Справа № 308/7531/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.06.2024 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали контрольного провадження № 11-кп/4806/191/24 за апеляційними скаргами адвоката ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , адвоката ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , адвоката ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_12 , адвоката ОСОБА_13 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_14 , адвоката ОСОБА_15 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_16 , обвинувачених ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , адвоката ОСОБА_19 в інтересах обвинувача ОСОБА_16 та адвоката ОСОБА_20 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_21 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 березня 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 березня 2024 року, у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_13 про зміну запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_14 відмовлено повністю.

Клопотання прокурора про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задоволено повністю.

Продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених: ОСОБА_18 , ОСОБА_8 , ОСОБА_21 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_6 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 строком на 60 днів, тобто до 24 травня 2024 року.

Клопотання прокурора про продовження строку дії обов`язків, покладених на обвинувачених, задоволено.

Продовжено обвинуваченим ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 дію обов`язків, передбачених пунктами 1, 2, 3, 4 ч. 5 ст. 194 КПК України, строком на 2 місяці, тобто до 27.05.2024, а саме:

- прибувати до суду на першу вимогу; - не відлучатися з населеного пункту, в якому він фактично проживає без дозволу суду; - повідомляти суд про зміну свого місця проживання; - не спілкуватися зі свідком ОСОБА_26 .

В ухвалі суду вказується на те, що у провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області знаходиться кримінальне провадження за №0000334, внесене 29.06.2022 до ЄРДР за обвинуваченням ОСОБА_18 , ОСОБА_8 , ОСОБА_22 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255; ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307; ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 311; ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 317 КК України, ОСОБА_14 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255; ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307; ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 311; ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 317; ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_25 , ОСОБА_23 , ОСОБА_27 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255; ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307; ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 311; ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 317 КК України, ОСОБА_24 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255; ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307; ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 311; ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 317; ч. 1 ст. 309 КК України, ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_6 , ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_21 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307; ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307; ч. 1 ст. 309 КК України.

У зазначеному кримінальному провадженні, в судовому засіданні, прокурор подав клопотання про продовження обвинуваченим: ОСОБА_18 , ОСОБА_8 , ОСОБА_14 , ОСОБА_27 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_6 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Підставою для продовження застосованих запобіжних заходів є наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які, на переконання прокурора, не змінилися, є реальними та на час розгляду клопотання існують. Так, прокурор вважає, що перебування обвинувачених на волі може негативно вплинути на хід судового розгляду, оскільки обвинувачені можуть вчиняти тиск на основного свідка у кримінальному провадженні. Крім того, прокурор звертає увагу на те, що більшість обвинувачених є мешканцями інших регіонів, тому не зможуть виконувати покладені на них обов`язки та матимуть змогу ухилятися від суду, знаючи про покарання, яке їм загрожує, а також зможуть продовжити злочинну діяльність. Просить задовольнити клопотання у повному обсязі.

Також прокурор подав клопотання про продовження обвинуваченим ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 строку дії обов`язків, передбачених пунктами 1, 2, 3, 4 ч. 5 ст. 194 КПК України.

Підставою для продовження вищезгаданих обов`язків є необхідність у запобіганні переховуванню обвинувачених від суду, впливу на свідків та вчиненні в подальшому інших злочинів. При цьому за обставин цього кримінального провадження, на переконання прокурора, мета продовження строку дії обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, виправдовує ступінь втручання у права і свободи обвинувачених.

До суду від захисника ОСОБА_13 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_14 , надійшло клопотання про зміну запобіжного заходу, у якому він просив суд застосувати щодо його підзахисного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або визначити розмір застави, достатній для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, яке обґрунтоване тим, що ОСОБА_14 не має наміру ухилятися від суду чи продовжувати злочинну діяльність. Крім того, захисник вказує на необхідності дотримання презумпції невинуватості.

До суду від захисника ОСОБА_20 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_21 , надійшли заперечення проти клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно його підзахисного, які обґрунтовані тим, що заявлені прокурором ризики не доведені, а пред`явлене ОСОБА_21 обвинувачення є безпідставним з огляду на недопустимість численних доказів.

Крім того, захисник вважає, що стороною обвинувачення не підтверджено наявність громадського інтересу, а також не доведено, що такий інтерес переважає принцип поваги до особистої свободи ОСОБА_21 . Також адвокат зауважує про суттєвий строк попереднього ув`язнення його підзахисного.

