КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

представника власника майна ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 в інтересах власника майна ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 02 лютого 2024 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 02.02.2024 задоволено клопотання прокурора другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у сфері протидії організованій злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 про арешт майна, в рамках кримінального провадження № 0001678 та накладено арешт на речовий доказ, а саме: мобільний телефон iPhone 11 Pro, номер моделі MWC62FS/A, з сім-карткою мобільного оператора Київстар НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 .

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, представник ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора.

В апеляційній скарзі представник власника майна зазначав, що ОСОБА_7 не допитано у межах даного кримінального провадження. ___________________________________________________________________________

Справа 757/3310/24-к Слідчий суддя - ОСОБА_9

Апеляційне провадження № 11-сс/824/2064/2024 Суддя-доповідач - ОСОБА_1 .

Апелянт звертав увагу на те, що кримінальне правопорушення вчинене, на думку сторони обвинувачення, посадовими особами ПрАТ «НЕК «Укренерго» (100 відсотків акцій якого належить державі), а відтак кримінальне провадження не підслідне слідчим органів внутрішніх справ.

Під час проведення обшуку в офісному приміщенні КВКП «Союз» вилучено належний ОСОБА_7 мобільний телефон «Iphone 11 Pro» (номер моделі MWC62FS/A), без передбачених законом підстав, за наявності прямої заборони слідчого судді зазначеної в ухвалі від 24.11.2023 про надання дозволу на проведення обшуку. Копію вказаної ухвали до клопотання не долучено.

В ході обшуку ОСОБА_7 надав доступ до інформації, що міститься у мобільному телефоні, і спеціаліст ІСТЕ СБУ ОСОБА_10 , який приймав участь у проведені обшуку, мав технічну можливість скопіювати весь обсяг інформації, який цікавив орган досудового розслідування та містився у вилученому мобільному телефоні. У протоколі не зазначено, з яких саме міркувань та за якими ознаками зроблено висновок про те, що саме вказаний мобільний телефон має значення для кримінального провадження та/або потребує експертного дослідження.

Вилучений в ході обшуку мобільний телефон є тимчасово вилученим майном, що підтверджується ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 10.01.2024 у справі № 757/59092/23, якою зобов`язано уповноважених осіб Головного слідчого управління Національної поліції України повернути вилучений мобільний телефон ОСОБА_7 .

Крім того, в порушення вимог ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання про арешт майна вилученого під час обшуку направлено до Печерського районного суду міста Києва лише 23.01.2024, тобто після спливу 1 місяця 10 днів від дати проведення обшуку та вилучення цього майна.

Також, ні в постанові від 18.01.2023 про визнання речовими доказами, ні в клопотанні від 22.01.2024 про накладення арешту на майно, стороною обвинувачення не зазначені ознаки, передбачені ст. 98 КПК України, які давали б підстави для арешту цього майна.

Згідно супровідного листа заступника начальника 2 управління ГУ «І» ДЗНД СБУ від 18.01.2024 за № 5/7/2/3-480, у ході огляду мобільного телефону «виявлено листування власника телефону з контактами « ОСОБА_11 » та « ОСОБА_12 », які можуть мати значення для досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001678». Таким чином, будь-яка інша інформація, що міститься у мобільному терміналі зв`язку, сторону обвинувачення не цікавить, а тому підстави утримувати термінал мобільного зв`язку відсутні.

Власник майна ОСОБА_7 у судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлений належним чином, про поважні причини свого неприбуття не повідомив та клопотань про відкладення судового засідання не подавав.

З урахуванням положень ч. 1 ст. 172, ч. 4 ст. 405 КПК України, колегія суддів вважає за можливе проводити апеляційний розгляд у відсутності власника майна, який не прибув у судове засідання.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення представника ОСОБА_6 в інтересах власника майна ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу, думку прокурора ОСОБА_5 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як убачається із наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження,Головним слідчим управлінням Національної поліції України, за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001678 від 08.09.2023 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Згідно даних клопотання, під час досудового розслідування в зазначеному кримінальному провадженні досліджуються обставини розтрати державних коштів ПрАТ «НЕК «Укренерго», КВКП «Союз», ТОВ «Українська Трансформаторна Компанія», ПАТ «Запоріжтрансформатор» під час виконання договору закупівлі укладеного між ПрАТ «НЕК «Укренерго» та КВКП «Союз».

