Справа № 699/576/24
Номер провадження № 1-кп/699/97/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.05.24 м. Корсунь-Шевченківський

Корсунь-Шевченківський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області з повною технічною фіксацією кримінальне провадження № 0000133

за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Сидорівка Корсунь-Шевченківського (нині Звенигородського) району Черкаської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , з середньою освітою, не одруженого, непрацюючого, раніше судимого:

- вироком Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 11.04.2019 за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі; 11.10.2022 звільненого з місць позбавлення волі по відбуттю строку покарання;

- вироком Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 18.03.2024 за ч. 1 ст. 309, ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі;

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 1 ст. 309 КК України

УСТАНОВИВ:

1. Формулювання обвинувачення у кримінальному провадженні, визнаного судом доведеним.

ОСОБА_4 у порушення вимог Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», Порядку провадження діяльності, пов`язаної з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, та контролю за їх обігом, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 589 від 03.06.2009, 05.03.2024 точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи в смт. Стеблі в Звенигородського району Черкаської області, незаконно придбав знайшовши на вулиці, наркотичний засіб метадон, що містився в трьох таблетках в чарунковій упаковці, одну з яких він вжив зразу, решту ж помістив до правої зовнішньої кишені куртки та в подальшому незаконно зберігав вказаний наркотичний засіб, без мети збуту для власного вживання до 05.03.2024, коли о 16 год. 19 хв., за адресою: АДРЕСА_3 , в ході проведення поверхневої перевірки поліцейськими сектору реагування патрульної поліції Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області, самостійно дістав з правої зовнішньої кишені куртки та поклав на капот службового автомобіля дві таблетки білого кольору в чарунковій упаковці «метадон». У подальшому, того ж дня в період часу з 17 год. 45 хв. до 17 год. 58 хв., за адресою: АДРЕСА_3 співробітниками поліції, у присутності двох понятих проведено огляд місця події, під час якого було вилучено дві таблетки білого кольору в чарунковій упаковці «метадон», які ОСОБА_4 незаконно придбав та зберігав для власного вживання без мети збуту.

Згідно з висновком експерта № СЕ-19/124-24/3563-НЗПРАП від 14.03.2024 дві плоскоциліндричні таблетки білого кольору, які надані на експертизу в чарунковій упаковці, містять в своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон. Загальна маса наркотичного засобу метадону в таблетках складає 0.0464 г. Згідно з «Переліком наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів», затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 № 770 метадон віднесено до наркотичних засобів, обіг яких обмежено (таблиця 2, список 1).

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 309 КК України, яке полягає в незаконному придбанні та зберіганні наркотичного засобу без мети збуту.

Крім того, ОСОБА_4 10.03.2023, близько 23 год. 00 хв., маючи протиправний умисел на незаконне проникнення до житла особи, прийшов до домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , користувачем якого є ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на незаконне проникнення до житла особи, здійснене всупереч волі законного власника, розуміючи протиправний характер своїх дій, у порушення вимог ст. 30 Конституції України, яка гарантує кожному недоторканість житла та іншого володіння особи, зайшов на територію огородженого домоволодіння, після чого підійшов до житлового будинку та шляхом віджиму вхідних дверей проник в середину приміщення будинку, де його помітив потерпілий ОСОБА_6 , тим самим порушив недоторканість житла ОСОБА_6 .

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 162 КК України незаконне проникнення до житла особи.

2. Підстави доведеності винуватості поза розумним сумнівом.

2.1. Обсяг доказів

Суд установив, що обвинувачений правильно розуміє зміст фактичних обставин, встановлених в обвинувальному акті.

Суд поставив на обговорення питання стосовно доцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Обвинуваченому роз`яснено положення ч. 3 ст. 349 КПК України та наслідки розгляду кримінального провадження у такому порядку, а саме позбавлення права оспорювати встановлені фактичні обставини провадження в апеляційному порядку.

Суд також пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченого та не знайшов підстав вважати, що останній себе оговорює або в інший спосіб викривлює визнані ним у судовому засіданні обставини.

Це узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно з яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Заслухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, урахувавши, що обвинувачений ОСОБА_4 не оспорює фактичні обставини справи, і як встановлено судом, правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь які сумніви у добровільності та істинності його позиції, суд дійшов висновку про недоцільність дослідження інших доказів по справі, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових доказів, які характеризують особу обвинуваченого, а також доказів щодо процесуальних витрат та речових доказів.

2.2. Показання обвинуваченого ОСОБА_4 .

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309 та ч. 1 ст. 162 КК України, визнав повністю, підтвердивши обставини, а саме час, місце та спосіб вчинення ним інкримінованих правопорушень, викладених в обвинувальному акті. Повідомив, що до своїх вчинків ставиться негативно.