До суду від захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , надійшли заперечення, у яких він наполягав на безпідставності клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу щодо його підзахисного.

У поданих запереченнях захисник посилався на те, що пред`явлене ОСОБА_8 обвинувачення ґрунтується на доказах, які здобуті з істотним порушенням процесуального закону. Обвинувачений ОСОБА_8 не має на меті вчиняти які-небудь злочини та має можливість заробляти кошти законним шляхом. Станом на день розгляду цього клопотання про продовження дії запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 строк його попереднього ув`язнення вже є значним, що призводить до погіршення стану здоров`я обвинуваченого. Поряд із цим, захисник звертав увагу суду, що ОСОБА_8 не затягує розгляд справи, оскільки не подавав жодних заяв про відкладення судового засідання. Також захисник зауважував про те, що обвинувачений ОСОБА_8 має позитивну репутацію та заслуговує на довіру суду.

До суду від захисника ОСОБА_28 , який діє в інтересах обвинувачених ОСОБА_18 , ОСОБА_17 , ОСОБА_6 , ОСОБА_16 , надійшли заперечення на клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, які обґрунтовані тим, що заявлені стороною обвинувачення ризики є непереконливими та належним чином не підтверджуються. Більше того, прокурором не доведено неможливості застосування менш обтяжливого запобіжного заходу відносно перелічених обвинувачених. На переконання захисника, достатнім запобіжним заходом для забезпечення належної процесуальної поведінки його підзахисних слід визнати домашній арешт із застосуванням електронного засобу контролю.

До суду від захисниці ОСОБА_9 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , надійшли письмові пояснення, у яких вона проти клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу відносно ОСОБА_10 заперечила.

На думку захисниці обвинуваченого ОСОБА_10 , із урахуванням стану здоров`я її підзахисного та наявності в нього міцних соціальних зв`язків суд повинен залишити клопотання прокурора без задоволення, обравши відносно ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді домашнього арешт із забороною залишати місце проживання з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступної доби.

Задовольняючи клопотання прокурора, судом встановлено, що стороною обвинувачення доведено наявність обставин, які свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні обвинуваченими інкримінованих їм кримінальних правопорушень, а також те, що ризики переховування обвинувачених від суду та незаконного впливу на свідка, який конфіденційно співпрацює зі стороною обвинувачення, є реальними і такими, що існують. Судом також констатовано, що застосування менш суворих запобіжних заходів, які не пов`язані з триманням під вартою, не забезпечить належної процесуальної поведінки кожного з обвинувачених, а також не зменшить наявних ризиків. Судом враховано характеризуючі відомості про особу кожного з обвинувачених, характер пред`явленого їм обвинувачення, тяжкість покарання, що загрожує їм. З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що застосування альтернативних запобіжних заходів у вигляді домашнього арешту, застави, особистого зобов`язання на цій стадії судового процесу є недоцільним з огляду на їх непропорційність встановленим ризикам. Враховуючи вищевикладене, а також беручи до уваги те, що судове провадження щодо обвинувачених триває, суд констатує про відсутність підстав для зміни обраного запобіжного заходу тримання під вартою відносно обвинувачених: ОСОБА_18 , ОСОБА_8 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_6 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_21 та ОСОБА_14 . огли Дослідивши матеріали кримінального провадження, суд також дійшов висновку про те, що на даний час стороною обвинувачення доведено наявність обставин, передбачених пунктами 1-3 ч. 1 ст. 194 КПК України. Вирішуючи питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою судом взято до уваги тяжкість та характер інкримінованих обвинуваченим кримінальних правопорушень, зокрема те, що кримінальне правопорушення за ч. 3 ст. 307 КК України, відповідно до ст. 12 КК України, віднесено до особливо тяжких злочинів. При цьому кримінальні правопорушення, передбачені статтями 307, 311 і 317 КК України, віднесені до злочинів у сфері обігу особливо небезпечних наркотичних засобів, що створює загрозу для здоров`я населення. У свою чергу, кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 та ч. 2 ст. 255 КК України, посягають на громадську безпеку. Тому, суд обґрунтованими визнав доводи сторони обвинувачення про доведеність ризиків, передбачених п. 1 та 3 ч. 1 ст. 177 КПК України щодо цих обвинувачених.