Так, досудовим розслідування встановлено, що службовими особами ПрАТ «НЕК «Укренерго» знаючи про наявність прямих договорів з ПАТ «Запоріжтрансформатор» та вартість трансформаторів від виробника, прийняли рішення здійснити розтрату коштів підприємства з метою подальшого їх привласнення шляхом укладання договору з посередниками за штучно завищеними цінами.

З метою реалізації вказаного механізму, ТОВ «Українська Трансформаторна Компанія» закупило автотрансформатор АТДТН-195000/330/110-У1 у виробника ПАТ «Запоріжтрансформатор» за 56 193 490 грн.

Надалі, КВКП «Союз» закуплено вказаний трансформатор у ТОВ «Українська Трансформаторна Компанія» за 60 728 897 грн., після чого поставлено вказаний трансформатор ПрАТ «НЕК «Укренерго» вже за вартістю 71 606 039 гривень.

Крім того, 12.10.2023 за №5/7/2/3-24324 на адресу Головного слідчого управління Національної поліції України надійшла інформація від 2 управління Головного управління «І» департаменту захисту національної державності Служби безпеки України про те, що в ході виконання доручення слідчого виявлено відомості про співпрацю КВКП «Союз» з афілійованими в рф структурами.

Так, встановлено, що КВКП «Союз» є одним з ключових підрядників ПрАТ «НЕК «Укренерго». Протягом 2018-2023 року вказаним підприємством освоєно 1,6 млрд. грн. бюджетних коштів. Зазначена компанія залучалася до будівництва стратегічно важливих об`єктів (ПС 330 «Новокиївська», ПС 750 «Вінницька», міждержавна ПЛ ХАЕС - Жешув та ін.) так і до проведення аварійно-відновлювальних робіт за наслідком ураження об`єктів критичної інфраструктури в ході ракетних ударів та атак дронів у 2022-2023 роках.

Співробітники вказаного підприємства мають доступ до значної кількості підстанцій південного регіону, крім того, наявні контакти в ПрАТ «НЕК «Укренерго» дозволяють отримувати інформацію про актуальний стан енергосистеми.

Також, вказаним підприємством виконується ряд договорів, щодо будівництва захисних споруд на підстанціях, що дозволяє їм отримувати інформацію про стан захисту об`єктів критичної інфраструктури.

Органом досудового розслідування встановлено, що у директора КВКП «Союз» наявне російське громадянство. Так, ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має паспорт громадянина рф № НОМЕР_2 від 30.04.2010, також наявна інформація про місце реєстрації останнього за адресою: АДРЕСА_1 .

Також встановлено, що до групи компаній «Союз», які фактично контролюються ОСОБА_13 входять ряд структур прямо чи опосередковано пов`язані з рф, в тому числі які приймають участь у державних закупівлях в рф.

Комерційним директором корпорації є ОСОБА_14 , племінниця ОСОБА_13 , остання володіє частками в деяких компаніях групи «Союз»: ТОВ «Союзенергопроект», ТОВ «Бригантина Плюс». Співвласником ТОВ «Бригантина Плюс» є ОСОБА_15 , який в свою чергу є засновником ТОВ «Енергопостачання». При цьому, ТОВ «Енергопостачання» є засновником КВКП «Союз».

ОСОБА_15 , окрім вказаного спільно з ОСОБА_13 є засновником Люксембурзької компанії Soyuz Holding S.A. Вказана компанія, відповідно до даних судових рішень рф, є засновником АО «ИСК «Союз-Сети», ИНН .

Власниками ТОВ «Союзенергопроект» є ОСОБА_14 , ОСОБА_16 (директор), ОСОБА_17 та ОСОБА_18 .

Також досудовим розслідуванням встановлено, що до 02.11.2022 (переписано частку 75% на співвласника ОСОБА_19 ) ООО «Союзенергопроект» НОМЕР_3 , директор ОСОБА_20 (з 15.11.2022, до цього - ОСОБА_21 ), адреса АДРЕСА_2 . У 2017 році виконували роботи для ПАТ «ФСК «ЄЕС» (Россети).

В свою чергу ОСОБА_20 є директором ООО «ИЦ Энергострой», АО «Мосгорснабпродторг», АО «МДЦМП Марьино».

ООО «ИЦ Энергострой» є великим підрядником державних компаній рф. Всього освоєно 12,9 млрд. руб. від ПАО «Россети», 11,9 млрд. руб. ФГУП «ФЕО», 4,7 млрд. руб. ПАО «Россети Московский регион». У тому числі в липні 2023 року підписано 2 контракти на загальну суму 499 млн. руб. з ПАО «ФЕО».

