Справа № 628/338/15-к
№ 1-кп/183/929/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2024 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області кримінальне провадження № 0002453 від 08.12.2014 стосовно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Південний Дергачівського району Харківської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 22.03.2011 Ленінським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 309, ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна; постановою Жовтневого районного суду м. Харкова від 12.06.2014 звільнено від відбування покарання на підставі ст. 7 Закону України «Про амністію» на умовно-достроковий строк 6 місяців 3 дні;

- 05.05.2016 Ленінським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 122 КК України до 1 року обмеження волі; ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 24.01.2017 на підставі ст. 81 КК України звільнений умовно-достроково, не відбутий строк покарання 4 місяця 29 днів;

- 15.02.2018 Золочівським районним судом Харківської області за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 850 гривень; на підставі ухвали Дергачівського районного суду Харківської області від 03.05.2018 покарання у виді штрафу у розмірі 850 гривень замінено на покарання у виді громадських робіт на строк 50 годин;

- 09.10.2019 Ленінським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 187 КК України із застосуванням положень ч. 2 ст. 71, ч. 1 ст. 72 КК України до 7 років 1 місяця 1 дня позбавлення волі з конфіскацією частини майна,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України,

в с т а н о в и в:

В грудні 2014 року, точної дати та часу під час судового розгляду не встановлено, ОСОБА_6 отримав пропозицію від свого знайомого, матеріали кримінального провадження стосовно якого виділені в окреме провадження (далі Особа 1), скоїти напад на приватне фермерське господарство ФОП ОСОБА_7 , яке знаходиться за адресою:АДРЕСА_3 , з метою відкритого заволодіння належними останньому вівцями, та для реалізації свого злочинного умислу зустрітися біля зупинки метро«Московський проспект» у м. Харкові.

Для здійснення своїх злочинних намірів ОСОБА_6 , особа (матеріали кримінального провадження стосовно якої виділені в окреме провадження) (далі Особа 2), особа (матеріали кримінального провадження стосовно якого виділені в окреме провадження) (далі Особа 3) та Особа 1, діючи за попередньою змовою групою осіб, розробили та погодили між собою планскоєння вказаного нападу, розподіливши функції кожного з учасників злочинної групи.

С ОСОБА_8 , Особа 2, Особа 3 та Особа 1, діючи за попередньою змовою групою осіб, відповідно до заздалегідь розробленого і погодженого плану та відведеної кожному членові групи функції, в обумовлений час, а саме 07 грудня 2014 року приблизно о 20 годині,зібралися біля зупинки метро «Московський проспект» на проспекті Московському у м. Харкові.

Продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на скоєння нападу з метою заволодіння майном потерпілого ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою групою осіб, 07 грудня 2014 року приблизно о 20 годині Особа 2 на автомобілі марки ГАЗ 33021, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_9 , та ОСОБА_6 , Особа 3 та Особа 1, на автомобілі «Део Ланос», державний реєстраційній номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_10 , виїхали з АДРЕСА_3 . При цьому Особа 2, їдучи по дорозі, через смс - переписування розподілила між собою та членами злочинної групи ОСОБА_6 , Особа 3 та Особа 1 функції кожного з учасників групи в загальному плані скоєння нападу з метою заволодіння майном потерпілого ОСОБА_7 , при цьому погодивши застосування насильства, небезпечного дляжиття та здоров`я, охоронців приватного господарства потерпілого ОСОБА_7

07 грудня 2014 року приблизно о 22 годині ОСОБА_6 , Особа 3 разом із Особа 2 та Особа 1, діючи за попередньою змовою групою осіб, прибули до ферми, яка належить приватному підприємцю ОСОБА_7 , і розташована по АДРЕСА_3 , і охороняється фізичною охороною сторожами.

