печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2024 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна накладеного на підставі ухвали Печерського районного суду м. Києва від 02.10.2020 у рамках кримінального провадження № 0001997,

В С Т А Н О В И В :

Адвокат ОСОБА_4 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва із клопотанням в порядку ст. 174 КПК України в якому просить скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м.Києва від 02.10.2020 року у справі №757/42569/20-к, в рамках кримінального провадження №0001997 від 24.09.2015 року, а саме, на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та повернути вказану квартири ОСОБА_5 з управління Національного агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами одержаними від корупційних та інших злочинів.

Мотивуючи подане клопотання про скасування арешту майна, адвокат вказує, що в подальшому застосуванні цього заходу забезпечення кримінального провадження минула потреба, оскільки сплинув строк давності для притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності за інкриміноване йому кримінальне правопорушення та закінчився строк досудового слідства після повідомлення особі про підозру.

У судовому засіданні адвокат клопотання підтримав, просив задовольнити, скасувати накладений арешт оскільки відпала потреба в подальшому застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, посилаючись на те, що адвокат неправильно розрахував строки досудового слідства, оскільки підозрюваний ОСОБА_5 перебуває в розшуку у зв`язку з чим 05.10.2020 р. досудове слідство у кримінальному провадженні щодо нього було зупинено, а звернутися до суду з клопотанням про звільнення підозрюваного від кримінальної відповідальності у зв?язку із закінченням строків давності прокурор не може у зв?язку з перебуванням підозрюваного за межами України.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, вивчивши матеріали провадження та додані до нього документи приходить наступних висновків.

Судовим розглядом встановлено, що 24.09.2015 року слідчим Генеральної прокуратури України було внесено відомості до ЄРДР та розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001997 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 369 КК України (в редакції Закону України від 05.05.2011).

25.04.2016 року у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні ним в червні 2011 року кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 369 КК України (в редакції Закону України від 05.05.2011), а саме - вчинені закінченого замаху на давання хабаря працівникам Генеральної прокуратури України в розмірі 40000 доларів США.

26.04.2016 року у зв`язку із перебуванням за межами України підозрюваний ОСОБА_5 був оголошений в розшук, а досудове розслідування було зупинено. В подальшому досудове розслідування неодноразово відновлювалося для проведення окремих слідчих та процесуальних дій, після вчинення яких знову зупинилося.

08.05.2020 року досудове розслідування було доручено Головному слідчому управлінню Національної поліції України.

Постановою старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_6 від 02.10.2020 р. квартиру, яка на праві приватної власності належить ОСОБА_5 та розташована за адресою: АДРЕСА_1 було визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0001997 від 24.09.2015 року .

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 02.10.2020 року у справі №757/42569/20-к, з метою забезпечення збереження речових доказів накладено арешт на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 26.02.2021 року у справі № 757/10206/21-к, було прийнято рішення про передачу арештованої квартири в управління Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами одержаними від корупційних та інших злочинів.

15.07.2021 р. старший слідчий в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_6 передав арештовану квартиру Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами одержаними від корупційних та інших злочинів.

14.11.2023 року адвокат ОСОБА_4 звернувся до слідчого з клопотанням вих. № 4/11, в якому офіційно повідомив слідчому адресу проживання підозрюваного ОСОБА_5 на території США та просив припинити його розшук, відновити досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001997 від 24 вересня 2015 р. і провести допит ОСОБА_5 як підозрюваного.

29.11.2023 року старший слідчий в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_6 в листі № СЕД-8192-2023 повідомив адвокату про погодження вказаного клопотання, а також проінформував, що досудове слідство у кримінальному провадженні триває, проводяться необхідні слідчі та розшукові дії, але остаточне рішення не прийнято.

25.11.2023 року Департамент карного розшуку НП України надав адвокату відповідь на його запит, з якого вбачається, що ОСОБА_5 в розшуку не перебуває.

04.12.2023 року ОСОБА_5 , перебуваючи на території США, підписав заяву про надання згоди на звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, яка була посвідчена державним нотаріусом штату ОСОБА_7 та скріплена апостилем № 2023-203886 від 06.12.2023 р.

19.12.2023 року адвокат ОСОБА_4 діючи в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 звернувся до прокурора з клопотанням про направлення до суду клопотання про звільнення підозрюваного ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

02.01.2024 року прокурор в листі № 14/1-22423-15 повідомив про відмову в направленні до суду клопотання про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності оскільки він перебуває в розшуку ОСОБА_5 і виконання вимог ст. 285 КПК України в його відсутність неможливе.

У відповідності до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Адвокат в поданому ним клопотанні про скасування арешту майна підозрюваного не посилається на необґрунтованість накладення цього арешту, а лише стверджує, що потреба в його подальшому застосуванні відпала.