Разом з тим, суд дійшов до переконання про необхідність задоволення клопотання прокурора про продовження строку дії додаткових обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, відносно обвинувачених ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 а.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_10 , адвокат ОСОБА_9 , вказує не незаконність та необґрунтованість ухвали суду, просить її скасувати. Вважає, що підозра її підзахисному є необґрунтована. Зазначає, що ризики, на які вказує прокурор у клопотанні не підтверджені жодними належними доказами. Крім того, вважає, що при розгляді клопотання, судом не враховано наявність у ОСОБА_10 міцних соціальних зв`язків, те, що він має дружину та батьків пенсійного віку, які перебувають на його утриманні, а також наявність у ОСОБА_10 офіційного місця проживання дає підстави для застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. Також судом залишено поза увагою погіршення стану здоров`я обвинуваченого ОСОБА_10 , що у майбутньому може призвести до ампутації нижньої кінцівки. Просить суд, оскаржувану ухвалу суду змінити в частині продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, постановити нову, якою змінити запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_10 на запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, а саме домашній арешт із забороною залишати місце проживання з 22 год. 00 хв. по 06 год. 00 хв. Якщо суд прийде до переконання щодо правомірності продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, сторона захисту просить визначити мінімальний розмір застави, передбачений ч.5 ст.182 КПК України з покладанням на обвинуваченого обов`язків, визначених ст.194 КПК України.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_5 , який діє в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6 , вказує на незаконність, необґрунтованість та невмотивованість судового рішення, вважає, що ухвалу суду необхідно скасувати. На переконання апелянта, на момент розгляду клопотання відсутні будь-які докази, які би підтверджували неналежну процесуальну поведінку обвинуваченої. Крім того, у клопотанні прокурора немає доказів, які б підтверджували існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Вказує на те, що судом першої інстанції не враховано те, що обвинувачена ОСОБА_6 має постійне місце проживання, є особою молодого віку, раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась. Окремо звертає увагу на те, що під час перебування під вартою у обвинуваченої погіршився стан здоров`я, вона неодноразово зверталась до медичної частини зі скаргами на стан здоров`я. Просить суд, оскаржувану ухвалу скасувати, постановити нову, якою щодо обвинуваченої ОСОБА_6 обрати запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою (ізоляцією її від суспільства).

