ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 539/886/23 Номер провадження 11-кп/814/922/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2024 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6

потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

представника потерпілих ОСОБА_9 ,

захисника адвоката ОСОБА_10 ,

обвинуваченого ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000760 за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_12 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 на вирок Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 08 вересня 2023 року,

встановила:

Цим вироком

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Засулля Лубенського району Полтавської області, громадянина України, українця, не одруженого, не працюючого, із середньою спеціальною освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до ст. 89 КК України не судимого,

визнано винуватим та засуджено:

-за ч. 2 ст. 286 КК України на 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки;

-за ч. 1 ст. 135 КК України на 2 роки позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки.

Цивільний позов прокурора задоволено. Стягнуто з ОСОБА_11 на користь Лубенської міської ради 20 283 грн. 88 коп. витрат на лікування потерпілого.

Вирішено питання щодо запобіжного заходу, речових доказів, процесуальних витрат, арешту майна.

Згідно з вироком суду ОСОБА_11 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень за таких обставин.

ОСОБА_11 , керуючи автомобілем «Део-Ланос». д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по проїзній частині вулиці Молодіжна в с. Засулля Лубенського району Полтавської області в напрямку с. Солониця, де, близько 18 год. 45 хв. 12.11.2022, проїжджаючи біля магазину «Флеш», в порушення вимог п. 10.1 Правил дорожнього духу України, не переконавшись, що це буде безпечним та не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, змінив напрямок руху ліворуч, виїхав на зустрічну смугу для руху та допустив наїзд на пішохода ОСОБА_13 , який рухався у попутному напрямку по лівому краю проїздної частини по напрямку руху автомобіля.

У результаті даної пригоди потерпілий отримав тяжкі тілесні ушкодження від яких помер.

Крім того, 12.11.2022, близько 18 год 45 хв., ОСОБА_11 допустивши наїзд на пішохода ОСОБА_13 на вулиці Молодіжній с. Засулля Лубенського району Полтавської області, своїми діями поставив останнього в небезпечне для життя становище, не зупинив свій транспортний засіб на місці пригоди, не повідомив про дорожньо-транспортну пригоду працівників поліції, не вжив заходів до надання потерпілому першої медичної допомоги, не записав прізвища та адреси очевидців, не вжив всіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, тим самим порушив вимоги п.п. 2.10 (а,б,в,г,ґ,д,е) Правил дорожнього руху України, залишив місце вчинення дорожньо-транспортної пригоди, залишивши потерпілого, у небезпечному для життя становищі.

В апеляційній скарзі захисник просить вирок суду змінити та ухвалити рішення, яким пом?якшити призначене йому покарання із урахуванням вимог ч. 1 ст. 70 КК України та призначити ОСОБА_11 покарання із застосуванням ст. 75 КК України, звільнивши його від призначеного покарання з іспитовим строком.

Свої вимоги обгрунтовує тим, що суд при призначенні покарання не врахував, що обвинувачений свою вину за ч. 2 ст. 286 КК України визнав повністю, за ч. 1 ст. 135 КК України частково, оскільки не бачив потерпілого та просив вибачення у потерпілого.

Крім того у судовому засіданні потерпілі зазначили, що не потребують відшкодування збитків зі сторони обвинуваченого.

Тому сторона захисту вважає, що суд має врахувати обставинами, що пом?якшують покарання, щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Просить взяти до уваги особу ОСОБА_11 , який відповідно до ст. 89 КК України не судимий, має міцні соціальні зв?язки, неповнолітню дитину, незадовільний стан здоров?я, попросив вибачення у потерпілих і визнав свою вину.

Тому з урахуванням наведених обставин, враховуючи відсутність обставин, що обтяжують покарання, висновок органу пробації, сторона захисту вважає що обвинуваченому необхідно призначити покарання із застосуванням ст. 75 КК України.

Інші учасники провадження вирок не оскаржували.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого та його захисника в підтримку поданої апеляційної скарги, прокурора, потерпілих та їх представника, які просили вирок суду залишити без змін, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень за обставин, викладених у вироку, та кваліфікацію його дій ніким із учасників не оспорюється і апеляційним судом не перевіряється.

При призначенні покарання суд першої інстанції виконав вимоги закону, передбачені ст. ст. 50, 65 КК України, врахував характер та ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень відповідно до ст. 12 КК України; наслідки їх вчинення, а саме смерть чоловіка похилого віку; особу обвинуваченого, який відповідно до ст. 89 КК України не судимий, із середньою спеціальною освітою, не одружений, має на утриманні неповнолітню доньку ІНФОРМАЦІЯ_2 , має постійне місце проживання, за яким характеризується задовільно, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває; перебуває на військовому обліку військовозобов?язаних запасу у ІНФОРМАЦІЯ_3 ; відсутність обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.

Також, місцевий суд врахував думку потерпілих та їх представника, які просили призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, оскільки ОСОБА_11 не надав допомогу потерпілому, не викликав швидку допомогу та втік з місця вчинення злочину, із зізнанням в органи досудового розслідування не з?явився, формально попросив вибачення у потерпілих лише в останньому судовому засіданні, жодних дій на відшкодування завданої шкоди не вчиняв.

Крім того, суд взяв до уваги досудову доповідь Лубенського міськрайонного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Полтавській області ризик вчинення повторного кримінального правопорушення ОСОБА_11 та ризик небезпеки для суспільства середній.

Виходячи із системного тлумачення законодавства та із судової практики Верховного Суду, щире каяття, характеризуючи ставлення винної особи до вчиненого нею злочину, означає, що особа визнає свою вину, дає правдиві показання, щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює злочин, бажає виправити ситуацію, що склалася, співчуває потерпілим, демонструє готовність понести заслужене покарання.

Враховуючи, що обвинувачений не надав допомогу потерпілому після вчинення дорожньо-транспортної пригоди, не з?явився із зізнанням про вчинення злочину до органу досудового розслідування, частково визнав свою вину, не намагався відшкодувати потерпілим завдану шкоду та попросив у них вибачення лише у останньому судовому засіданні, місцевий суд, всупереч доводам апеляційних вимог захисника, дійшов правильного висновку про відсутність обставин, що пом?якшують покарання.

Таким чином, місцевий суд при призначені покарання врахував усі обставини, зазначені захисником у його апеляційній скарзі.

Наведені стороною захисту інші доводи та обставини, які були враховані судом, на думку колегії суддів у цьому випадку не є такими, які б свідчили про можливість виправлення особи без ізоляції від суспільства в умовах здійснення за нею контролю при звільненні від відбування покарання з випробуванням.

Таким чином, призначене ОСОБА_11 покарання за ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України, відповідає вимогам статей 50, 65 КК України, за своїм видом і розміром є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

З огляду на викладене вище підстав, передбачених ст. 409 КПК України, для зміни ухваленого по справі судового рішення щодо ОСОБА_11 в частині призначеного покарання, як про це ставиться питання в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає. Тому апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_12 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 залишити без задоволення, а вирок Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 08 вересня 2023 року, щодо ОСОБА_11 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - у той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4