Провадження №: 1-кс/752/4542/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.06.2024 м. Київ

Слідчий суддя Голосіївськогорайонного суду міста Києва ОСОБА_1 ,

за участі

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

власника майна ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні відомості про яке внесені до ЄРДР за №0000100 від 14.02.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368, ч. 4 ст. 191, ч. 4 ст. 27 ч. 3 ст. 369, ч. 3 ст. 332 КК України, про арешт майна, -

в с т а н о в и в :

До слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва надійшло вказане клопотання, в якому прокурор просить накласти арешт на речові докази у кримінальному провадженні № 0000100 від 14.02.2023, що виявлені та вилучені слідчим слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_5 02.06.2024 в ході обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 за адресою: за адресою: АДРЕСА_1 , з метою забезпечення їх збереження, а саме:

- грошові кошти в сумі 5000 доларів США, купюрами номіналом по 100 доларів США кожна, які поміщені до спецпакету НПУ KIV № 1112039.

Клопотання обґрунтоване тим, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у м. Києві за процесуального керівництва Київської міської прокуратури здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000100 від 14.02.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 4 ст. 191, ч. 4 ст. 27 ч. 3 ст.369, ч. 3 ст. 332 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що посадові особи ДУ «Інститут медицини праці ім. Ю.І. Кундієва Національної академії медичних наук України» організували протиправний механізм безпідставного отримання особою статусу «особа з інвалідністю» за професійним захворюванням у сфері гірничої промисловості.

Так, посадові особи ДУ «Інститут медицини праці ім. Ю.І. Кундієва Національної академії медичних наук України» налагодили механізм отримання грошових коштів від даної категорії осіб використовуючи при цьому лікарів ДУ «Інститут медицини праці ім. Ю.І. Кундієва Національної академії медичних наук України», КНП «Соснівська міська лікарня», КНП «Покровська міська лікарня» Покровської міської ради та «посередників» Донецької та Львівської області, які підшукують та скеровують на проходження лікарсько-експертної комісії осіб, які мають ознаки професійного захворювання для отримання статусу «особа з інвалідністю».

Встановлено, що протиправний механізм набуття особою статусу «особа з інвалідністю» за професійною діяльністю у сфері гірничої промисловості складається з наступних етапів. Підготовка документів необхідних для направлення особи з професійними захворюваннями до ДУ «Інститут медицини праці ім. Ю.І. Кундієва Національної академії медичних наук України» з метою підтвердження наявність в особи захворювань набутих у зв`язку із виконанням шкідливих робіт на підприємстві. В подальшому проходження особою амбулаторного або стаціонарного обстеження в ДУ «Інститут медицини праці ім. Ю.І. Кундієва НАМН України» під час якого, лікарсько-експертна комісія підтверджує наявність в особи хронічних захворювань. В свою чергу, посередники завчасно повідомляють посадових осіб ДУ «Інститут медицини праці ім. Ю.І. Кундієва НАМН України» дані особи та діагнози, які необхідно підтвердити.

Після цього, лікарсько-експертної комісії надає висновок хронічного професійного захворювання, що є підставою для направлення особи на проходження МСЕК. Вказана послуга коштує 1 000 - 1 500 доларів.

У ході досудового розслідування встановлено, що організаторами та учасниками вказаного злочину є посадові особи з числа керівництва ДУ « Інститут медицини праці імені Ю.І. Кундієва Національної академії медичних наук України », лікарі КНП «Соснівська міська лікарня Червоноградської міської ради, лікарі КНП «Покровська міська лікарня» Покровської міської ради та підконтрольних їм особи «посередники» з Львівської та Донецької областей, які причетні до функціонування протиправного механізму, а саме:

-завідуюча відділенням терапії ДУ «Інститут медицини праці імені Ю.І. Кундієва Національної академії медичних наук України» ОСОБА_6 ;

- ОСОБА_7 , завідуюча неврологічним відділенням ДУ «Інститут медицини праці імені Ю.І. Кундієва Національної академії медичних наук України», організовує процес проходження лікарсько-експертної комісії;

-головний лікар ДУ «Інститут медицини праці імені Ю.І. Кундієва Національної академії медичних наук України» - ОСОБА_4 , надає вказівки завідуючим відділень та лікарям Інституту підтверджувати «фіктивні» діагнози особам.