Адвокат ОСОБА_11 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_12 , в апеляційній скарзі вказує на те, що ухвала суду є незаконною, вважає, що така підлягає скасуванню. На переконання апелянта, підозра ОСОБА_12 є необґрунтованою. Зазначає, що ризики, на які посилається сторона обвинувачення у клопотанні не підтверджені доказами та ґрунтуються на припущеннях. Звертає увагу на те, що його підзахисний перебуває під вартою більше дванадцяти місяців. Також апелянт зазначає, що ризик переховування ОСОБА_12 від органів досудового розслідування та суду є недоведеним, обвинувачений має міцні соціальні зв`язки, одружений. Крім того, ризик незаконного впливу на свідка у кримінальному провадженні є безпідставним, позаяк свідок у кримінальному провадженні допитаний слідчим суддею та попереджений про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивих показів. Також адвокат ОСОБА_11 зазначає, що ризик вчинення іншого кримінального правопорушення не існує, оскільки його підзахисний ОСОБА_12 раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно. Вважає, що у клопотанні належним чином не обґрунтовано та не доведено неможливість запобігання ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів відносно обвинуваченого ОСОБА_12 . Прокурором безпідставно та необґрунтовано у клопотанні не ставиться питання про визначення розміру застави. Просить суд, оскаржувану ухвалу скасувати, постановити нову, якою відносно обвинуваченого ОСОБА_12 обрати запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, у тому числі визначити розмір застави.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_8 , адвокат ОСОБА_7 , вказує на те, що ухвала суду є необґрунтованою, незаконною, такою, що підлягає скасуванню. Стверджує, що підозра у вчиненні інкримінованих його підзахисному кримінальних правопорушень є необґрунтованою, обраний щодо обвинуваченого запобіжний захід вважає занадто суворим. Зазначає, що жоден із наведених прокурором ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не підтверджений належними доказами. Звертає увагу на те, що обвинувачений ОСОБА_8 утримується під вартою з 19 грудня 2022 року, тобто більше одного року, за цей час умови запобіжного заходу обвинувачений не порушував, на слідчі дії з`являвся, не чинив жодних перешкод у проведенні слідчих та процесуальних дій, відносно учасників кримінального провадження не має наміру чинити який-небудь тиск. Зазначає, що ОСОБА_8 раніше не судимий, має вищу освіту, можливість працевлаштуватись, у нього є сім`я, на утриманні троє дітей, позитивно характеризується за місцем проживання та перебування. З огляду на наведене, достатнім є застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням додаткових обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_15 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_16 , вказує на те, що ухвала суду є необґрунтованою, незаконною, тому її слід скасувати. Зазначає, що підозра ОСОБА_16 є необґрунтованою та незаконною, ґрунтується виключно на припущеннях. Зазначає, що матеріалами кримінального провадження підтверджується факт незаконності документування вчинення кримінального правопорушення, а саме: контрольні поставки проведені у порушення вимог п. 2 ч. 2 ст. 271 КПК України (під час контрольної поставки було поширено речовину небезпечну для багатьох людей, а саме наркотичну); огляд виїмки кореспонденції проводився у порушення вимог ч. 2 ст. 262 КПК України (під час огляду кореспонденції не проведено заміну речовини, яка заборонена у вільному обігу на їх безпечні аналоги). Судом залишено поза увагою те, що сторона обвинувачення не надала належних доказів, які б підтвердили те, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України. Апелянт вказує на належну процесуальну поведінку свого підзахисного за період дії запобіжного заходу, а також на те, що ОСОБА_16 утримується під вартою більш ніж десять місяців. Окрім того, захисник зазначає, що ОСОБА_16 не має на меті вчиняти тиск на свідка про якого вказує в клопотанні прокурор, у зв`язку з тим, що вказаний свідок вже в суді допитаний в порядку ст.225 КПК України, а також підзахисний взагалі не знає особу свідка і ніколи його не бачив. Сторона захисту вважає, що такий вид запобіжного заходу, як застава, яку в подальшому останній зобов`язується перерахувати на користь ЗСУ, з застосуванням електронного засобу контролю, що в повній мірі може забезпечити процесуальну поведінку ОСОБА_16 з покладенням певних обов`язків на нього. Просить суд, оскаржувану ухвалу скасувати, постановити нову, якою щодо обвинуваченого ОСОБА_16 обрати запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою та покласти на обвинуваченого ОСОБА_16 процесуальні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України.

Адвокат ОСОБА_15 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_17 , в апеляційній скарзі вказує на те, що ухвала суду є незаконною, вважає, що така підлягає скасуванню. На переконання захисника, підозра його підзахисному ОСОБА_17 є необґрунтованою. Ризики, на які посилається сторона обвинувачення у клопотанні не підтверджені доказами та ґрунтуються на припущеннях. Апелянт також зазначає, що ОСОБА_17 утримується під вартою більше 10 місяців, упродовж цього часу процесуальна поведінка обвинуваченого відповідала вимогам закону, тобто ОСОБА_17 з`являвся на всі процесуальні і слідчі дії, не чинив жодних перешкод у проведенні таких дій, до всіх учасників кримінального провадження ставиться з повагою, тому ризик незаконного впливу на свідків у кримінальному провадження існувати не може. Сторона захисту також вважає, що інкриміновані ОСОБА_17 злочини є сфальсифікованими. Захисник зазначає, що такий вид запобіжного заходу, як застава, зможе забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_17 із покладенням відповідних процесуальних обов`язків. Просить суд, оскаржувану ухвалу скасувати, постановити нову, якою щодо обвинуваченого ОСОБА_17 обрати запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою та покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до слідчого, прокурора, суду, на їх першу вимогу; не спілкуватися зі свідками, експертами, іншими обвинуваченими у кримінальному провадженні; не відлучатися з населеного пункту, де проживає без дозволу слідчого, прокурора, суду; повідомляти про зміну свого місця проживання слідчого, прокурора, суд.