Продовжуючи свої злочинні дії, направлені на відкрите заволодіння майном потерпілого ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою групою осіб, відповідно до відведеної йому функції, виконуючи свою роль у загальному плані скоєння злочину, з метою забезпечення доступу Особа 2 та Особа 3 до майна ОСОБА_7 , став наносити удари кулаками рук, а потім і металевим прутом по обличчю і тулубу сторожа ОСОБА_11 , тим самим пригнічуючи волю потерпілого до опору, після чого разом з Особа 1 за допомогою мотузки зв`язали потерпілого ОСОБА_11 , заподіявши йому тілесні ушкодження, які згідно з висновком судово-медичної експертизи № 606-КП/14 від 31.12.2014 за ступенем тяжкості можна розділити на три групи:

І: - синець в окологлазничній області правого ока з переходом на область правої акулової кістки;

- синець в центрі правої щоки, синець в окологлазнічній області лівого ока;

- субкон`юнктивальний крововилив на всьому протязі склери лівого ока.Вищевказані тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень;

ІІ: - рана в проекції правої виличної кістки;

- рана в області лівою надбрівної дуги. Вищевказані тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я;

ІІІ: - рана з долонної поверхні 2-го пальця правої кисті.

Вищевказані тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

При чому, ОСОБА_11 у ході нанесення йому тілесних ушкоджень усвідомлював реальну загрозу для свого життя та здоров`я. Потім ОСОБА_6 та Особа 1, діючи за попередньою змовою групою осіб, відповідно до відведених їм функцій, виконуючи свою роль в загальному плані скоєння злочину, за допомогою мотузки та скотчу, зв`язали другого сторожа ОСОБА_12 , тимсамим пригнічуючи волю останньої до опору, чим спричинили їй тілесні ушкодження у вигляді: синця в області внутрішнього кута лівого ока, які згідно з висновком судово-медичної експертизи № 576 -КП/14 від 08.12.2014 за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.

У цей час Особа 2 та Особа 3, діючи за попередньою змовою групою осіб, відповідно до відведених їм функцій, виконуючи свою роль в загальному плані скоєння злочину, із корисливих спонукань, з метою наживи стали переносити належних потерпілому ОСОБА_7 . овець до автомобіля марки ГАЗ 33021, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , та складати їх у кузов вищевказаного автомобіля. Згодом до них приєднались ОСОБА_6 та Особа 1, та загалом заволоділи належними потерпілому ОСОБА_7 21 вівцею.

Після погрузки викрадених овець до автомобіля марки ГАЗ 33021, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_6 , Особа 2, Особа 3 та Особа 1 були затримані на місці скоєння злочину потерпілим ОСОБА_7 .

Всього ОСОБА_6 , Особа 2, Особа 1 та Особа 3, діючи за попередньою змовою групою осіб, із застосуванням насильства, небезпечним для життя та здоров`я осіб, які зазнали нападу, планували заволодіти всіма належними потерпілому ОСОБА_7 вівцями загальною кількістю 181 голів, із яких: 37 дорослих баранів породи «Романівська», віком 5 років, вартість яких згідно з висновком товарознавчої експертизи № 581 від 20.01 2015 становить 46 250,00 грн., 97 дорослих баранів, породи «Романівська», віком 3 роки, вартістю згідно з цією ж експертизою 106 700,00 грн., та 47 молодих баранів породи «Романівська», віком один рік, вартістю 32 900,00 грн., а всього на загальну суму 185 850,00 грн., що на момент вчинення кримінального правопорушення у двісті п`ятдесят та більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян, та відповідно до п. 3 примітки до ст. 185 КК України визнається кримінальним правопорушенням, вчиненим у великих розмірах.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину свою визнав повністю та показав, що обставини, викладені в обвинувальному акті, не оспорює та повністю визнає себе винним у пред`явленому обвинуваченні. Своїми показаннями підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті. Також додав, що під час відбування покарання у виді позбавлення волі познайомився з ОСОБА_13 , який і запропонував йому скоїти напад на приватне фермерське господарство, яке знаходиться в с. Грушівка Куп`янського району Харківської області. По відбуттю покарання з метою реалізації спільного умислу він зустрівся з ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 для узгодження спільних дій. Приїхавши на ферму вони зв`язали охоронців, щоби ті не чинили їм опору, і викрали овець, після чого були затримані. У скоєному щиро кається, зробив для себе відповідні висновки.

В судовому засіданні у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст вищенаведених обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.

Оскільки учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, не оспорювали в судовому засіданні обставини, при яких обвинуваченим ОСОБА_6 скоєно кримінальне правопорушення, суд вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і учасники судового процесу проти цього не заперечували, і на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням доказів щодо розміру процесуальних витрат, обставин, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого та обтяжують чи пом`якшують покарання.

