Справа № 728/2031/23 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/438/24
Категорія - ч. 4 ст. 185 КК України Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

з участю учасників судового провадження:

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката - ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

обвинуваченого - ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000214 від 29 квітня 2023 року, за апеляційною скаргою заступника керівника Чернігівської обласної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Бахмацького районного суду Чернігівської області від 29 лютого 2024 року щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Красний Луч Луганської області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в АДРЕСА_2 , не працюючого, з професійно-технічною освітою, не одруженого, раніше неодноразово судимого:

- 16.12.1999 року вироком Сосницького районного суду Чернігівської області за ч. 3 ст. 140, ч. 3 ст. 83 КК України до покарання у виді 3 років 3 місяців позбавлення волі,

- 21.01.2002 року вироком Сосницького районного суду Чернігівської області за ч. 3 ст. 185 України до покарання у виді 4 років позбавлення волі;

- 26.04.2006 року вироком Сосницького районного суду Чернігівської області за ч. 1 ст. 162 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік 10 місяців;

- 09.09.2009 року вироком апеляційного суду Чернігівської області за ч. 2 п. 6 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України до покарання у виді 14 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

- 19.05.2023 року вироком Коропського районного суду Чернігівської області за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді 6 років позбавлення волі,

- 18.07.2023 року вироком Коропського районного суду Чернігівської області за ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді 6 років 6 місяців позбавлення волі,

- 23 лютого 2024 року Коропським районним судом Чернігівської області за ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років (вирок не набрав законної сили),

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Вироком Бахмацького районного суду Чернігівської області від 29 лютого 2024 року ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України і призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України ОСОБА_8 остаточно призначено покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим за цим вироком і вироком Коропського районного суду Чернігівської області від 23 лютого 2024 року у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років.

Строк відбування покарання ухвалено рахувати з дня постановлення вироку.

Стягнуто з ОСОБА_8 250 грн. 00 коп. процесуальних витрат на користь держави за проведення експертизи.

Запобіжний захід ОСОБА_8 ухвалено не обирати.

В строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховано ОСОБА_8 покарання, яке частково відбуте за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 Кримінального кодексу України.

Питання речових доказів вирішено у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Не погоджуючись з вироком суду прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок суду у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого в наслідок м`якості, ухвалити новий, яким призначити Рубцю покарання за ч. 4 ст. 185 К України у виді 7 років позбавлення волі, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарань за вироками Коропського районного суду Чернігівської області від 18.07.2023 року та від 23.02.2024 року, остаточно призначити покарання у виді 8 років 3 місяців позбавлення волі. Визначити початок строку відбуття покарання - 29.02.2024 року та відповідно до положень ч. 4 ст. 70, ст. 72 КК України зарахувати у строк покарання період перебування ОСОБА_8 під вартою з 22.05.2023 року по 29.02.2024 року. Вказує, що ОСОБА_8 судимий не лише за вироком від 23.02.2024 року, а також вироками Коропського районного суду Чернігівської області від 19.05.2023 року за ч. 4 ст. 185 КК України до 6 років позбавлення волі та 18.07.2023 року за ч. 4 ст. 185 КК України до 6 років 6 місяців позбавлення волі. При цьому остаточне покарання за вироком від 18.07.2023 року на підставі ч. 4 ст. 70 КК України було складено з покаранням за вироком від 19.05.2023 року. У той же час, Бахмацький районний суд, застосовуючи положення ч. 4 ст. 70 КК України під час визначення остаточного покарання за сукупністю кримінальних правопорушень за новим вироком та за вироком Коропського районного суду від 23.02.2024 року, залишив поза увагою ту обставину, що вироком Коропського районного суду від 23.02.2024 року поглинуто лише покарання за вироком Коропського районного суду від 19.05.2023 року. Таким чином, оскільки ОСОБА_8 вчинив злочин до постановлення трьох попередніх вироків, однак місцевим судом при призначенні остаточного покарання застосовано положення ч. 4 ст. 70 КК України до покарання за вироком від 23.02.2024 року, тоді як покарання за вироком Коропського районного суду від 18.07.2023 року залишився не врахованим. Вказує, що при призначенні обвинуваченому покарання не було враховано, що останній неодноразово судимий, має негативні характеристики за місцем проживання, після звільнення з місць позбавлення волі на шлях виправлення не став, вчинив низку кримінальних правопорушень, що посягають на приватну власність інших осіб, застосований місцевим судом принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим не відповідає меті покарання, ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого. Звертає увагу, що судом не враховано, що ОСОБА_8 знаходиться під вартою, а тому необхідно було визначити початок строку відбуття покарання з дати ухвалення вироку (тобто з 29.02.2024 року) та згідно з положеннями ч. 4 ст. 70, ст. 72 КК України зарахувати у строк покарання період попереднього ув`язнення та відбуття покарання за вироком від 18.07.2023 року, а саме з 22.05.2023 року по 29.02.2024 року.

Суд першої інстанції встановив, в кінці квітня 2023 року, точну дату досудовим розслідуванням не встановлено, зранку, у невстановлений досудовим розслідуванням час, ОСОБА_8 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на викрадення чужого майна (крадіжку), діючи з корисних мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, повторно, діючи в умовах воєнного стану, що введений на території України відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, який неодноразово був продовжений, також 20 травня 2023 року на 90 діб, перебуваючи в дворі господарства, що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , шляхом зриву навісного замка, проник до приміщення сараю, звідки умисно, таємно від оточуючих, здійснив крадіжку наступних речей, а саме: велосипеда з жіночою рамою марки «Либідь» вартістю 2600 грн. 00 коп. та бензопили марки «Штіль» вартістю 7310 грн. 86 коп., якими розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв матеріальної шкоди ОСОБА_10 на загальну суму 9910 грн. 76 коп.

