Справа №591/1226/24 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/246/24 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - арешт майна
УХВАЛА

Іменем України

27 червня 2024 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальне провадження № 591/1226/24 за апеляційною скаргою представника власника майна ТОВ «Алдінекс» ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 20.02.2024 про арешт майна,

установила:

В поданій апеляційній скарзі представник власника майна ТОВ «Алдінекс» ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити слідчому у задоволенні клопотання про арешт майна, оскільки арешт на вилучене 13.02.2024 в ході обшуку майно накладений за відсутності правових підстав, вилучені у ТОВ тютюнові вироби не є підробленими, тому дане майно не відповідає ст. 98 КПК і застосування арешту є явно співмірним з обмеженням права користування та розпорядження майном, що негативну впливає на господарську діяльність товариства.

16.02.2024 до Зарічного районного суду м. Суми з клопотанням про арешт майна, погодженим із прокурором Сумської обласної прокуратури, звернувся слідчий СУ ГУНП в Сумській області, яке обгрунтував тим, що в провадженні СУ ГУНП в Сумській області перебуває кримінальне провадження № 0000975 за ч. 1 ст. 204, ч. 3 ст. 204 КК за фактом здійснення незаконної торгівлі алкогольними виробами та збуту незаконно виготовлених тютюнових виробів, що мають сумнівне походження та становлять загрозу для життя і здоров`я людей за певними адресами.

13.02.2024 в ході обшуку проведеного на підставі ухвали слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 12.02.2024 в приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » в м. Суми, вул. Засумська, 3 було виявлені та вилучені тютюнові вироби «Neo Sticks Boost Red» 3 пачки, «Neo Sticks Boost Red» 6 пачок, «Neo Demi Terracota Tobacco» 3 пачки; SD карта 32 GB 1 шт.

Зважаючи на те, що вилучене в ході обшуку майно може бути використане як доказ в даному провадженні, то слідчий просив накласти на нього арешт з метою запобігання його приховування, пошкодження, псування, знищення чи відчуження.

Ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 20.02.2024 вказане клопотання слідчого було задоволене та був накладений арешт на тютюнові вироби «Neo Sticks Boost Red» 3 пачки, «Neo Sticks Boost Red» 6 пачок, «Neo Demi Terracota Tobacco» 3 пачки; SD карта 32 GB 1 шт. Своє рішення слідчий суддя суду першої інстанції обґрунтував тим, що наведене слідчим в клопотанні майно відповідає зазначеним у ст. 98 КПК критеріям та існує необхідність його збереження як речового доказу.

Будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце апеляційного розгляду, учасники кримінального провадження в судове засідання не з`явились, від прокурора ОСОБА_8 надійшла письмова заява про розгляд апеляційної скарги у його відсутність, а від представника власника майна будь-яких клопотань, у тому числі і про відкладення апеляційного розгляду, до суду апеляційної інстанції не надходило, тому колегія суддів вважає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги у відсутності сторін провадження, що не суперечить вимогам кримінального процесуального закону.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого рішення слідчого судді, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вказана вище апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Зокрема, згідно ч. 1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна, а згідно ч. 2 вказаної статті арешт майна допускається з метою забезпечення, крім іншого: 1) збереження речових доказів. При цьому у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної чи юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним ст. 98 цього Кодексу, тобто матеріальні об`єкти та документи, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та інше (ч. 3 ст. 170 КПК).

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, зокрема, повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного та третіх осіб (п. 1-2, 5-6 ч. 2 ст. 173 КПК).

Так, розглянувши клопотання слідчого про арешт майна та задовольнивши його, слідчий суддя суду першої інстанції дійшов цілком обґрунтованого висновку, що арешт повинен бути накладений на майно з метою забезпечення збереження речових доказів, що в повній мірі відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, вимогам кримінального процесуального закону та належним чином умотивовано в ухвалі, оскільки при вирішенні зазначеного вище питання були дотримані вимоги ст. 170-173 КПК, з`ясовані і досліджені всі ті обставини, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а саме наявність правової підстави для арешту цього майна, можливість використання арештованого майна як доказу у кримінальному провадженні тощо.