Також в судовому засіданні суд роз`яснив учасникам судового процесу вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.

Таким чином, суд ухвалює вирок в особливому порядку без дослідження будь-яких доказів обставин передбачених п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 91 КПК України.

Отже, суд, дослідивши докази в межах пред`явленої підозри, не виходячи за межі пред`явленого обвинувачення, яке прокурор підтримав в судовому засіданні, доходить однозначного висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбої), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у інше приміщення чи сховище, спрямованому на заволодіння майном у великих розмірах, доведена у повному обсязі і його умисні дії вірно кваліфіковані органом досудового слідства за ч. 4 ст. 187 КК України.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому, суд керується ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, сукупність усіх обставин у справі.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_6 , суд визнає його щире каяття, яке ґрунтується на належній критичній оцінці ним своєї протиправної поведінки, визнанні вини та готовності підлягати кримінальній відповідальності.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_6 , судом не встановлено.

Крім того, суд бере до увагидані про особу обвинуваченого, який вину свою визнав повністю, на обліку у лікарів нарколога, психіатра не перебуває, відсутність негативної характеристики за місцем мешкання останнього, а також те, що заподіяна шкода потерпілому ОСОБА_7 відшкодована у повному обсязі шляхом повернення викраденого майна.

Разом із тим, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_6 , будучи раніше неодноразово судимим, на шлях виправлення не став та після умовно-дострокового звільнення від відбування покарання протягом невідбутої частини покарання знову вчинив аналогічне кримінальне правопорушення, тобто умисний корисливий злочин. Вчинене ним кримінальне правопорушення відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, де його обов`язковим додатковим об`єктом є життя та здоров`я потерпілого, а відтак одного з найбільш суспільно небезпечного кримінального правопорушення, яке вчинено за попередньою змовою групою осіб, та в результаті вчинення якого потерпілим спричинені легкі тілесні ушкодження.

Тому, з урахуванням особливостей вказаного кримінального правопорушення та обставин його вчинення, особи обвинуваченого, суд не знаходить підстав для призначення ОСОБА_6 покарання із застосуванням ст. ст. 69, 75 КК України, а саме нижче від найнижчої межі чи звільнення від відбування покарання з випробуванням, оскільки такі підстави у суду відсутні, і вважає, що покарання повинно бути призначено виключно у виді позбавлення волі на певний строк вмежах санкції ч. 4 ст. 187 КК України з конфіскацією всього належного йому майна, оскільки саме таке покарання буде співмірним меті його застосування та повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретним його обставинам, обставинам, що пом`якшують покарання та обтяжують його, даним про особу обвинуваченого.

Також, за наявності пом`якшуючої покарання обставини, суд не вбачає необхідності призначення ОСОБА_6 покарання в межах найбільшої санкції ч. 4 ст. 187 КК України.

Крім того судом встановлено, що до постановлення вироку Ленінського районного суду м. Харкова від 09.10.2019 обвинувачений ОСОБА_6 винен ще й в іншому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 4 ст. 187 КК України, вчиненому ним до ухвалення попереднього вироку, і за яке він засуджується цим вироком. Тому, суд вважає за необхідне визначити обвинуваченому ОСОБА_6 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень на підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарання за цим вироком з покаранням, призначеним ОСОБА_6 за вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 09.10.2019.

Крім цього судом також встановлено, що після постановлення вироку Ленінського районного суду м. Харкова від 22.03.2011, за яким ОСОБА_6 постановою Жовтневого районного суду м. Харкова від 12.06.2014 було звільнено від відбування покарання на підставі ст. 7 Закону України «Про амністію» на умовно-достроковий строк 6 місяців 3 дні, останній протягом невідбутої його частини вчинив інше кримінальне правопорушення, за яке він засуджується цим вироком. Тому суд вважає за необхідне визначити обвинуваченому ОСОБА_6 остаточне покарання за сукупністю вироків на підставі ч. 1 ст. 71 КК України та до призначеного покарання за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 22.03.2011.

Крім цього, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує, що згідно з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 29 серпня 2018 року у справі № 663/537/17, якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом України № 2046-VIII від 18 травня 2017 року, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII (від 26 листопада 2015 року).

