Дата документу 20.06.2024Справа № 554/4924/24
Провадження № 1-кс/554/5374/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2024 року м. Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави в складі: слідчого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконфереції скаргу ОСОБА_4 щодо невнесення Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,-

ВСТАНОВИВ :

Скаржник ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді зі скаргою щодо невнесення ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві, відомостей про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР.

У судовому засіданні скаржник ОСОБА_5 відмовився підтримувати свою скаргу та за власним бажанням видалився із кімнати для проведення відеоконференцій Державної установи «Полтавська виправна колонія (№64)».

Представник ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві, у судове засідання не з?явився, будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час судового розгляду.

Слідчий суддя, заслухавши скаржника, дослідивши матеріали скарги, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується.

Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних та кримінальних справ в Узагальненні «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» від 12.01.2017 року №9-49/0/4-17 викладена правова позиція про випадки, коли слідчим суддям доцільно залишати скаргу без розгляду. У випадку залишення скарги без розгляду скаржник буде мати право повторно звернутися з такою в суд.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 р. та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 р. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв`язку з наведеним, положення ч. 3 ст. 306 КПК України, якими передбачено, що розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується та у випадку, якщо суд постановляє ухвалу про залишення скарги без розгляду, якщо належним чином повідомлений скаржник, повторно не прибув у судове засідання без поважних причин або не повідомив про причини неявки, якщо від нього не надійшло заяви про розгляд скарги за його відсутності, не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 р. у справі "Юніон Аліментаріа ОСОБА_6 проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Скаржник має сприяти розгляду справи, оскільки він є найбільш зацікавленим в її розгляді.

20.06.2024 року у судовому засідання скаржник ОСОБА_7 залишив кімнату для проведення відеоконференцій ДУ Полтавська виправна колонія (№64), що слідчий суддя розцінює як відсутність його зацікавленості у розгляді скарги та як відмову від підтримання скарги щодо невнесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами.

На підставі викладеного, беручи до уваги, що ОСОБА_5 відмовилася від підтримання даної скарги, про слідчий суддя приходить до висновку про необхідність залишення вказаної скарги без розгляду.

Керуючись ст.ст.9,303-307,369,376 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ :

Скаргу ОСОБА_4 щодо невнесення Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань залишити без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено 21.06.2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1