2.3. Позиція потерпілої сторони

Потерпілий ОСОБА_6 правом взяти участь в судовому розгляді кримінального провадження не скористався. Звернувся до суду із заявою про розгляд справи без його участі. Також зазначив, що визначення міри покарання обвинуваченому покладає на розсуд суду, претензій до нього не має, цивільний позов подавати не буде.

2.4. Дослідження письмових доказів сторони обвинувачення.

Стороною обвинувачення надано витяг з ЄРДР та низку документів, які характеризують обвинуваченого.

ОСОБА_4 раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, зокрема був засуджений вироком Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 11.04.2019 за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. Був звільнений з місць позбавлення волі 11.10.2022 по відбуттю строку покарання.

У подальшому вироком Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 18.03.2024, зміненим ухвалою Черкаського апеляційного суду від 07.05.2024, ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 309, ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі. ОСОБА_4 було взято під варту в залі суду після проголошення вироку. Указаний вирок набрав законної сили 07.05.2024.

За місцем проживання ОСОБА_4 характеризується негативно.

Відповідно до наявних у справі довідок КНП «Корсунь-Шевченківська багатопрофільна лікарня» ОСОБА_4 з 2023 року перебуває на обліку в лікаря нарколога. У лікаря психіатра на обліку не перебуває.

2.5. Висновки щодо доведеності винуватості.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінив кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів оцінив з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Дослідивши у судовому засіданні надані стороною обвинувачення докази, суд дійшов висновку, що надані докази є належними, оскільки прямо та непрямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Крім того, надані державним обвинуваченням докази є допустимими, оскільки зібрані у порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України.

Під час судового розгляду встановлено, що надані державним обвинуваченням докази є достовірними та достатніми, оскільки не суперечать один одному, та у своїй сукупності надають можливість суду зробити висновок про доведеність винуватості обвинуваченого поза розумним сумнівом у передбаченому законом порядку.

Отже, судом поза розумним сумнівом, встановлено, а стороною обвинувачення доведено що ОСОБА_4 вчинив такі кримінальні правопорушення:

- передбачене ч. 1 ст. 309 КК України, що полягало в незаконному придбанні та зберіганні наркотичного засобу без мети збуту;

- передбачене ч. 1 ст. 162 КК України, що полягало у незаконному проникненні до житла особи.

3. Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

У обвинувальному акті зазначено, що обставиною, яка пом`якшує покарання, є щире каяття.

Що стосується щирого каяття слід зазначити наступне. Щире каяття це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження. Такого висновку дійшов Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду при розгляді справи №199/6365/19.

Тому під час судового розгляду суд не встановив наявності такої обставини, як щире каяття обвинуваченого.

В обвинувальному акті зазначено, що обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого є рецидив злочинів..

Рецидивом кримінальних правопорушень, відповідно до ст. 34 КК України, визнається вчинення нового умисного кримінального правопорушення особою, яка має судимість за умисне кримінальне правопорушення.

Таким чином рецидив злочинів виникає у випадках, коли особа, яка раніше була засуджена за вчинення умисного злочину, вчиняє новий умисний злочин, маючи незняту, непогашену у встановленому законом порядку судимість за попередній злочин. При цьому немає значення, кваліфікуються всі вчинені винним злочини за однією чи за різними статтями Особливої частини КК.

ОСОБА_4 , будучи раніше судимим, останній раз вироком Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 11.04.2019 за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі та 11.10.2022 звільнений з місць позбавлення волі по відбуттю строку покарання, вчинив нові умисні кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 162 КК України.

Таким чином, суд погоджується з наявністю вказаної в обвинувальному акті обставини, яка обтяжує покарання обвинуваченого.

4. Мотиви призначення покарання.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання.

Обираючи вид та строк покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд на підставі ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відноситься до категорій кримінальних проступків відповідно до ст. 12 КК України, особу винного, який офіційно не працевлаштований, за місцем проживання характеризується негативно, бере до уваги наявність обставини, яка обтяжує покарання та відсутність обставин, які пом`якшують покарання. Суд ураховує, що кримінальне правопорушення було вчинене при наявності непогашеної судимості, з відбутим покаранням у виді позбавлення волі строком 3 роки 6 місяців.

Також судом враховано наявність вироку Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 18.03.2024, який на даний час набрав законної сили, щодо засудження ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 309 КК України до позбавлення волі строком 5 років 6 місяців позбавлення волі.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що обвинуваченому в межах даного кримінального провадження слід призначити покарання у межах санкцій статей КК України,

- за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 162 КК України у виді обмеження волі на строк один рік;

- за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 309 КК України у виді обмеження волі на строк один рік один місяць.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити остаточне покарання у виді обмеження волі на строк один рік один місяць.

