Справа № 553/645/24
Провадження № 1-кп/553/687/2024
В И Р О К

Іменем України

05.03.2024м. Полтава

Ленінський районний суд міста Полтави у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000611 від 01.12.2023 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Комсомольське (Горішні Плавні) Полтавської області, є громадянином України, має повну загальну середню освіту, не одружений, офіційно не працевлаштований, зареєстрований таким, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий: вироком Комсомольського міського суду Полтавської області за ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 345, ч. 1 ст. 70 КК України до 12 років позбавлення волі, за яким на даний час відбуває покарання в ДУ "Полтавська виправна колонія (№ 64), не відбута частина покарання 2 роки 3 місяці 15 днів,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України,

в с т а н о в и в:

Засуджений ОСОБА_5 , відбуває покарання з 13.09.2015 в ПВК № 64, будучи підданим на підставі ухвали Ленінського районного суду м. Полтави від 07.02.2023 у справі № 553/249/23 стягненню у вигляді переведення до приміщень камерного типу установи строком на 2 місяці, який ніким не оскаржений та не скасований, на шлях виправлення не став та продовжив умисно систематично порушувати встановлений режим відбування покарання і відмовлятися від виконання законних вимог адміністрації установи виконання покарань.

30.11.2023, близько 09 год. 10 хв., в приміщенні відділення соціально-психологічної служби (СПС) № 2 ПВК № 64, розташованого за адресою: м. Полтава, вул. Старокотелевська, 6, ОСОБА_5 , будучи ознайомленим з графіком двогодинного відпрацювання на благоустрій колонії, затвердженим начальником установи, забезпеченим необхідним справним інвентарем для прибирання, за станом здоров`я маючи можливість виконати законні вимоги адміністрації установи щодо проведення дорученої роботи, умисно, протиправно, без поважних на те причин, у відкритій, демонстративній формі категорично відмовився виконувати поставлені перед ним вимоги з прибирання спального приміщення відділення соціально-психологічної служби (СПС) № 2 ПВК № 64.

Через деякий час, начальник відділення соціально-психологічної служби (СПС) № 2 ПВК № 64 ОСОБА_6 , у присутності працівників ПВК № 64: чергового помічника начальника установи ОСОБА_7 , першого заступника начальника установи ОСОБА_8 , завідуючого медичної частини ОСОБА_9 , оперуповноваженого оперативного відділу ОСОБА_10 , вдруге звернувся із законною вимогою до засудженого ОСОБА_5 приступити до прибирання спального приміщення відділення соціально-психологічної служби (СПС) № 2 ПВК № 64, на що засуджений ОСОБА_5 публічно в присутності вказаних працівників повторно відповів категоричною відмовою.

Далі, засудженому ОСОБА_5 начальником відділення соціально-психологічної служби (СПС) № 2 ПВК № 64 ОСОБА_6 роз`яснені положення кримінального законодавства, викладені в ст. 391 ККУ та засуджений ОСОБА_5 попереджений про кримінальну відповідальність по вказаній статті за злісну непокору вимогам адміністрації установи виконання покарань, після чого начальник відділення соціально-психологічної служби (СПС) № 2 ПВК № 64 ОСОБА_6 ще раз звернувся з вимогою до засудженого ОСОБА_5 приступити до прибирання спального приміщення відділення соціально-психологічної служби (СПС) № 2 ПВК № 64, на що засуджений знову відповів категоричною відмовою.

Вказані дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковано за ст. 391 КК України, а саме: у злісній непокорі законним вимогам адміністрації установи виконання покарань особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, якщо ця особа за порушення вимог режиму відбування покарання була піддана протягом року стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу (одиночної камери).

Під час досудового розслідування між прокурором відділу протидії порушення прав людини у правоохоронній та пенітенціарній сферах Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_3 , якій на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000611 від 01.12.2023, з одного боку, та підозрюваним у даному кримінальному провадженні ОСОБА_5 , за участі захисника адвоката ОСОБА_11 , з іншого боку, на підставі ст. ст. 468-470, 472 КПК України, 27.02.2024 укладено угоду про визнання винуватості.

