Справа № 132/511/24
Провадження №11-кп/801/721/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000011 від 02.02.2024,

за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Калинівського районного суду Вінницької області від 04 квітня 2024 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Радівка Калинівського району Вінницької області, українця, громадянина України, освіта середня спеціальна, розлученого, безробітного, виключеного з військового обліку, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 20.07.2022 Калинівським районним судом Вінницької області за ч.4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки,

- визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини

Оскарженим вироком ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, призначено йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 71, пп.«б» п.1 ч.1 ст.72 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до призначеного покарання за цим вироком невідбутої частини покарання за вироком Калинівського районного суду Вінницької області від 20.07.2022, призначено ОСОБА_9 остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років 2 (двох) місяців позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_9 ухвалено рахувати з моменту затримання на виконання вироку.

Ухвалено стягнути із засудженого ОСОБА_9 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта в сумі 3029 (три тисячі двадцять дев`ять) гривень 12 копійок.

Арешт, накладений відповідно до ухвали слідчого судді Калинівського районного суду Вінницької області від 06.02.2024 року на тимчасово вилучене майно, а саме поліетиленовий пакет із речовиною рослинного походження, зеленого кольору, ухвалено скасувати.

Речові докази в справі: поліетиленовий пакет із речовиною рослинного походження, зеленого кольору, яку було поміщено до спец. пакету НПУ WAR 0073506 із відповідними написами, підписами понятих та учасників, який здано на зберігання до камери зберігання речових доказів відділення поліції №1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області, - знищити.

Згідно з вироком ОСОБА_9 , діючи умисно, посягаючи на встановлені чинним законодавством України суспільні відносини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, суспільні відносини, що охороняють здоров`я населення України, в порушення вимог ст.ст. 7, 12, 17, 25 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995, Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, а також зловживання ними» від 15.02.1995, постанови Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000 та наказу Міністерства охорони здоров`я України № 188 від 01.08.2000 (з наступними змінами та доповненнями до наведених нормативних актів), будучи особою достовірно знаючою про порядок обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, прекурсорів на території України та відповідальність за їх незаконний обіг, з метою вчинення умисного кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним виготовленням, придбанням, зберіганням наркотичних засобів, без мети збуту, у вересні 2023 року, більш точної дати під час досудового розслідування не встановлено, перебуваючи на полі неподалік села Радівка Хмільницького району Вінницької області, знайшов рослини коноплі.

ОСОБА_10 , маючи умисел на придбання, виготовлення та подальше зберігання наркотичного засобу без мети збуту, зірвав ці рослини, незаконно придбавши таким чином наркотичний засіб. Після чого, в межах зазначеного вище часу, ОСОБА_9 переніс їх до свого будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . У подальшому знайдені рослини роду коноплі ОСОБА_9 висушив, відділив листя від стебел та подрібнив, незаконно виготовивши таким чином наркотичний засіб, який помістив в полімерний пакет, розпочавши його незаконне зберігання без мети збуту та в подальшому періодично вживав шляхом паління.

02.02.2024 о 12 год. 00 хв., ОСОБА_10 , незаконно зберігаючи при собі наркотичний засіб у правій кишені своєї курки, проходячи поблизу будинку, що розташований по АДРЕСА_2 , був зупинений та затриманий працівниками поліції.

Під час проведення особистого обшуку, у затриманого ОСОБА_9 , в правій кишені його куртки чорного кольору, виявлено та вилучено поліетиленовий пакет із вмістом речовини рослинного походження, зеленого кольору.

Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/102-23/2315-НЗПРАП від 07.02.2024 року, надана на дослідження речовина рослинного походження, є наркотичним засобом - канабісом. Маса канабісу (у перерахунку на висушену речовину) становить 33,03 г.

Суд визнав недоцільним досліджувати інші докази по кримінальному провадженню, відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_9 правильно розуміє зміст цих обставин. Також обвинуваченому ОСОБА_9 суд роз`яснив, що в такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 свою вину у скоєному визнав повністю за обставин вказаних в обвинувальному акті. Суду показав, що приблизно у вересні 2023 року, він, перебуваючи на полі неподалік села Радівка Хмільницького району Вінницької області, знайшов рослини коноплі, яка там росла.

Він зірвав ці рослини та відніс їх до свого будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . В дома знайдену рослину висушив, відділив листя від стебел, подрібнив та помістив в полімерний пакет. В подальшому він періодично вживав дану коноплю шляхом куріння. 02 лютого 2024 року о 12 год. 00 хв., зберігаючи при собі наркотичний засіб у правій кишені своєї курки, проходячи поблизу будинку, що розташований по АДРЕСА_2 , був зупинений та затриманий працівниками поліції, які виявили і вилучили у нього поліетиленовий пакет із вмістом коноплі. У вчиненому щиро розкаюється та просить його суворо не карати.