Частиною 1 та пунктом 7 частини 2 ст. 131 КПК України передбачено, що арешт майна є одним із заходів забезпечення, який застосовуються з метою досягнення дієвості кримінального провадження.

Частиною 1 статті 170 КПК України передбачено арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається, зокрема, з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частиною 3 ст. 132 КПК України визначено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який йдеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається з клопотанням.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

З вищенаведеного вбачається, що закінчення строків давності притягнення особи до кримінальної відповідальності чи граничних строків досудового розслідування після повідомлення особі про підозру є тими обставинами, які впливають на подальшу дієвість кримінального провадження та можливість виконання його завдань. Зокрема, настання таких обставин очевидно зменшує потребу у втручанні в права і свободи особи, яка є власником арештованого майна, і може бути підставою для скасування арешту майна у зв`язку із неспівмірністю подальшого застосування такого заходу процесуального примусу.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК України досудове розслідування повинно бути закінчене протягом 2-х місяців з дня повідомлення особі про підозру.

Відповідно до ч. 5 ст. 219 КПК України строк з дня винесення постанови про зупинення кримінального провадження до винесення постанови про відновлення кримінального провадження, не включається до строку досудового розслідування.

Відповідно до п. 2 ч. 1, ч. 2, ч. 4 та ч. 5 ст. 280 КПК України досудове розслідування може бути зупинене після повідомлення особі про підозру у разі, якщо оголошено в розшук підозрюваного. До зупинення досудового розслідування слідчий, дізнавач зобов`язаний виконати всі слідчі (розшукові) та інші процесуальні дії, проведення яких необхідне та можливе, а також всі дії для здійснення розшуку підозрюваного. Досудове розслідування зупиняється вмотивованою постановою прокурора або слідчого, дізнавача за погодженням з прокурором, відомості про що вносяться до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Копія постанови надсилається стороні захисту, потерпілому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які мають право її оскаржити слідчому судді. Після зупинення досудового розслідування проведення слідчих (розшукових) дій не допускається, крім тих, які спрямовані на встановлення місцезнаходження підозрюваного.

Відповідно до ст. 281 КПК України якщо під час досудового розслідування місцезнаходження підозрюваного невідоме або він виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України чи за межами України та не з`являється без поважних причин на виклик слідчого, прокурора за умови його належного повідомлення про такий виклик, слідчий, прокурор оголошує розшук такого підозрюваного. До оголошення підозрюваного в розшук слідчий, прокурор зобов`язаний вжити заходів щодо встановлення його місцезнаходження. Про оголошення розшуку виноситься окрема постанова, якщо досудове розслідування не зупиняється, або вказується в постанові про зупинення досудового розслідування, якщо таке рішення приймається, відомості про що вносяться до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Здійснення розшуку підозрюваного може бути доручено оперативним підрозділам.

Відповідно до ст. 282 КПК України зупинене досудове розслідування відновлюється постановою слідчого, прокурора, якщо підстави для його зупинення перестали існувати (підозрюваний видужав, його місцезнаходження встановлено, завершено проведення процесуальних дій у межах міжнародного співробітництва, припинено чи скасовано воєнний стан, обмін підозрюваного як військовополоненого проведено або такий обмін не відбувся), або наявна можливість подальшого проведення досудового розслідування за таких умов, а також у разі потреби проведення слідчих (розшукових) чи інших процесуальних дій. Копія постанови про відновлення досудового розслідування невідкладно надається, а у випадку неможливості надання надсилається у триденний строк стороні захисту, потерпілому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Зупинене досудове розслідування також відновлюється у разі скасування слідчим суддею постанови про зупинення досудового розслідування.

Відомості про відновлення досудового розслідування вносяться слідчим, прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

25.04.2016 року ОСОБА_5 було повідомлено було повідомлено про підозру, а 26.04.2016 р. оголошено його в розшук та зупинено досудове розслідування у кримінальному провадженні.

В подальшому для вчинення окремих слідчих та процесуальних дій досудове розслідування неодноразово продовжувалося та знову зупинялося.

З поданих прокурором матеріалів вбачається, що останній раз досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001997 від 24 вересня 2015 р. було зупинено постановою слідчого від 05.10.2020 року і більше не відновлювалося.

В той же час з матеріалів наданих адвокатом вбачається, що після зупинення досудового розслідування 05.10.2020 року слідчим та прокурором продовжували вчинятися слідчі та процесуальні дії, зокрема - 25.02.2021 року слідчим було подано до Печерського районного суду м. Києва клопотання про передачу арештованої квартири в управління Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами одержаними від корупційних та інших злочинів, а 15.07.2021 року - підписано акт приймання-передачі цієї квартири в управління на виконання ухвали слідчого судді від 26.02.2021 року у справі № 757/10206/21-к.

