У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2024 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

його захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000081 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області знаходиться кримінальне провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР за №0000081 від 11.08.2014 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Згідно обвинувального акту, ОСОБА_4 в середині січня 2014 року переслідуючи корисливий мотив, за плату в розмірі 7300 грн. погодився на пропозицію громадянина ОСОБА_6 , мешканця м. Одеса, організувати та здійснити в період з 30.01.2014 року по 01.02.2014 року незаконне переправлення через державний кордон України в Словацьку Республіку 9 громадян Афганістану, а саме: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та їх 5 неповнолітніх дітей: ОСОБА_11 , 2002 року народження, ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , і з метою реалізації задуманого вступив в злочинну змову з невстановленими досудовим слідством особами.

Для координації злочинної діяльності та підтримання зв`язку під час вчинення злочину ОСОБА_4 використовував номер мобільного телефону НОМЕР_1 , а ОСОБА_16 номери мобільних телефонів НОМЕР_2 та НОМЕР_3 .

Так, діючи на виконання попередньої злочинної домовленості 30 січня 2014 року ОСОБА_16 здійснив посадку вищевказаних громадян Афганістану в рейсовий автобус «Мерседес», номерний знак НОМЕР_4 , сполученням Одеса-Чернівці та повідомив про необхідність слідування до м. Чернівці, про що за допомогою засобів мобільного зв`язку поставив до відома ОСОБА_4 .

Надалі, 31.01.2014 року о 08 год. 18 хв. діючи на виконання попередньої злочинної домовленості, ОСОБА_4 спільно з громадянином ОСОБА_17 , якого не поставив до відома про свої злочинні наміри, на мікроавтобусі марки «Volkswagen Transporter», номерний знак НОМЕР_5 , прибув на автовокзал в м. Чернівці, де зустрів вищевказаних 9 громадян Республіки Афганістан, розмістив в салоні мікроавтобусу і вирушив у напрямку Закарпатської області. Під час слідування перебуваючи в Івано-Франківській області, с. Отинія вул. Шевченка, 47, ОСОБА_4 здійснив зняття вищевказаних коштів в сумі 7300 грн. в одному з банкоматів ПАТ КБ «ПриватБанк», які на його прохання ОСОБА_16 перерахував на банківську картку ОСОБА_17 № НОМЕР_6 .

В подальшому, ОСОБА_4 здійснив доставку і тимчасове розміщення зазначених громадян Республіки Афганістан в готелі «Батьківський двір», який розташований в с. Козьова, Львівської області, звідки, на виконання попередньої злочинної домовленості з ОСОБА_4 , зазначену групу нелегальних мігрантів повинні були забрати невстановлені досудовим слідством особи і здійснити їх доставку на територію Закарпатської області з метою подальшого безпосереднього переправлення через Державний кордон України з Словацькою Республікою на напрямку 100-150 прикордонних знаків ділянки відповідальності прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_7 » Чопського прикордонного загону.

Однак 01.02.2014 року вищевказана група громадян Республіки Афганістан була викрита та затримана співробітниками спецпідрозділу УСБ України в Закарпатській області.

За таких обставин, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, а саме організації незаконного переправлення через Державний кордон України кількох осіб, керівництво такими діями, сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.

В судовому засіданні обвинувачений підтримав раніше подане ним клопотання про закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності на підставі ст. 49 КК України.

Захисник обвинуваченого також просив закрити кримінальне провадження та звільнити його підзахисного від кримінальної відповідальності.

Прокурор у судовому засіданні висловила свою думку щодо можливості закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження з приводу заявленого захисником обвинуваченого клопотання, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд вважає, що клопотання підлягає до задоволення з наступних підстав.