Такі дії обвинуваченого ОСОБА_9 судом кваліфіковані за ч.1 ст. 309 КК України, як незаконне виготовлення, придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 просить скасувати оскаржуваний вирок та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

У доводах апеляційної скарги зазначає про те, що ні під час дізнання, ні під час судового розгляду йому не було роз`яснено право на залучення захисника, незважаючи на те, що він бажав його залучити, однак через юридичну необізнаність не володів інформацією як це безпосередньо зробити. Також зазначає, що є малограмотною людиною без технічної або вищої освіти, тому не розуміє, які документи йому надають для підпису тощо.

Окрім цього, у обґрунтування своїх доводів посилається на постанову ВС від 24.04.2023 у справі№ 487/5207/17.

Прокурор ОСОБА_11 відповідно до ч.1 ст.402 КПК України скористався своїм правом та подав заперечення на апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 , у яких просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуваний вирок - без змін.

Позиції учасників апеляційного розгляду

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 підтримав свою апеляційну скаргу, просив її задовольнити та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції. Пояснив, що не заперечує своєї вини, однак ні під час дізнання, ні під час судового розгляду йому не було належним чином роз`яснено право на захист, а оскільки він малограмотний, то не скористався правом мати захисника.

Захисник ОСОБА_12 та ОСОБА_7 підтримали апеляційну скаргу свого підзахисного, просили її задовольнити. Захисник ОСОБА_7 просила дослідити та долучити до матеріалів кримінального провадження медичні документи, які характеризують стан здоров`я підзахисного. Зокрема: виписку-епікриз із медичної карти № 13429 стаціонарного хворого нефрологічного відділеня обласного Центру нефрології та діалізу від 03.06.2024;медичну карту амбулаторного хворого від 21.06.2024; довідку військово-лікарської комісії від 16.04.2024 про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку.

Прокурор ОСОБА_6 просив залишити апеляційну скаргу обвинуваченого без задоволення, а оскаржуваний вирок- без змін. Вказав, що вирок є законним, обґрунтованим та мотивованим, відповідає вимогам ст.370 КПК України, натомість доводи апеляційної скарги та твердження захисників про малограмотність обвинуваченого та порушення його права на захист є надуманими та такими, що спростовуються матеріалами кримінального провадження.

Мотиви і висновки апеляційного суду

Заслухавши доповідь судді, виступи учасників судового розгляду, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступного висновку.

У відповідності до вимог ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом у межах апеляційної скарги.

Висновок суду щодо фактичних обставин кримінального провадження, правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_9 за кримінальним законом та доведеність його вини в апеляційній скарзі не оспорюється, а тому апеляційним судом не перевіряється.

За правилами ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Вказані положення закону розповсюджуються не тільки на вирішення питання про доведеність чи не доведеність вини обвинуваченого, але й при призначенні покарання, у разі ухвалення обвинувального вироку.

На переконання апеляційного суду, вказаним вимогам закону оскаржуваний вирок відповідає в повному обсязі, а тому апеляційну скаргу обвинуваченого слід залишити без задоволення.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги обвинуваченого про порушення його права на захист, апеляційний суд зазначає наступне.

Інкриміноване ОСОБА_9 кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.309 КК України, належить до кримінальних проступків.

За правилами статті 52 КПК України участь захисника є обов`язковою у кримінальному провадженні щодо особливо тяжких злочинів. У цьому випадку участь захисника забезпечується з моменту набуття особою статусу підозрюваного.

Згідно з ч.2 ст.52 КПК України участь захисника забезпечується також у кримінальних провадженнях щодо осіб: які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення у віці до 18 років; стосовно яких передбачається застосування примусових заходів виховного характеру; які внаслідок психічних чи фізичних вад (німі, глухі, сліпі тощо) не здатні повною мірою реалізувати свої права; які не володіють мовою, якою ведеться кримінальне провадження; стосовно яких передбачається застосування примусових заходів медичного характеру або вирішується питання про їх застосування; стосовно яких здійснюється спеціальне досудове розслідування або спеціальне судове провадження; а також щодо реабілітації померлої особи, чи у разі укладення угоди між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Участь захисника у таких випадках є обов`язковою та забезпечується з моменту встановлення вищенаведених обставин.

Як убачається зі змісту частини 2 статті 52 КПК України, «малограмотність» чи «необізнаність у юридичних тонкощах» не є підставою для визнання участі захисника у кримінальному провадженні обов`язковою.