Адвокат ОСОБА_15 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_18 , в апеляційній скарзі вказує на те, що ухвала суду є незаконною, вважає, що така підлягає скасуванню. На переконання захисника, підозра його підзахисному ОСОБА_18 є необґрунтованою. Вважає, що матеріалами кримінального провадження підтверджується факт незаконності документування вчинення кримінального правопорушення, а саме: контрольні поставки проведені у порушення вимог п. 2 ч. 2 ст. 271 КПК України (під час контрольної поставки було поширено речовину небезпечну для багатьох людей, а саме наркотичну); огляд виїмки кореспонденції проводився у порушення вимог ч. 2 ст. 262 КПК України (під час огляду кореспонденції не проведено заміну речовини, яка заборонена у вільному обігу на їх безпечні аналоги). Місцевим судом залишено поза увагою те, що сторона обвинувачення не надала жодних належних доказів, які підтверджують існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Апелянт вказує на належну процесуальну поведінку свого підзахисного за період дії запобіжного заходу, а також посилається на те, що ОСОБА_18 утримується під вартою більше 7 місяців. Також посилається на дані про особу обвинуваченого: ОСОБА_18 раніше не судимий, має змогу працевлаштуватись, у нього є сім`я, що свідчить про те, що останній заслуговує на довіру до суду і те, що він ніяким чином не буде переховуватися від суду та сторони обвинувачення. Захисник зазначає, що такий вид запобіжного заходу, як застава, зможе забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_18 із покладенням відповідних процесуальних обов`язків. Просить суд, оскаржувану ухвалу скасувати, постановити нову, якою відносно обвинуваченого ОСОБА_18 обрати запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою та покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_19 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_16 , вказує на те, що оскаржувана ухвала суду є незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню. Зазначає, що слід звернути увагу на те, що питання про тримання підзахисного під вартою вже вирішується в 7 раз, проте сторона обвинувачення не вказала нових доказів, які б свідчили про те, що існуючі раніше ризики продовжують існувати та не зменшилися. Фактично, ОСОБА_16 утримується за таких обставин під вартою більше 1 року. Звертає увагу на те, щ підзахисний раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягався, має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання. Вважає, що появилася нова обставина, яка не досліджувалася судом першої інстанції, оскільки 29.03.2024 ОСОБА_16 написав письмову заяву, в якій частково визнав вину в пред`явленому йому обвинуваченню, а саме: що отримав 16.09.2022 від ОСОБА_18 посилку з наркотичними речовинами масою 1021г у відділенні ТОВ «Нова Пошта» №123 в м. Одеса, тому вважає, що дана обставина є важливою та позитивно характеризує особу обвинуваченого. Звертає увагу на те, що ОСОБА_16 частково визнав свою вину і що з тих же підстав, судом раніше було визначено запобіжний захід у вигляді застави іншим обвинуваченим у справі: ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_25 та ОСОБА_24 , який в повній мірі забезпечує виконання останніми покладених на них процесуальних обов`язків. У зв`язку з викладеним, просить суд оскаржувану ухвалу суду скасувати, ухвалити нову, якою застосувати до ОСОБА_16 інший, більш м`який запобіжний захід у вигляді застави в сумі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242240 грн. та покласти на нього обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Адвокат ОСОБА_20 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_21 в апеляційній скарзі вказує на те, що оскаржувану ухвалу суду вважає незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку із допущеними судом істотними порушеннями вимог кримінального процесуального законодавства. Вказує, що колегія суддів в черговий раз задовольнила стереотипне клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підзахисному помилково, залишивши поза увагою те, що сторона обвинувачення не надала нових доказів, які б свідчили про те, що наведені прокурором у клопотанні, майже 14 місяців тому ризики, передбачені ст.177 КПК України, продовжують існувати та не зменшились. Зазначає, що ризики, які були підставою для обрання судом запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_21 , згідно Ухвали Ужгородського міськрайонного суду від 30.05.2023, та знову наведені прокурором в обґрунтування клопотання про продовження строків тримання під вартою, на цей час відсутні. Просить суд, оскаржувану ухвалу суду скасувати, обрати щодо обвинуваченого ОСОБА_21 запобіжний захід заставу.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_13 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_14 огли, вказує на те, що оскаржувана ухвала суду є незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню. звертає увагу на те, що клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підзахисного ОСОБА_14 огли , вирішується вдесяте, при цьому стороною обвинувачення не долучено жодних доказів, які б свідчили про існування ризиків. Також звертає увагу, що підзахисний перебуває під вартою більше 12 місяців. Вважає, що у клопотанні належним чином не обґрунтовано та не доведено неможливість запобігання ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, оскільки прокурором безпідставно та необґрунтовано у клопотанні не ставиться питання про визначення розміру застави. Просить суд, оскаржувану ухвалу суду скасувати. Змінити відносно обвинуваченого ОСОБА_14 огли запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, у тому числі визначити розмір застави та покласти на нього обов`язки, передбачені ст.194 КПК України.