Сторони у кримінальному провадженні № 0000611 від 01.12.2023 в угоді виклали формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за ст. 391 КК України, яка ніким не оспорюється, зазначили істотні обставини для даного кримінального провадження, узгодили призначення покарання обвинуваченому.

Згідно даної угоди підозрюваний ОСОБА_5 під час досудового розслідування повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України, щиро розкаявся у вчиненому, відповідно до вимог ст. 472 КПК України зобов`язується беззастережно визнати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення в обсязі підозри в судовому засіданні.

Сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_5 за ст. 391 КК України у виді 1 року позбавлення волі, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 24.11.2015, призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 7 місяців.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 314 КПК України передбачено, що у підготовчому судовому засідання суд має право затвердити угоду.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним про визнання винуватості.

Згідно вимог п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ст. 391 КК України є нетяжким злочином.

Судом встановлено, що зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України, а умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє положення ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення та затвердження угоди передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України.

Суд переконався в тому, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 надав показання, згідно яких в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України, підтвердив обставини, викладені у пред`явленому йому обвинуваченні та погоджується на призначення узгодженого покарання, просить затвердити угоду.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні вказала, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги закону, просила угоду про визнання винуватості затвердити та призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні просила затвердити угоду, як таку, що відповідає вимогам закону та призначити обвинуваченому узгоджене покарання.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 391 КК України, а саме: злісну непокору законним вимогам адміністрації установи виконання покарань особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, якщо ця особа за порушення вимог режиму відбування покарання була піддана протягом року стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу (одиночної камери).

Судом досліджені також дані, що характеризують особу обвинуваченого.

Так, ОСОБА_5 раніше судимий вироком Комсомольського міського суду Полтавської області за ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 345, ч. 1 ст. 70 КК України до 12 років позбавлення волі, за яким на даний час відбуває покарання в ДУ "Полтавська виправна колонія (№ 64), тяжких захворювань чи інвалідності не має, за місцем відбування покарання характеризується негативно.

Обвинуваченому суд призначає покарання, яке необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, а також відповідає вимогам ст. ст. 50, 65 КК України.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття у вчиненому.

Обставини, що обтяжує покарання, відповідно до ст. 67 КК України, є рецидив злочину.

Виходячи з викладеного, суд, вивчивши надані матеріали, вислухавши прокурора, обвинуваченого та його захисника, приходить до висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості від 27.02.2024, укладеної під час досудового розслідування між прокурором відділу протидії порушення прав людини у правоохоронній та пенітенціарній сферах Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 , та призначення узгодженого сторонами покарання у виді позбавлення волі.

Оскільки ОСОБА_5 був засудженим вироком Комсомольського міського суду Полтавської області за ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 345, ч. 1 ст. 70 КК України до 12 років позбавлення волі, а інкримінований злочин за статтею 391 КК України вчинив в період відбуття покарання у виді позбавлення волі, суд остаточно призначає обвинуваченому ОСОБА_5 покарання за правилами ч. 1 ст. 71 Кримінального кодексу України за сукупністю вироків, із застосуванням принципу часткового складання призначених покарань.

Відповідно до вимог ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду та призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Запобіжний захід у відношенні обвинуваченого не обирався.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд,-

у х в а л и в:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 27 лютого 2024 року, між прокурором відділу протидії порушення прав людини у правоохоронній та пенітенціарній сферах Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України, за участі захисника адвоката ОСОБА_4 .

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України, та призначити покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання за вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 24.11.2015, та остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у вигляді 2 (двох) років 7 (семи) місяців позбавлення волі.

Строк відбуття покарання рахувати з 05.03.2024.

Речові докази по справі: флеш-носій "Transcened" чорного кольору, об`ємом 16 Гб, та оптичний носій типу CD-R "My media", об`ємом 700 Мб, з відеозаписами, залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржено з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Головуючий ОСОБА_1