Разом з тим, у разі встановлення обставин, які ставлять під сумнів можливість підозрюваним, обвинуваченим реалізовувати гарантовані йому процесуальним законом права, зокрема знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його підозрюють, обвинувачують, бути чітко і своєчасно повідомленим про свої права, передбачені КПК, а також отримати їх роз`яснення, така участь за певних умов може визнаватися обов`язковою з моменту встановлення цих обставин у справі.

Так, відповідно до пункту 3 частини 1 статті 49 КПК у випадках, якщо слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд вирішить, що обставини кримінального провадження вимагають участі захисника, а підозрюваний, обвинувачений не залучив його, то вони зобов`язані забезпечити участь захисника.

Проте, варто зауважити, що таке рішення вказаних вище суб`єктів носить оціночний характер і неприйняття такого рішення не тягне за собою правових наслідків тотожних з наслідками недотримання вимог статті 52 КПК України.

Апеляційним судом установлено, що обвинувачений ОСОБА_9 має базову середню освіту (дев`ять класів) та професійно-технічну освіту (тракторист), на обліках лікарів-нарколога чи психіатра не перебуває, жодних вад розвитку або фізичних вад немає, вільно володіє мовою, якою здійснювалося дізнання та судовий розгляд, перебував на обліку в органах пробації, кримінальний проступок вчинив під час іспитового строку, самостійно підготував та подав апеляційну скаргу.

Таким чином, зважаючи на дані, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_9 , апеляційний суд вважає, що доводи про малограмотність надумані та є способом захисту з метою уникнення відбування покарання у виді позбавлення волі. У цьому контексті апеляційний суд вважає за необхідне зазначити про те, що слушним є зауваження прокурора ОСОБА_6 , висловлене під час апеляційного розгляду про те, що сторона захисту безпідставно прирівнює професійно-технічну освіту до малограмотності.

Окрім того, посилання в апеляційній скарзі на практику Верховного Суду постанові від 24.04.2023 справа № 487/5207/17 не є релевантним, оскільки в даному разі касаційним судом скасовано ухвалу апеляційного суду з тих підстав: судами констатовано висновок про малограмотність виключно на підставі слів ОСОБА_8 та ОСОБА_9; не перевірено висновків місцевого суду про нероз`яснення виправданим права мати захисника під час досудового розслідування, з огляду на долучені до апеляційної скарги документи, зокрема протоколи роз`яснення підозрюваним права на захист від 20 вересня 2017 року; апеляційним судом не спростовано належним чином тверджень прокурора про безпідставність висновків місцевого суду у частині недопустимості доказів у справі.

До того ж, вказаною постановою ВС сформовано правову позицію відповідно до якої малограмотність чи неграмотність підозрюваного, обвинуваченого не є підставою для визнання обов`язковою участь захисника у кримінальному провадженні. Відсутність у підозрюваного, обвинуваченого належної освіти сама по собі не є підставою для обов`язкової участі захисника у кримінальному провадженні. Неприйняття рішення слідчим, прокурором, слідчим суддею про забезпечення участі захисника у кримінальному провадженні на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КПК, зокрема й у випадку, коли підозрюваний, обвинувачений є малограмотним чи неграмотним, не тягне за собою правових наслідків, передбачених ст. 52 КПК України.

Що стосується доводів апеляційної скарги про не роз`яснення обвинуваченому права на захист під час дізнання та судового розгляду, то вони безпідставні та спростовуються матеріалами кримінального провадження.

Зокрема, як убачається з матеріалів кримінального провадження, 20.02.2024 ОСОБА_9 оголошено про підозру у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України. Під час вручення підозри ОСОБА_9 відповідно до ст. 42 КПК України роз`яснено його права, у тому числі право на захист, право залучити захисника самостійно або отримати послуги захисника за рахунок держави у випадку відсутності коштів на оплату таких послуг.

Про роз`яснення прав ОСОБА_9 особисто розписався у повідомленні про підозру в 17 год.10 хв. 20.02.2024. Також ОСОБА_9 вручена пам`яткаа про процесуальні права та обов`язки підозрюваного на 3 аркушах. Отримання пам`ятки та ознайомлення з правами без обмеження в часі обвинувачений, а на той час підозрюваний, засвідчив власним підписом.

Відповідно до протоколу про роз`яснення права на захист від 20.02.2024 дізнавачем у період з 17 год. 15 хв. до 17 год. 20 хв. ОСОБА_9 додатково роз?яснено право на захист, однак підозрюваний ОСОБА_9 у протоколі зазначив, що від послуг адвоката відмовляється, що не пов`язано з його матеріальним становищем.

