УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2024 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , на бездіяльність слідчого СУ ГУНП України у м. Києві щодо неповернення тимчасово вилученого майна в рамках кримінально провадження № 0000120 від 26.01.2024, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва зі скаргою на бездіяльність слідчого СУ ГУНП України у м. Києві щодо неповернення тимчасово вилученого майна..

В обгрунтування скарги вказав, що Слідчим управлінням Головного управління Національної поліції України у м. Києві проводиться досудове розслідування кримінального провадження, внесеного 26.01.2024 року до ЄРДР за № 0000120 за ч.2 ст.146, ч.4 ст.189 КК України відносно ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Під час обшуку в квартирі АДРЕСА_1 28.03.2024 у ОСОБА_4 було вилучено свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_1 на автомобіль марки «AUDI Q7», д.н.з. НОМЕР_2 .

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 04.04.2024 накладено арешт на майно, яке на праві власності належить ОСОБА_5 , а саме: 1/2 квартири АДРЕСА_1 ; автомобіль AUDI Q7, д.н.з. НОМЕР_2

Адвокат зазначав, що вилучене під час проведеного обшуку свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_1 на автомобіль марки «AUDI Q7», д.н.з. НОМЕР_2 є тимчасово вилученим і утримується органом досудового розслідування незаконно, оскільки арешт на нього накладено не було, а тому повинно бути негайно повернуто ОСОБА_4 .

У зв`язку з чим, просив слідчого суддю зобов`язати старшого слідчого СУ ГУНП України у м. Києві ОСОБА_9 або іншого уповноваженого слідчого в кримінальному провадженні №0000120 повернути тимчасово вилучене майно, а саме - свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_1 на автомобіль марки «AUDI Q7», д.н.з. НОМЕР_2 його володільцю ОСОБА_5 для забезпечення права користування автомобілем марки «AUDI Q7», д.н.з. НОМЕР_2 .

У судове засідання ОСОБА_3 не з`явився, подав заяву, в якій скаргу підтримав та просив її задовольнити з підстав, в ній викладених та здійснювати розгляд без його участі.

Слідчий СУ ГУНП України у м. Києві у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України, розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого, дізнавача чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Так, з огляду на конституційні принципи змагальності сторін та диспозитивності, а також скорочені строки розгляду скарги, слідчий суддя визнав можливим прийняти рішення по суті доводів та вимог скарги за відсутності в судовому засіданні слідчого на підставі наявних матеріалів.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано Главою 26 Кримінального процесуального кодексу України.

Положеннями частини першої статті 303 КПК України визначено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає, зокрема, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Встановлено, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000120, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26 січня 2024 року, за підозрою ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 146 КК України.

28.03.2024 в ході проведення обшуку на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва у справі № 761/10474/24 за місцем проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 , в ході якого виявлено та вилучено зокрема, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_1 на автомобіль марки «AUDI Q7», д.н.з. НОМЕР_2 .

Таким чином, майно, яке просить повернути заявник має статус тимчасово вилученого майна.

Разом з тим, на момент розгляду скарги, органом досудового розслідування не надано слідчому судді будь-яких відомостей звернення до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на вказане тимчасово вилучене майно і воно не повернуто власнику.

Згідно з частиною п`ятою ст. 171 КПК України у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Статтею 169 КПК України передбачено, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; за ухвалою слідчого судді чи суду, уразі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; у випадках, передбачених ч. 5 ст. 171, ч. 6 ст. 173 цього Кодексу; у разі скасування арешту.

Згідно з частиною другою ст. 100 КПК України речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий.

Відповідно до частини першої ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Відповідно до положень частини другої статті 93 КПК України, сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

При цьому, під час здійснення кримінального провадження органом досудового розслідування має бути неухильно дотримано загальні засади кримінального провадження, встановлені статтями 7, 8 КПК України, в тому числі верховенство права, законність та недоторканість права власності.

Враховуючи викладене, на момент розгляду скарги, вилучене майно не повернуто власнику, в розпорядження слідчого судді не надано відомостей про те, що слідчий чи прокурор в порядку частини п`ятої статті 171 КПК України звертався з клопотанням про арешт майна, інформація з Єдиного реєстру судових рішень свідчить про відсутність ухвали слідчого судді про накладення арешту на вилучене майно.

Відповідно до вимог статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Стаття 1 Першого протоколу до європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що стороною обвинувачення не доведено та не надано доказів, які б давали підстави для утримання майна ОСОБА_4 , слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість поданої скарги щодо бездіяльності, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, оскільки, вбачається порушення права власника на володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

З огляду на викладене, слідчий суддя приходить до висновку про задоволення скарги.

Керуючись статтями 169, 171, 173, 236, 303, 307, 309, 372 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Скаргу - задовольнити.

Зобов`язати старшого слідчого СУ ГУНП України у м. Києві ОСОБА_9 або іншого уповноваженого слідчого в кримінальному провадженні №0000120, повернути тимчасово вилучене майно, а саме - свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_1 на автомобіль марки «AUDI Q7», д.н.з. НОМЕР_2 , його володільцю ОСОБА_5 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1