Засновником АО «Мосгорснабпродторг» є Департамент міської власності міста москва.

Відповідно до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій засновниками КВКП «Союз» є ТОВ «Енергопостачання» та ТОВ «Холдинг Союз-консалтинг».

Засновниками ТОВ «Енергопостачання» є ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_4 , ОСОБА_22 , року народження, ІПН НОМЕР_5 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_6 , ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_7 та ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІПН НОМЕР_8 .

Засновниками ТОВ «Холдинг Союз-Консалтинг» є ОСОБА_22 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 та ОСОБА_27 .

При цьому, ОСОБА_28 є дочкою ОСОБА_13 , який фактично здійснює контроль за діяльністю підприємств. Відповідно дочка є номінальним бенефіціарним власником підприємств, перебуває тривалий час за кордоном та не приймає рішень щодо управління активами.

У той же час, решта засновників є керівниками різних ланок у КВКП «Союз» та компаніях, підконтрольних ОСОБА_13 та його довіреними особами.

До вчинення зазначеного злочину можуть бути причетні службові особи КВКП «Союз», яке використовує в своїй діяльності офісні приміщення за адресою: АДРЕСА_3 .

Ухвалою слідчого суддів Печерського районного суду міста Києва від 24.11.2023 надано дозвіл на проведення обшуку в офісних приміщеннях КВКП «СОЮЗ» за адресою: м. Київ, вул. Костянтинівська, буд. 2-А, 3 поверх, офіс 310, що на праві власності належать Проектно-будівельному підприємству «Універсал» у формі ТОВ, ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ТОВ «ГУРТ ЛІМІТЕД», ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_46 , ОСОБА_47 , ОСОБА_48 , ОСОБА_49 , ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», ОСОБА_50 , ПрАТ «Укррадіоприлад», ОСОБА_51 , ОСОБА_52 , ОСОБА_53 , ОСОБА_54 , ОСОБА_55 , ТОВ « Ш.Р. Інтернешнл », ОСОБА_56 , ОСОБА_57 , ОСОБА_53 , ОСОБА_58 , ОСОБА_59 , ОСОБА_60 , ОСОБА_61 , ОСОБА_62 , ОСОБА_63 .

Згідно даних протоколу обшуку від 13.12.2023, складеного слідчим Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_64 , цього ж дня проведено обшуку за адресою: АДРЕСА_3 , в ході якого виявлено та вилучено майно, серед якого мобільний телефон iPhone 11 Pro, номер моделі MWC62FS/A, з сім-карткою мобільного оператора Київстар НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 .

Постановою слідчого Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_64 від 18.01.2024 мобільний телефон iPhone 11 Pro, номер моделі MWC62FS/A, з сім-карткою мобільного оператора Київстар НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 , визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0001678 від 08.09.2023.

23.01.2024 прокурор другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у сфері протидії організованій злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду міста Києва із клопотанням від 22.01.2024 про накладення арешту на мобільний телефон iPhone 11 Pro, номер моделі НОМЕР_9 , з сім-карткою мобільного оператора Київстар НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 .

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 02.02.2024 задоволено клопотання прокурора та накладено арешт на речовий доказ, а саме: мобільний телефон iPhone 11 Pro, номер моделі MWC62FS/A, з сім-карткою мобільного оператора Київстар НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 .

З такими висновками слідчого судді суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст. 131-132, 170-173 КПК України, задовольнив клопотання прокурора про накладення арешту на мобільний телефон iPhone 11 Pro, номер моделі НОМЕР_9 , з сім-карткою мобільного оператора Київстар НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 , з тих підстав, що вказане майно у встановленому законом порядку визнане речовими доказами у межах кримінального провадження № 0001678 від 08.09.2023, та відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою збереження речових доказів.

З огляду на наведене та враховуючи, що слідчим суддею першої інстанції ретельно перевірено майно, на яке прокурор просив накласти арешт і його відношення до матеріалів кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на мобільний телефон ОСОБА_7 , вилучений в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_3 , оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що вказане майно може бути відчужене, знищене чи передане.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170 - 173 КПК України, наклав арешт на вилучене майно, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Викладені в апеляційній скарзі доводи про недоведеність відповідності вилученого майна ознакам речових доказів в розумінні ст. 98 КПК України, є безпідставними, оскільки встановлені прокурором фактичні обставини кримінальних правопорушень у даному кримінальному провадженні, містять сукупність підстав та розумних підозр вважати, що вилучений мобільний телефон може зберегти або містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а отже відповідадає ознакам речових доказів, зазначеним в ст. 98 КПК України, що згідно ч. 3 ст. 173 КПК України дає підстави для його арешту як речового доказу з метою збереження.