-голова лікарсько-експертно комісії ДУ «Інститут медицини праці імені Ю.І. Кундієва Національної академії медичних наук України» - ОСОБА_8 , який затверджує висновки комісії;

-завідуюча консультативно-поліклінічного відділення ДУ «Інститут медицини праці імені Ю.І. Кундієва Національної академії медичних наук України» ОСОБА_9 , яка здійснює збір коштів у своєму службовому кабінеті № 103;

-лікар-профпатолог КНП «Соснівська міська лікарня Червоноградської міської ради» ОСОБА_10 ;

-лікар КНП «Соснівська міська лікарня Червоноградської міської ради» ОСОБА_11 ,

-медична сестра КНП «Соснівська міська лікарня Червоноградської міської ради» ОСОБА_12 ;

-лікар-профпотолог КНП «Соснівська міська лікарня Червоноградської міської ради» ОСОБА_13 ,

-лікар-профпотолог КНП «Соснівська міська лікарня Червоноградської міської ради» ОСОБА_14 ;

-посередники із числа працівників КНП «Покровська міська лікарня» Покровської міської ради ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19

02.06.2024 слідчим СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_5 на підставі ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 проведено обшук за місцем проживання головного лікаря ДУ «Інститут медицини праці імені Ю.І. Кундієва Національної академії медичних наук України» ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 .

В ході обшуку слідчим виявлено речі та документи, які стосуються обставин вчинення кримінального правопорушення та мають значення для встановлення істини у кримінальному провадженні, а саме: грошові кошти в сумі 5000 доларів США, купюрами номіналом по 100 доларів США кожна, які поміщені до спецпакету НПУ KIV № 1112039.

Органом досудового розслідування під час проведення обшуку прийнято рішення про необхідність вилучення вказаних грошових коштів для забезпечення подальшого повного, всебічного та об`єктивного розслідування вказаного кримінального провадження, а також з`ясування об`єктивної істини по справі.

02.06.2024 вищевказані виявлені та вилучені грошові кошти визнані речовими доказами у рамках кримінального провадження, про що винесено відповідну постанову.

Прокурор в судовому засіданні просив задовольнити вказане клопотання.

Власник майна просив відмовити в задоволенні клопотання, зазначивши, що вилучені кошти є збереженнями його та дружини за довгий проміжок часу та жодного відношення до кримінального провадження не мають.

Дослідивши матеріали клопотання вважаю клопотання таким, що не підлягає задоволенню зважаючи на наступне.

Судом встановлено, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у м. Києві за процесуального керівництва Київської міської прокуратури здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000100 від 14.02.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 4 ст. 191, ч. 4 ст. 27 ч. 3 ст. 369, ч. 3 ст. 332 КК України.

02.06.2024 слідчим СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_5 на підставі ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 проведено обшук за місцем проживання головного лікаря ДУ «Інститут медицини праці імені Ю.І. Кундієва Національної академії медичних наук України» ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 . За змістом означеної ухвали було надано дозвіл на відшукання та вилучення, зокрема, грошових коштів отриманих злочинним шляхом.

У ході обшуку слідчим виявлено грошові кошти в сумі 5000 доларів США, купюрами номіналом по 100 доларів США кожна, які поміщені до спецпакету НПУ KIV № 1112039.

02.06.2024 вищевказані виявлені та вилучені грошові кошти речі та документи визнані речовими доказами у рамках кримінального провадження, про що винесено відповідну постанову.

Проте, до клопотання про арешт майна не долучено, жодного доказу, що вилучені кошти являються коштами отриманими злочинним шляхом. Прокурором у судовому засіданні не доведено, що вказані кошти одержані злочинним шляхом або мають відношення до неправомірної вигоди чи іншого кримінального правопорушення яке розслідується в межах кримінального провадження №0000100.

Відповідно до ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до вимог частини другої вказаної статті арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Прокурор, обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог ст. 171 КПК України, зазначив мету відповідно до положень ст. 170 КПК України, з якою пов`язує необхідність у накладенні такого арешту, з метою збереження речових доказів.

Згідно положень ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Прокурор в клопотанні зазначив, що метою арешту вищезазначеного нерухомо майна є збереження його як речового доказу, проте відповідних доказів на підтвердження необхідності накладення арешту не надавав. Крім того, прокурор просить накласти арешт на вказане у клопотанні майно, особи яка не має процесуального статусу у кримінальному провадженні, отже прокурором не доведено існування правових підстав для накладення арешту на майно.

Згідно п. 5 ч. 1, 2 ст.173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

За таких обставин, слідчий суддя вважає за необхідне в задоволенні клопотання відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-174 КПК України, слідчий суддя,-

п о с т а н о в и в :

У задоволенні клопотання - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня отримання її копії.

Повний текст ухвали проголошено 10.06.2024 о 16 год. 10 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1