Водночас, інкриміновані обвинуваченому в межах цієї справи кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 162 КК України, було вчинене ним до постановлення попереднього вироку Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 18.03.2023, отже в даному випадку підлягає застосуванню ч. 4 ст. 70 КК України, тобто мають бути застосовані правила призначення покарання за сукупність кримінальних правопорушень. У цьому випадку в строк покарання слід зарахувати покарання, частково відбуте за попереднім вироком, за правилами, передбаченими ст. 72 КК України.

Отже, остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень слід призначити шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, при цьому в строк остаточно призначеного покарання слід зарахувати запобіжний захід у виді тримання під вартою за попереднім вироком, починаючи з 18.03.2023.

5. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Матеріальна шкода кримінальним правопорушенням не завдана. У кримінальному провадженні цивільний позов не заявлено, потерпілий претензій до обвинуваченого не має.

На момент розгляду справи обвинувачений ОСОБА_4 за вироком Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 18.03.2023 перебуває під вартою в ДУ «Черкаський слідчий ізолятор» за адресою: м. Черкаси, вул. Благовісна, 234 до набрання вироком суду законної сили. Указаний вирок 07.05.2024 набрав законної сили.

З огляду на вказане, ухвалою суду від 10.05.2024 в межах цієї справи постановлено тимчасово, до її розгляду, залишити ОСОБА_4 у Державній установі «Черкаський слідчий ізолятор».

Прокурор просив до набрання вироком законної сили обрати до обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою. Ураховуючи обставини справи та характеризуючі обвинуваченого матеріали, суд вважає виправданим застосування такого запобіжного заходу.

Процесуальні витрати в межах кримінального провадження складаються з витрат на проведення судової експертизи в розмірі 1893,20 грн, які підлягають стягненню з обвинуваченого.

Питання речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.

Ураховуючи викладене, керуючись ст. 7, 100, 124, 128, 349, 368-370, 373, 374, 376, 394, 395 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених за ч. 1 ст. 162, ч. 1 ст. 309 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч. 1 ст. 162 КК України у виді обмеження волі на строк один рік;

- за ч. 1 ст. 309 КК України у виді обмеження волі на строк один рік один місяць.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити остаточне покарання у виді обмеження волі на строк один рік один місяць.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України при призначенні покарання врахувати вирок Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 18.03.2024, змінений ухвалою Черкаського апеляційного суду від 07.05.2024, яким ОСОБА_4 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 309 КК України, призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців.

На підставі ч. 1 ст. 72 КК України перевести менш суворий вид покарання у більш суворий, а саме покарання у виді обмеження волі на строк один рік один місяць перевести в покарання у виді позбавлення волі на строк шість місяців 15 днів.

На підставі частини 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років 8 (вісім) місяців.

Відповідно до ч. 4 ст. 70, ч. 5 ст. 72 КК України ОСОБА_4 в строк покарання зарахувати строк попереднього ув`язнення за вироком Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 18.03.2024 (судова справа № 699/337/23), а саме строк з 18.03.2024 до 28.05.2024.

Ухвалу суду від 10.05.2024 про тимчасове залишення засудженого ОСОБА_4 в ДУ «Черкаський слідчий ізолятор» - скасувати.

Строк покарання обчислювати з моменту набрання вироком законної сили.

До набрання вироком законної сили, починаючи з 29.05.2024, застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою, утримуючи його в ДУ «Черкаський слідчий ізолятор» за адресою: АДРЕСА_5 , з подальшим зарахуванням цього строку в строк відбуття покарання.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати у розмірі 1893,20 (одна тисяча вісімсот дев`яносто три грн. 20 коп) грн, які складаються з витрат на проведення судової експертизи від 14.03.2024 № СЕ-19/124-24/3563-НЗПРАП.

Речові докази у кримінальному провадженні після набрання вироком суду законної сили:

- DVD-R диск із відеозаписами «1371170__0004», «1371170__0005», «1371170__0006», «1371170__0007», «1371170__0008», «1371170__0009», «1371170__0010», «1371170__0011», «1371170__0012» від 05.03.2024, які зберігаються в матеріалах кримінального провадження № 0000133 залишити в матеріалах кримінального провадження;

- порожню чарункову упаковку та фольговий згорток, із речовиною білого кольору (після об`єднання таблеток об. 1,2) масою 0.878 г., поміщені до сейф пакета з полімерного матеріалу «Національна поліція України. Слідче управління» PSP 1073786, скріпленого паперовою биркою з написами СЕ-19/124-24/3563-НЗПРАП, передані до кімнати зберігання речових доказів Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області знищити.

На вирок суду протягом 30 днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Черкаського апеляційного суду через Корсунь-Шевченківський районний суд Черкаської області.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На підставі ч. 15 ст. 615 КПК України в умовах дії воєнного стану суд обмежується проголошенням резолютивної частини вироку, з обов`язковим врученням (направленням) учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

СуддяОСОБА_1