Як убачається з матеріалів кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, за яке його визнано винуватим за цим вироком, у грудні 2014 року, та в періоди з 08.12.2014 до 05.02.2016, з 21.07.2018 до 09.01.2023 та з 26.10.2023 до теперішнього часу до нього були застосовані заходи попереднього ув`язнення з метою його участі в судовому розгляді цього кримінального провадження.

При цьому, у відповідності до пункту ґ) абзацу четвертого частини п`ятої статті 72 КК України в редакції Закону України № 838-VIII від 26 листопада 2015 року у строк попереднього ув`язнення включається строк перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для участі в судовому розгляді кримінального провадження.

За наведених обставин та з урахування вищевказаних вимог закону, суд вважає за необхідне зарахувати ОСОБА_6 у строк покарання строк попереднього його ув`язнення періоди, коли обвинувачений ОСОБА_6 перебував в Харківському слідчому ізоляторі та ДУ «Дніпровська установа виконання покарань (№4)» та брав участь в судовому розгляді цього кримінального провадження, а саме з 08.12.2014 до 05.02.2016, з 21.07.2018 до 09.01.2023 та з 26.10.2023 до дня набрання цим вироком законної сили із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Призначаючи покарання як кару суд, виходячи з вимог ст. 50 КК України, враховує, що призначення покарання у виді позбавлення волі на певний строк з конфіскацією майна буде необхідним та достатнім для виправлення засудженого і запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`являвся.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Крім того, вирішуючи питання щодо розподілу процесуальних витрат у відповідності до ст. 124 КПК України, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь держави документально підтвердженні витрати на залучення експерта, які складають 4550,04грн. (висновок експерта за результатами проведення судової дактилоскопічної експертизи № 332 від 17.12.2014 у сумі 2213,64 грн.; висновок експерта за результатами проведення судової експертизи волокнистих матеріалів та виробів з них за експертною спеціальністю 8.3 № 40 від 26.12.2023 у сумі 491,40 грн.; висновок експерта за результатами дослідження об`єктів тваринного походження № 399 від 21.01.2015 у сумі 1845,00 грн.).

Запобіжний захід до ОСОБА_6 у цьому кримінальному провадженні на час ухвалення вироку не застосований.

На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, а також усі обставини по справі, керуючись ст. ст. 370, 371, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_6 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 4 ст. 187 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на дванадцять років з конфіскацією всього належного йому майна.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання покарання за цим вироком з покаранням, призначеним вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 09 жовтня 2019 року, визначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на дванадцять років шість місяців з конфіскацією всього належного йому майна.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 22 березня 2011 року у виді десяти днів позбавлення волі, та визначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на дванадцять років шість місяців десять днів з конфіскацією всього належного йому майна.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з 21 липня 2018 року.

Зарахувати у строк відбуття покарання тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою з 08 грудня 2014 року до 05 лютого 2016 року, з 21 липня 2018 року до 09 січня 2023 року, з 26 жовтня 2023 року до дня набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Речові докази:

- єдиний квиток на ім`я ОСОБА_6 , який вилучений у нього та зберігається в матеріалах кримінального провадження; чоловічі спортивні штани, чоловічий светр у сіро-чорно-бежеву смужку, чоловічу куртку чорного кольору, чоловічі кросівки чорного кольору, мобільний телефон марки «Nokia N 95», в якому знаходиться сім-карта, карта пам`яті micro CD об`ємом 2 GВ, який належить ОСОБА_6 , які зберігаються в кімнаті речових доказів при Куп`янському МВ ГУМВС України в Харківській області повернути за належністю ОСОБА_6 ;

- зразки крові ОСОБА_6 , полімерний пакет з дактоплівками та конверт з мікрочастинками з одягу ОСОБА_6 , які поміщено в конверт, та який зберігається в камері зберігання речових доказів Куп`янського МВ ГУМВС України в Харківській області знищити;

- диск СД з записом слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_6 , СД-диск з записом телефонних розмов ОСОБА_6 та роздруківки до них, які зберігаються в матеріалах кримінального провадження залишити в матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави витрати на залучення експерта у розмірі 4550 гривень 04 копійки.

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору негайно, після його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана сторонами кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1