Справа № 587/1195/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2024 року Сумський районний суд Сумської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000028 від 15 січня 2024 року по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Ужгород Закарпатської області, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, військовослужбовця, інспектора прикордонної служби НОМЕР_1 прикордонного загону ДПСУ, одруженого, зареєстрованого та фактично проживаючого АДРЕСА_1 , раніше несудимого,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_5 вчинив умисне кримінальне правпопорушення за наступних обставин.

Відповідно ст. 1 Закону України «Про оборону України» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

24.02.2022 Президентом України видано Указ «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022, затверджений Законом № 2102-ІХ від 24.02.2022, у зв`язку з чим на території України запроваджено правовий режим воєнного стану.

На підставі ч. 8 ст. 4, ч. 1 ст. 5, ст. 10, 11, ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Указу Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 «Про загальну мобілізацію», ст. 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, затвердженого Указом Президента України від 29.12.2009 №1115/2009 (зі змінами), громадянина України ОСОБА_5 30.12.2022 призвано на військову службу по мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 за №667-ОС від 04.08.2023 солдата ОСОБА_5 призначено на посаду інспектора прикордонної служби 3 категорії номером обслуги першого відділення інспекторів прикордонної служби першої прикордонної застави третього відділення прикордонної служби (тип С) (на БТР) прикордонної комендатури швидкого реагування.

На підставі рапорту солдата ОСОБА_5 від 05.01.2024 надано дозвіл на виїзд за межі району оборони (в м. Суми) з 18:00 год. 05.01.2024 до 10:00 год. 07.01.2024 для відпочинку та вирішення соціально-побутових питань.

Однак, військовослужбовець військової служби під час мобілізації 5 прикордонного загону ДПСУ солдат ОСОБА_5 грубо порушуючи встановлений порядок проходження військової служби, в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, п. п. 1, 2 ст. 1, п. 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 19, 20 Закону України «Про Державну прикордонну службу України», ст. ст. 11, 16, 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, достовірно знаючи, що він є військовослужбовцем і повинен проходити військову службу в НОМЕР_1 прикордонному загоні ДПСУ, діючи з прямим умислом, з особистих мотивів, з метою тимчасового ухилення від військової служби, в умовах воєнного стану, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України, та 07.01.2024 о 10:00 годин не з`явився без причин за місцем несення служби прикордонної комендатури швидкого реагування у АДРЕСА_2 , та у подальшому проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, не вживаючи жодних заходів до повернення на службу.

Так, старший солдат ОСОБА_5 внаслідок нез`явлення вчасно на службу без поважних причин військовослужбовцем, тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану, не виконував обов`язки військової служби з 10:00 години 07.01.2024 по 03.04.2024, будь-яких заходів для повернення на службу та продовження несення відповідних обов`язків у зазначений період часу не вживав, а займався особистими справами, не пов`язаними з проходженням військової служби.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину визнав щодо самовільного залишення частини, пояснив, що 31.04.2022 сам прибув в ТЦК за місцем мешкання та був мобілізований. Проходив службу в прикордонному загоні в Луганській, Донецькій областях, а потім був переведений у п`ятий прикордонний загін. Ніс службу в АДРЕСА_2 в п`ятому прикордонному загоні. Ставлення командирів у цих загонах було погане. За весь час служби був один раз у відпустці 10 днів. У нього повинна була бути відпустка, але йому весь час відмовляли, говорили, зараз не можна. Він попросив усно відпустку і його відпустили на 2 дні. З письмовим рапортом до керівництва про надання дозволу для виїзду за межі району від 05.01.2024 не звертався. Його відпустили з 05.01.2024 року по 07.01.2024. Він поїхав до сім`ї у АДРЕСА_3 , де в нього вагітна дружина та двоє неповнолітніх дітей. Затримали його працівники поліції 03.04.2024, коли він вийшов на вулицю. У командира був його номер телефона, але на телефон йому ніхто не телефонував, а вайбер, інші месенжі не працювали, так як не було інтернету. Знав, що потрібно повертатись на службу, але вирішив не повертатись із-за поганих обставин. Під час несення ним служби п`яних військовослужбовців кидали разом з ним на нуль. Також у нього украли речі під час розташування, сказали, що він тепер винен за втрату речей 40 тисяч гривень. Крім того, він стомився від несення служби, від психологічного стану, в нього погіршилось здоров`я, так як він був на нулі. Не повернувся на службу, бо так склалися обставини. Не заперечував продовжити службу, але в іншій частині. Кається в тому, що зробив.