Заслухавши доповідача, прокурора, який частково підтримав подану апеляційну скаргу, позицію обвинуваченого та його захисника, які фактично не заперечували проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційних скаргах, колегія суддів приходить до наступного.

Під час апеляційного перегляду матеріалів кримінального провадження, колегія суддів,

В С Т А Н О В И Л А:

В кінці квітня 2023 року, точну дату досудовим розслідуванням не встановлено, зранку, у невстановлений досудовим розслідуванням час, ОСОБА_8 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на викрадення чужого майна (крадіжку), діючи з корисних мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, повторно, діючи в умовах воєнного стану, що введений на території України відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, який неодноразово був продовжений, також 20 травня 2023 року на 90 діб, перебуваючи в дворі господарства, що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , шляхом зриву навісного замка, проник до приміщення сараю, звідки умисно, таємно від оточуючих, здійснив крадіжку наступних речей, а саме: велосипеда з жіночою рамою марки «Либідь» вартістю 2600 грн. 00 коп. та бензопили марки «Штіль» вартістю 7310 грн. 86 коп., якими розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв матеріальної шкоди ОСОБА_10 на загальну суму 9910 грн. 76 коп.

Згідно ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

У відповідності з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке він засуджений, відповідає фактичним обставинам провадження, ґрунтується на доказах, досліджених судом в повному обсязі, оцінених відповідно до вимог ст. 94 КПК України та учасниками судового провадження не оспорюється.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність, то колегія визнає їх такими, що заслуговують на увагу, виходячи з наступного.

Відповідно до норм ст. 65 КК України та роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_8 , суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, що відповідно до ст. 12 КК України є тяжким, наслідки та обставини вчиненого, особу винного: його вік, матеріальний та сімейний стан, стан здоров`я, наявність постійного місця проживання та негативної характеристики за таким, позицію потерпілого, наявність обставин, які пом`якшують покарання та відсутність обставин, які його обтяжують, неодноразове притягнення до кримінальної відповідальності.

Крім того, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_8 судимий не лише за вироком Коропського районного суду Чернігівської області від 23.02.2024 року, а також вироками Коропського районного суду Чернігівської області від 19.05.2023 року за ч. 4 ст. 185 КК України до 6 років позбавлення волі та 18.07.2023 року за ч. 4 ст. 185 КК України до 6 років 6 місяців позбавлення волі. При цьому, остаточне покарання за вироком від 18.07.2023 року на підставі ч. 4 ст. 70 КК України було складено з покаранням за вироком від 19.05.2023 року.

ОСОБА_8 вчинив злочин до постановлення трьох попередніх вироків, однак місцевим судом при призначенні остаточного покарання застосовано положення ч. 4 ст. 70 КК України до покарання за вироком від 23.02.2024 року, тоді як покарання за вироком Коропського районного суду Чернігівської області від 18.07.2023 року залишилося не врахованим

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій-третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 КК України.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові об`єднаної палати ВС від 01.06.2020 року у справі № 766/39/17, зазначено, що при визначенні того, які з правил призначення остаточного покарання (за сукупністю злочинів чи за сукупністю вироків) підлягають застосуванню за наявності іншого обвинувального вироку (вироків) щодо цієї ж особи, слід керуватися саме часом постановлення попереднього вироку, а не часом набрання ним законної сили, тобто якщо злочин, за який засуджено особу в цьому кримінальному провадженні, було вчинено до постановлення попереднього вироку, то остаточне покарання призначається за правилами, передбаченими ч. 4 ст. 70 КК.

Даних вимог суд першої інстанції не дотримався, чим допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Так як, суд при визначенні остаточного покарання мав застосувати правила, передбачені ч. ч. 1, 4 ст. 70 КК України, як до вироку Коропського районного суду Чернігівської області від 23.02.2024 року так і до вироку Коропського районного суду Чернігівської області від 18.07.2023 року.

В свою чергу, вироком Чернігівського апеляційного суду від 26 квітня 2024 року вирок Коропського районного суду Чернігівської області від 23.02.2024 року було скасовано в частині призначеного покарання та ухвалено новий вирок, яким призначено ОСОБА_8 остаточне покарання за ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України з урахуванням покарання за вироком Коропського районного суду від 18.07.2023 року у виді 8 років 3 місяців позбавлення волі.

Виходячи з вищевикладеного, суд апеляційної інстанції, відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, вважає за необхідне при призначенні покарання за сукупністю кримінальних правопорушень застосувати принцип поглинення покарання.

За таких обставин, апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а вирок скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 420, 615 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора - задовольнити частково.

Вирок Бахмацького районного суду Чернігівської області від 29 лютого 2024 року щодо ОСОБА_8 - скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити в цій частині новий вирок.

Призначити ОСОБА_8 покарання за ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання за даним вироком більш суворим покаранням за вироком Чернігівського апеляційного суду від 26.04.2024 року, за сукупністю кримінальних правопорушень, остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді 8 (восьми) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 рахувати з моменту постановлення вироку Чернігівського апеляційного суду від 26 квітня 2024 року.

Зарахувати у строк відбуття покарання період перебування ОСОБА_8 під вартою з 22.05.2023 року по 26.04.2024 року.

В решті цей вирок - залишити без змін.

Згідно ч.4 ст.532 КПК України даний вирок набирає законної сили з моменту його проголошення.

Вирок може бути оскаржений в касаційному порядку відповідно до ст.426 КПК України протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим - в той самий строк з дня вручення копії вироку.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4