в умовах гауптвахти.

Продовжити підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000087 від 02 березня 2024 року дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на умовах гауптвахти в межах строку досудового розслідування до 02 червня 2024 року включно.

Вручити копію цієї ухвали підозрюваному ОСОБА_5 та начальнику гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_2 негайно після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора.

На ухвалу слідчого судді учасниками процесу може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1