Крім визнання вини щодо самовільного залишення частини обвинуваченим, його винність у вчиненні інкримінованому йому кримінальному правопорушенні підтверджується іншим доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Наказом від 30.12.2022 № 1020-ОС солдата ОСОБА_5 , призваного на військову службу по мобілізації на особливий період, зараховано у розпорядження начальника 5 прикордонного загону, який прибув з ІНФОРМАЦІЯ_3 - з 30.12.2022 (а.с. 62).

Наказом від 04.08.2023 №667-ОС солдата ОСОБА_5 призначено інспектором прикордонної служби 3 категорії- номером обслуги першого відділення інспекторів прикордонної служби першої прикордонної застави третього відділлу прикордонної служби прикордонної комендатури швидкого реагування (а.с. 63)

Згідно з витягом з наказу від 09.01.2024 № 31-ОС солдата ОСОБА_5 знято зі всіх видів забезпечення, який 07.01.2024 самовільно залишив військову частину з 07.01.2024 (а.с. 64).

Згідно з витягом з наказу від 17.01.2024 № 64-ОС солдату ОСОБА_5 призупинено військову службу, який 17.01.2024 самовільно залишив військову частину з 15.01.2024, звільнити з посади та вважати таким, що не виконує (не несе ) обов`язків військової служби, з 15.01.2024.( а.с. 65).

Відповідно до наказу начальника 5 прикордонного загону ОСОБА_6 №56-АГ від 09.01.2024 наказано провести службове розслідування з приводу не прибуття на службу інспектора прикордонної служби 3 категоріїномер обслуги ІНФОРМАЦІЯ_4 солдата ОСОБА_7 , згідно рапорту № 25/1322-24 ВН від 08.01.2024( а.с.66-67)

Згідно з висновком службового розслідування від 11.01.2024 солдат ОСОБА_7 після завершення терміну наданого для вирішення соціально-побутових питань не прибув до місця тимчасової дислокації підрозділу, не повідомив в телефонному режимі про причини неприбуття до розташування підрозділу, на момент проведення службового розслідування його місцезнаходження невідоме, у його діях вбачаються ознаки кримінального правопорушення передбаченого ст.407 КК України. Причинами та умовами, що сприяли вчиненню правопорушення солдата ОСОБА_7 є свідоме недбале ставлення до військової служби та неналежне виконання обов`язків такої служби.( а.с.68-73)

Відповідно до рапорту від 05.01.2024 солдат ОСОБА_8 звернувся до в.о. начальника третього відділу прикордонної служби прикордонної комендатури швидкого реагування ОСОБА_9 , в якому просив надати дозвіл виїхати за межі району оборони з 18.00 05.01.2024 до 10.00 07.01.2024 для відпочинку та вирішення соціально- побутових питань. Зобов`язувався своєчасно прибути до місця проходження військової служби. Вихідні дні буде проводити за адресою АДРЕСА_4 .( а.с.74)

Відповідно до наказу начальника 5 прикордонного загону ОСОБА_6 від 12.01.2024 про результати проведення службового розслідування, вбачається, що за результатами службового розслідування встановлено, факт неприбуття до місця розташування підрозділу інспектора прикордонної служби солдата ОСОБА_7 Наказано матеріали службового розслідування направити до четвертого СВ ТУ ДБР.( а.с.76-79)

Відповідно до протоколу затримання від 03.04.2024 ОСОБА_5 був затриманий у м. Ужгород за фактом нез`явлення вчасно на службу без поважних причин солдатом 5 прикордонного загону ДПС з 07.01.2024 по 03.04.2024( а.с.88-94)