Більш того, з наданих органами Національної поліції документів вбачається, що станом на 29 листопада 2023 року ОСОБА_5 в розшуку не перебуває, досудове розслідування щодо нього триває і проводяться слідчі та розшукові дії.

З наведеного вбачається, що після 05.10.2020 р. слідчим було фактично відновлено досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001997 від 24 вересня 2015 р., але всупереч вимогам ч. 3 ст. 282 КПК України відомості про це не були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань та не були повідомлені прокурору.

З повідомлення про підозру від 25.04.2016 р. вбачається, що ОСОБА_5 інкримінується, що в період з 01 по 04 червня 2011 року він передав ОСОБА_8 грошові кошти в сумі 40000 доларів США для дачі їх в якості хабара службовим особам Генеральної прокуратури України за скасування арешту накладеного на його майно в кримінальній справі № 49-842.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України (в редакції станом на 05.05.2011 р.) особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі, і до дня набрання вироком законної сили минули три роки.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України (в редакції станом на 05.05.2011 р.) злочином невеликої тяжкості є злочин, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років або інше, більш м`яке покарання.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 КК України (в редакції, яка діяла на 05.05.2011 р.) станом на 2011 р.) покарання, передбачене за давання хабара, становить 5 років обмеження волі, а отже - це злочин невеликої тяжкості.

З наведеного вбачається, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 та ч. 1 ст. 369 КК України (в редакції станом на 05.05.2011 р.) строк давності притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності за інкриміноване йому кримінальне правопорушення, становить три роки і закінчився 04.06.2014 року.

З наведеного вбачається, що передбачений ст. 49 КК України строк давності притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності за інкримінованим йому кримінальним правопорушенням закінчився, однак прокурором так і не було розпочато процедуру звільнення його від відповідальності та закриття кримінального провадження щодо нього.

Частиною 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частина 3 ст. 132 КПК України, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який йдеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Частиною 5 ст. 132 КПК України визначено, що для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Пункт 10 частини 1 статті 284 КПК України передбачає, що кримінальне провадження закривається прокурором в разі, якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи. Відповідно до ч. 3 ст. 174 КПК України прокурор одночасно з винесенням постанови про закриття кримінального провадження скасовує арешт майна, якщо воно не підлягає спеціальній конфіскації.

Пункт 1 частини 2 статті 284 КПК України передбачає, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності, зокрема, у зв`язку із закінченням строків давності для притягнення особи до кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Зокрема, суд скасовує арешт майна у випадку закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації.

Відповідно до ст. 96-2 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно: 1) одержані внаслідок вчинення злочину та/або є доходами від такого майна; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення злочину, фінансування та/або матеріального забезпечення злочину або винагороди за його вчинення; 3) були предметом злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави; 4) були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

З матеріалів поданих прокурором не вбачається, що належна ОСОБА_5 квартира за адресою: АДРЕСА_1 , яка була арештована з метою збереження речових доказів, може бути в майбутньому предметом спеціальної конфіскації відповідно до ст. 96-2 КК України. При цьому прокурор не обґрунтував для виконання яких саме інших завдань існує необхідність арешту майна на даній стадії кримінального провадження.

Бездіяльність слідчого та прокурора щодо внесення до Єдиного державного реєстру відомостей про відновлення досудового слідства у кримінальному провадженні № 0001997 від 24 вересня 2015 р. та/або бездіяльність прокурора щодо реалізації процедури звернення до суду з клопотанням про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності у зв`язку закінченням строків давності, свідчить про те, що потреба в подальшому застосуванні арешту майна підозрюваного ОСОБА_5 на даній стадії кримінального провадження відпала і подальше застосування цього заходу забезпечення не буде виправдовувати такие істотне втручання в права і свободи підозрюваного і не забезпечить «справедливого балансу» між засобами та метою, яку прагне досягти орган досудового розслідування.

Таким чином слідчий суддя дійшов висновку, що сторона захисту довела відсутність потреби в подальшому застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна ОСОБА_5 , що є підставою для скасування такого арешту.

Частиною 8 ст. 21 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів» передбачено: у разі надходження судового рішення, що набрало законної сили, яким скасовано арешт прийнятих в управління активів, за умови наявності судового рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень, Національне агентство протягом десяти робочих днів повертає їх законному власнику.

Вказане свідчить, що скасування арешту майна є підставою для його повернення з управління Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Керуючись, ст. 41 Конституції України, ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 174, 309 КК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна накладеного на підставі ухвали Печерського районного суду м. Києва від 02.10.2020 у рамках кримінального провадження № 0001997 - задовольнити.

Скасувати арешт накладений на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 02.10.2020 року у справі №757/42569/20-к, на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , та повернути ОСОБА_5 квартиру за адресою: АДРЕСА_1 з управління Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1