Зокрема, слідчим СУ ГУНП в Сумській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000975 за ч. 3 ст. 204, ч. 1 ст. 204 КК за фактом здійснення незаконної торгівлі алкогольними виробами та збуту незаконно виготовлених тютюнових виробів, що мають сумнівне походження та становлять загрозу для життя і здоров`я людей за певними адресами.

13.02.2024 на підставі ухвали слідчого судді був проведений обшук в приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого були виявлені та вилучені тютюновий виріб «Neo Sticks Boost Red» - 3 пачки; тютюновий виріб «Neo Sticks Boost Red» - 6 пачок; тютюновий виріб «Neo Demi Terracota Tobacco» - 3 пачки; SD карта на 32 GB 1 шт.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді суду першої інстанції про наявність підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту вилученого в ході обшуку майна, оскільки дійсно на даний час існує реальна необхідність в забезпеченні збереження цього майна як речового доказу у вказаному вище кримінальному провадженні.

Доводи апеляційної скарги представника власника майна ОСОБА_9 про те, що вилучене майно не відповідає критеріям речових доказів, має законне походження і сертифікати, колегія суддів вважає необґрунтованими і такими, що задоволенню не підлягають, оскільки установлені досудовим розслідуванням фактичні обставини вчинення кримінальних правопорушень, містять сукупність підстав та розумних підозр вважати, що на даному етапі слідства є підстави для обґрунтованого припущення, що вилучене в ході обшуку майно безпосередньо стосується предмета розслідування, а отже відповідає ознакам речових доказів, зазначеним в ст. 98 КПК, що згідно ч. 3 ст. 173 КПК дає правові підстави для його арешту як речового доказів з метою збереження.

Аналізуючи наведені вище обставини, колегія суддів приходить до переконання, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують втручання у права осіб, які володіють, користуються і можуть розпоряджатись певним майном, враховуючи одночасно і приватні, і суспільні інтереси.

Зокрема, вирішуючи питання щодо законності і обґрунтованості арешту майна колегія суддів враховує і сталу судову практику ЄСПЛ щодо «відповідності втручання в право володіння майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями ст. 1 Першого протоколу до Конвенції», згідно якої підлягають оцінці три головні критерії, а саме: а) чи є втручання законним; б) чи переслідує воно «суспільний інтерес»; в) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.

Таким чином, втручання держави у право володіння майном у даному конкретному випадку є законним і обґрунтованим, оскільки таке втручання здійснено на підставі чинного КПК, який є доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм, сумісних з принципами Конвенції.

Втручання у вказаному вище кримінальному провадженні є виправданим, так як воно здійснено з метою задоволення «суспільного інтересу» та за наявності об`єктивної необхідності в цьому у формі публічного, загального інтересу, який включає інтерес держави, громади, а також здійснено з дотриманням принципу «пропорційності» - «справедливої рівноваги (балансу)» між інтересами держави (суспільства, громади), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання, який передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. При цьому, оцінюючи пропорційність, колегія суддів виходить з того, що досягти легітимної мети за допомогою інших заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, ніж арешт майна, неможливо, застосовані слідчим суддею суду першої інстанції обмеження стосовно вказаного в ухвалі майна не є надмірними або ж такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, не надано та колегією суддів не встановлено.

У сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт на зазначене у клопотанні слідчого майно, діяв у спосіб та в межах законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності.

Необхідно зауважити, що слідчий суддя суду першої інстанції на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, правильності правової кваліфікації дій особи, на майно якої накладено арешт, переваги одних доказів над іншими тощо.

Оскаржена ухвала слідчого судді суду першої інстанції є законною, обгрунтованою та належним чином умотивованою, внаслідок чого вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419 і 422 КПК України,

постановила:

Ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 20.02.2024 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000975 залишити без змін, а апеляційну скаргу представника власника майна ТОВ «Алдінекс» ОСОБА_6 на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4