Допитаний в судовому свідок ОСОБА_10 суду пояснив, що обвинувачений був на той час його підлеглим, а він був командиром відділення. ОСОБА_5 не з`явився на зміну нарядів на кордоні, це було приблизно 06.01.2024 або 07.01.2024. Йому не могли дозвонитися ні він, ні замначальника застави. Їм сказали поїхати за місцем проживання, де він винаймав житло в м. Суми. 07.01 вони поїхали за цією адресою, але там нікого не було. Вони телефонували на телефон, на месенджер Вацап, але ніхто не відповідав. Його прислали до них у серпні 2023 року, коли вони були на Донбасі. Він участі в безпосередніх бойових діях там на Донбасі не приймав. Може охарактеризувати його як невідповідальну людину.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснив, що був безпосереднім керівником обвинуваченого у прикордонному загоні. ОСОБА_5 проходив службі у прикордонному загоні. Останній раз бачив його у загоні у січні 2024, після чого він самовільно залишив місце служби. Обвинувачений не виходив на зв`язок, його начальник оповіщав, що він повинен заступити на службу, але він не відповідав. Був здійснений виїзд за місцем проживання, але його там не виявили. Про це йому доповів начальник відділу. Він виявив у себе на столі рапорт, який лежав на столі. Він його підписав, але на ньому не було печатки, він був для внутрішнього контролю, щоб знати, хто де перебуває. ОСОБА_12 доводив ОСОБА_5 , що той може поїхати у м.Суми на дві доби. Обвинувачений звільнився після суток, йому потрібно було попратись, його відпустили на два дні. ОСОБА_12 здійснював дії по встановленню місця перебування обвинуваченого- телефонував йому на телефон, в тому числі його сестрі. Сестра по телефону сказала, що обвинувачений з нею, а вона знаходиться у Ужгороді. Він також телефонував обвинуваченому, писав на месенжер, але він не відповідав. Раз на місяць службовцям доводяться їх обов`язки, про кримінальну та адміністративну відповідальність, обов`язок не покидати частину самовільно, вони ставлять підписи про ознайомлення. ОСОБА_5 про це також повідомлявся. Обвинувачений характеризується посердньо, вказівки ним виконувалися, приймав участь у бойових діях у Луганську, Донецьку.

Таким чином, суд приходить до переконання, що вина ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, доведена в повному обсязі та його протиправні дії кваліфікує ч.5 ст. 407 КК України, як нез`явлення вчасно на службу тривалістю понад три доби без поважних причин вчиненому військовослужбовцем в умовах воєнного стану.

Посилання захисника на те, що обвинувачений не був обізнаний про час повернення до служби, не було доведено під час судового слідства, що він звертався з рапортом, а тому відсутній склад кримінального правопорушення, не заслуговують на увагу, так як обвинувачений не заперечував, що його відпустили з 05.01.2024 року по 07.01.2024, він поїхав до сім`ї у Закарпатську область, де його затримали 03.04.2024.

За змістом закону (ст. 50 КК України), покарання має на меті не тільки кару, а має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, та попередження вчиненню нею нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст. 65 КК України, суд при призначенні покарання, враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, а саме, те що кримінальне правопорушення, передбачене ч.5 ст. 407 КК України, відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, особу винного ОСОБА_5 , на обліках у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, одружений( а.с.24), дружина перебуває у стані вагітності( а.с.21)має на утриманні дітей 2013 року народження та 2012 року народження(а.с.22, 23), перебував в зоні активних бойових дій, за місцем служби характеризується посередньо( а.с.74), раніше не судимий.

Обставин, що пом`якшує покарання обвинуваченого судом не встановлено. Щирого каяття під час судового розгляду обвинувачений не заявляв, а лише те що кається. Тому суд не може покласти в основу свого рішення щире каяття, як обставину що пом`якшує покарання, а також поведінка та покази обвинуваченого не дають підстав для переконання суду у щирості такого каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

Із врахуванням ступеня тяжкості скоєного злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, особи обвинуваченого, відсутності обставин, що обтяжують покарання, обставин скоєння кримінального правопорушення та відношення до скоєного, суд дійшов висновку про те, що виправлення обвинуваченого можливо лише в ізоляції від суспільства і призначає покарання ОСОБА_5 в мінімальних межах санкцій ч. 5 ст. 407 КК України, яке сприятиме його виправленню, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Процесуальні витрати та речові докази по справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369, 370, 373,374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Визнати винним ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Запобіжний захід відносно обвинуваченогозалишити утримання під вартою, рахуючи строк відбування покарання з 03 квітня 2024 року - моменту фактичного затримання.

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Сумський районний суд Сумської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з моменту його проголошення,а обвинуваченим, що утримується під вартою в той же строк з моменту отримання копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1