Розглядаючи вказане клопотання, суд виходить із роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що містяться у постанові «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» № 12 від 23 грудня 2005 року, згідно яких звільнення особи від кримінальної відповідальності із закриттям справи можливе лише за умови, якщо особою вчинено суспільно-небезпечне діяння, яке містить склад злочину, передбачений Особливою частиною Кримінального кодексу України, за наявності визначених законом матеріально-правових підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Одночасно, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного кримінального суду у постанові від 26 березня 2020 року у справі №730/67/16-к вказав, що передбачений законом (ст. 49 КК України) інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує таке звільнення із визнанням ними своєї винуватості у вчиненні злочину. Тобто, невизнання підозрюваним, обвинуваченим вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності у передбачених законом випадках за умови роз`яснення їм судом суті підозри чи обвинувачення, підстав звільнення від кримінальної відповідальності та права заперечувати проти закриття кримінального провадження не є правовою підставою для відмови в задоволенні клопотання сторони кримінального провадження про таке звільнення.

Відповідно, суд розглядає вказане клопотання про закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності по суті лише щодо дійсності підстав для закриття провадження, без аналізу питання про встановлення вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення.

У відповідності до ч. 1 ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Пунктом 4 частини 1 статті 49 КК України передбачено, що у разі вчинення нетяжкого злочину, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло десять років.

Також, ч. 2 ст. 49 КК України визначено, що перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінально караного діяння, яке відноситься до категорії тяжких злочинів у відповідності до ст. 12 КК України, з дати вчинення даного кримінального правопорушення останнє діяння 01.02.2014, до винесення судового рішення за даним клопотанням, минуло більше 10 років, а тому суд вважає, що у даному випадку підлягає застосуванню загальний термін звільнення від кримінальної відповідальності, який відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України становить десять років.

Згідно ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

У відповідності до ч. 3 ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно п. 8 Постанови Пленуму Верховного суду України Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності №12 від 23.12.2005 року судам роз`яснено, що особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого. Таке звільнення є обов`язковим, за винятком випадку застосування давності, передбаченого ч. 4 ст. 49 КК України.

Підстав для перерви чи зупинення перебігу строку давності притягнення до кримінальної відповідальності обвинуваченого ОСОБА_4 згідно ст. 49 КК України судом не встановлено, сторонами в судовому засіданні відповідних зауважень не подано, а відтак, на переконання суду, наявні підстави, передбачені ст. 49 КК України для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження.

При цьому, суд вказує, що відмова суду у звільненні обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності буде порушенням прав обвинуваченого, що є неприпустимим виходячи з позиці Верховного суду, викладеної у постанові від 26.03.2020 року (справа № 730/67/16-к).

Водночас, суд зазначає, що закриття даного кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності та звільнення від кримінальної відповідальності в порядку ст. 49 КК України не відноситься до реабілітуючих підстав.

Долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 12, 49, 367 КК України, ст. 100, 284, 285, 392, 393, 395 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , звільнити від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 3 ст. 332 КК України, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження за №0000081 від 11.08.2014 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Речові докази:

- протокол №14/1021 від 01.03.2014 за результатами зняття інформації з транспортних телекомунікацінийх мереж мобільних телефонів, якими користувались ОСОБА_16 та гр. ОСОБА_4 , а також ком пакт диск реєстраційний номер НОМЕР_7 із записами аудіо файлів із розмовами ОСОБА_4 та ОСОБА_16 залишити при матеріалах справи;

- протокол №14/1850 від 07.07.2014 за результатами зняття інформації з транспортних телекомунікацінийх мереж мобільних телефонів, якими користувались ОСОБА_16 та гр. ОСОБА_4 , а також ком пакт диск реєстраційний номер НОМЕР_8 із записами аудіо файлів із розмовами ОСОБА_4 та ОСОБА_16 залишити при матеріалах справи;

- документ-роздруківку з табуляграмами телефонних розмов абонента ПрАТ «МТС Україна» НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 залишити при матеріалах справи;

- компакт диск із записом інформації, отриманої внаслідок тимчасового доступу від 06.05.2014 залишити при матеріалах справи;

- автомобіль марки «Фольксваген Транспортер», номерний знак НОМЕР_5 повернути власнику.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1