Надалі ОСОБА_9 у період з 17 год. 25 хв. по 18 год. 10 хв. 20.02.2024 був допитаний у процесуальному статусі підозрюваного, при цьому йому повторно роз?яснені його процесуальні права, право на захист, що підтверджується протоколом допиту підозрюваного від 20.02.2024. Однак, ОСОБА_9 під час допиту повторно вказав, що з правами ознайомлений, захисника мати не бажає, що не пов?язано з його матеріальним становищем.

Таким чином, вказане спростовує доводи обвинуваченого про те, що йому під час дізнання не були належним чином роз`яснені процесуальні права, у тому числі право на захист, а також спростовує твердження захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , висловлені під час апеляційного розгляду про зловживання дізнавача під час проведення дізнання.

Що ж стосується роз`яснення прав обвинуваченому під час судового розгляду, то апеляційний суд зазначає наступне.

За правилами ст. 345 КПК України особам, які беруть участь у судовим розгляді, вручається пам?ятка про їхні права та обов?язки, передбачені цим Кодексом. Після ознайомлення обвинуваченого та інших осіб, які беруть участь та судовому розгляді, з пам?яткою головуючий з?ясовує, чи зрозумілі їм їх права та обов?язки і у разі необхідності роз?яснює їх.

Установлено, що під час судового розгляду в суді першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_9 29.02.2024 вручено пам`ятку про права та обов`язки, що підтверджується розпискою, яка знаходиться у матеріалах кримінального провадження.

Також, як убачається із технічного запису судового засідання, головуючий суддя ОСОБА_1 з`ясовував під час судового розгляду у обвинуваченого ОСОБА_9 чи вручалася йому пам`ятка про права та обов`язки, чи зрозумілі вони йому, чи не потребує він їх роз`яснення.

Будь-яких зауважень обвинувачений ОСОБА_9 не висловлював, вказував, що права та обов`язки зрозумілі, не вказував про необхідність їх роз`яснення та не заявляв клопотань про залучення захисника.

Викладене, на переконання апеляційного суду, не свідчить про те, що обвинуваченого ОСОБА_9 позбавили можливості повною мірою реалізовувати свої процесуальні права, а навпаки свідчить про те, що обвинуваченому ОСОБА_9 було надано можливість як під час дізнання, так і під час судового розгляду скористатися правом на залучення захисника, однак останній вказаним правом не скористався.

Відповідно до ч.1 ст.26 КПК України сторони є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. З огляду на це, під час апеляційного розгляду не знайшли свого підтвердження доводи апеляційної скарги обвинуваченого про порушення його права на захист (у даному разі можливість мати захисника), оскільки під час дізнання та судового розгляду йому було роз`яснено таке право, однак він не використав можливості, надані йому процесуальним законом.

Апеляційний суд також зазначає, що посилання захисника ОСОБА_7 на медичні документи, які підтверджують наявність у ОСОБА_9 серйозних захворювань, не є перешкодою для призначення покарання у виді позбавлення волі, оскільки медична допомога засудженим надається відповідно до Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 15.08.2014 № 1348/5/572, Закону України "Про екстрену медичну допомогу"та Порядку надання екстреної медичної допомоги особам, узятим під варту або яким призначено покарання у виді позбавлення волі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 листопада 2012 року № 1122 тощо. Разом з тим, наявність серйозних захворювань, може бути підставою для звернення з клопотанням про звільнення від відбування покарання за хворобою в порядку статті 537 КПК України під час виконання вироку. При цьому нічим не підтверджені посилання захисника ОСОБА_8 про те, що обвинувачений ОСОБА_9 вживає заходи щодо лікування від наркотичних засобів, а надані захисниками медичні документи стосуються захворювання, яке не пов`язане з наркоманією.

Зрештою істотних порушень норм кримінального процесуального законодавства, які є безумовною підставою для скасування вироку та призначення нового розгляду в суді першої інстанції, апеляційним судом не встановлено.

Призначене ОСОБА_9 покарання відповідає вимогам статей 50 та 65 КК, є законним та обґрунтованим, підстав вважати його явно несправедливим через його суворість у апеляційного суду не має, зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_9 належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, оскільки вчинив кримінальний проступок під час іспитового строку, встановленого вироком Калинівського районного суду Вінницької області від 20.07.2022.

За таких обставин, апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 слід залишити без задоволення, а оскаржуваний вирок - без змін.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 - залишити без задоволення.

Вирок Калинівського районного суду Вінницької області від 04 квітня 2024 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_9 за ч.1 ст.309 КК України - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4