13.06.2024, 17.06.2024, 18.06.2024. 19.06.2024 від адвоката ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , адвоката ОСОБА_15 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_16 , обвинувачених ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , адвоката ОСОБА_19 в інтересах обвинувача ОСОБА_16 та адвоката ОСОБА_20 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_21 , надійшли письмові заяви про відмову від поданої апеляційної скарги на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 березня 2024 року.

Заслухавши суддю -доповідача про суть ухвали, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, перевіривши та дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Апеляційний розгляд проводиться за відсутності учасників судового процесу, неявка яких, з огляду на положення частини 4 статті 405 КПК України, не перешкоджає його проведенню. При цьому, береться до уваги, що учасники судового провадження, належним чином повідомлені про час та місце апеляційного розгляду, а також те, що від них не надходили заяви чи клопотання про відкладення апеляційного розгляду на інший термін та відомості про поважність причин неявки.

Відповідно до частини 1 статті 403 КПК України особа, яка подала апеляційну скаргу, має право відмовитися від неї до закінчення апеляційного розгляду. Захисник підозрюваного, обвинуваченого, представник потерпілого можуть відмовитися від апеляційної скарги тільки за згодою відповідно підозрюваного, обвинуваченого, потерпілого.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що якщо вирок або ухвала суду першої інстанції не були оскаржені іншими особами або якщо немає заперечень інших осіб, які подали апеляційну скаргу, проти закриття провадження в зв`язку з відмовою від апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції своєю ухвалою закриває апеляційне провадження.

На підставі наведеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційне провадження за апеляційними скаргами адвоката ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , адвоката ОСОБА_15 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_16 , обвинувачених ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , адвоката ОСОБА_19 в інтересах обвинувача ОСОБА_16 та адвоката ОСОБА_20 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_21 , на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 березня 2024 року, підлягає закриттю у зв`язку з відмовами апелянтів від апеляційних вимог.

Висновок суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу щодо обвинувачених ОСОБА_21 , ОСОБА_8 ОСОБА_10 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_6 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 . огли, колегія суддів вважає належним чином вмотивованим, викладені в судовому рішенні висновки такими, що ґрунтуються на вимогах закону та узгоджуються з матеріалами та обставинами кримінального провадження.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги те, що ОСОБА_21 , ОСОБА_8 ОСОБА_10 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_6 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 огли обвинувачуються, у тому числі, у вчиненні кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України, є тяжкими та особливо тяжкими злочинами, зокрема санкцією ч. 3 ст. 307 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, у свою чергу, ч. 1, 2 ст. 255 КК України встановлено можливість застосування основного покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 та від 5 до 12 років, відповідно. До того ж кримінальні правопорушення, передбачені статтями 307, 311 і 317 КК України, є злочинами у сфері обігу особливо небезпечних наркотичних засобів, що створює загрозу для здоров`я населення і такі мають значний ступінь суспільної небезпеки та значний резонанс у суспільстві.

Апеляційний суд також погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що обставини вчинення кримінальних правопорушень, які інкримінуються обвинуваченим ОСОБА_21 , ОСОБА_8 ОСОБА_10 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_6 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 огли, тяжкість кримінальних правопорушень, а також те, що судове провадження не завершено, основний свідок сторони обвинувачення не допитаний, закінчено, існують ризики того, що обвинувачені можуть переховуватися від суду та незаконно впливати на свідка, який конфіденційно співпрацює зі стороною обвинувачення.

Судом першої інстанції також обґрунтовано враховано і ту обставину, що всі обвинуваченні окрім ОСОБА_8 , зареєстровані поза межами Закарпатської області, що додатково свідчить про можливість перешкоджанню встановлені істини у даному кримінальному провадженні та ризику переховування їх від суду.

Таким чином, колегія суддів констатує, що продовжує залишатися реальним ризик того, що кожний з обвинувачених, перебуваючи на волі, зможе ухилитися від суду та не виконати його процесуальні рішення (ризик переховування).