З огляду на положення КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Незастосування в даному випадку заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до втрати доказів у провадженні і таким чином позбавить реалізацію мети досудового розслідування та дотримання завдання арешту майна, передбаченого ч. 1 ст. 170 КПК України.

Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, які можуть суттєво позначитися на інтересах ОСОБА_7 , колегією суддів не встановлено.

Як убачається з положень ч. 7 ст. 236 КПК України, вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

З урахуванням наведеного, відсутність мобільного телефону у переліку, щодо якого прямо було надано дозвіл на відшукання в ухвалі слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 24.11.2023 про дозвіл на обшук в офісних приміщеннях КВКП «СОЮЗ» за адресою: АДРЕСА_3 , не є перешкодою для тимчасового вилучення такого майна та звернення у подальшому з клопотанням про арешт такого майна, а тому доводи апеляційної скарги у цій частині є безпідставними.

Посилання представника власника майна на порушення органом досудового розслідування вимог ст. 168 КПК України, не можуть бути безумовною підставою для скасування ухвали слідчого судді та відмови у задоволенні клопотання.

Так, як убачається із протоколу огляду /а.с. 41-70/, складеного старшим оперуповноваженим в особливо важливих справах 3 відділу 2 управління Головного управління «І» ДЗНД Служби безпеки України ОСОБА_65 , під час здійснення огляду мобільного телефону марки «Іphone» модель 11 Pro, сірого кольору, серійний номер: НОМЕР_10 , без логічних систем захисту (паролів, графічних ключів тощо), який вилучено 13.12.2023 в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_3 , з метою встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення відкрито на огляд додаток з «WhatsApp», в ході огляду якого виявлено чат з користувачем, що має назву аккаунту « ОСОБА_11 » та номером телефону НОМЕР_11 . У даному чаті виявлено переписку за 03.11.2021 в якому власник телефону повідомляє про домовленість з ОСОБА_66 , особою з прізвищем « ОСОБА_67 » та особою з прізвищем « ОСОБА_68 » зустрітися для обговорення тендерів та техніки. Також виявлено переписку за 18.11.2021, в якій користувач « ОСОБА_11 » пише «ОСОБА_70, пусть ОСОБА_71 в ответе аргументирует подорожание (сталь, медь и пр)». Далі в листуванні продовжується обмін повідомленнями та здійснюються голосові дзвінки, також передаються файли. Крім того, в цьому додатку виявлено переписку з контактом « ОСОБА_69 » за 16-19.11.2021 в ході яких здійснюється обговорення підготовки листів, що пов`язані з листуванням з контактом « ОСОБА_11 ».

Таким чином, враховуючи те, що вилучений мобільний телефон може зберегти або містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також необхідність його детального огляду та призначення відповідних судових експертиз, доводи апелянта у цій частині є безпідставними.

Доводи апеляційної скарги про порушення правил підслідності фактично стосуються питань оцінки належності та допустимості зібраних у справі доказів, що не є предметом доказування при розгляді клопотання про арешт майна та підлягають перевірці судом під час розгляду кримінального провадження по суті.

Доводи апеляційної скарги про те, що станом на день подання апеляційної скарги ОСОБА_7 не було допитано, не є підставою для відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт майна.

Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 36, ч. 5 ст. 40 КПК України, прокурор, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Порушення органом досудового розслідування визначеного абзацом 2 ч. 5 ст. 171 КПК України строку звернення із клопотанням про арешт майна, вочевидь є недотриманням вимог КПК України, проте, на переконання колегії суддів, таке порушення саме по собі не може бути безумовною підставою для відмови у задоволенні клопотання про арешт майна, а тому доводи апеляційної скарги захисника у цій частині є безпідставними.

Колегією судів не встановлено порушень слідчим суддею положень ст.ст. 170, 172-173 КПК України, які б слугували підставою для її скасування. Ухвала слідчого судді відповідає вимогам ч. 5 ст. 173, 372 КПК України, та містить у собі підстави та мотиви прийнятого рішення.

Інші зазначені в апеляційній скарзі доводи не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, колегією не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що слідчим суддею рішення прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 376, 395, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 02 лютого 2024 року, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3