Крім того, актуальним залишається ризик незаконного впливу на свідка, який конфіденційно співпрацює зі стороною обвинувачення, з метою зміни ним показань на їх користь, зокрема, будучи на волі обвинувачені зможуть здійснити підкуп чи застосувати насильство щодо нього. При цьому колегія суддів критично оцінює доводи сторони захисту, про неможливість впливу на вказаного свідка, через що останній допитаний в порядку ст. 225 КПК України, оскільки такі не спростовують того, що залучений до конфіденційного співробітництва свідок, який обвинуваченим добре знайомий, не зможе почувати себе у безпеці у випадку, якщо знатиме, що будь-хто з числа обвинувачених перебуватиме на волі.

Вищенаведене, на думку колегії суддів, свідчить і про обґрунтованість висновку суду першої інстанції про те, що встановлені при застосуванні запобіжних заходів щодо обвинувачених ОСОБА_21 , ОСОБА_8 ОСОБА_10 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_6 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 огли ризики, - на даний час не зменшилися й не відпали.

Оцінивши всі обставини у сукупності, суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що задля забезпечення дієвості даного кримінального провадження необхідно продовжити строк тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_21 , ОСОБА_8 ОСОБА_10 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_6 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 .

Такий висновок суду не суперечить як національному законодавству, так і практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якою, допустимими підставами для взяття й тримання особи під вартою є наявність з боку цієї особи таких загроз як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину, за умови доведеності таких ризиків (рішення у справах «Смірнов проти Росії» від 24.07.2003; «Вемгофф проти Німеччини» від 27.06.1968; «Штегмюллер проти Австрії» від 10.11.1969; «Мацнеттер проти Австрії» від 10.11.1969; «Летельєр проти Франції» від 26.06.1991.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово вказував на те, що позбавлення свободи може бути виправданим тоді, коли інші, менш суворі запобіжні заходи, по-перше, були розглянуті, а по-друге, за результатами розгляду визнані такими, що не зможуть забезпечити мети, досягнення якої вимагається (рішення у справі «Амбрушкевич проти Польщі»).

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції врахував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість тримання особи під вартою, суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та своїм рішенням забезпечив високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Таким чином, колегія суддів вважає, що прокурором доведено існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

З матеріалів контрольного провадження також вбачається, що сторона захисту під час розгляду клопотання не посилалась на наявність даних, які б підтверджували, що передбачені ст. 177 КПК України ризики, встановлені при обранні та продовженні обвинуваченим запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зменшилися або відпали.

На наявність таких даних сторона захисту не посилається і в апеляційних скаргах.

Колегія суддів вважає, що продовження обвинуваченим ОСОБА_21 , ОСОБА_8 ОСОБА_10 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_6 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 запобіжного заходу у виді тримання під вартою є необхідним з метою забезпечення дієвості кримінального провадження та належної процесуальної поведінки обвинувачених.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що, дійшовши висновку про необхідність продовження обвинуваченим ОСОБА_21 , ОСОБА_8 ОСОБА_10 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_6 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 . огли строку тримання під вартою, суд першої інстанції належним чином врахував і те, що останні обвинувачуються в тому числі у вчиненні особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів та дійшов обґрунтованого висновку про неможливість визначення обвинуваченим розміру застави, з чим погоджується і колегія суддів, вважаючи, що факт неможливості визначення обвинуваченим розміру застави підтверджується вищенаведеними обставинами та ґрунтується на вимогах КПК України, зокрема, положеннях ст. 177, 178, ч. 5 ст. 183 КПК України.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційне провадження за апеляційними скаргами адвоката ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , адвоката ОСОБА_15 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_16 , обвинувачених ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , адвоката ОСОБА_19 в інтересах обвинувача ОСОБА_16 та адвоката ОСОБА_20 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_21 , на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 березня 2024 року - закрити у зв`язку з відмовою апелянтів від апеляційних вимог, а апеляційні скарги адвоката ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , адвоката ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_12 , адвоката ОСОБА_13 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_14 , залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 176-179, 183, 194, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційне провадження за апеляційними скаргами адвоката ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , адвоката ОСОБА_15 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_16 , обвинувачених ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , адвоката ОСОБА_19 в інтересах обвинувача ОСОБА_16 та адвоката ОСОБА_20 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_21 , на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 березня 2024 року - закрити у зв`язку з відмовою апелянтів від апеляційних вимог.

Апеляційні скарги адвоката ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , адвоката ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_12 , адвоката ОСОБА_13 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_14 ,- залишити без задоволення.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 березня 2024 року, якою обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_21 продовжено строк тримання під вартою залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді