Яготинський районний суд Київської області
Справа № 382/1495/23
Провадження № 1-кп/382/46/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2024 року м. Яготин

Яготинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0001797, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.07.2023, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Новотроїцьк Оренбурської області Російської Федерації, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не працевлаштованого, не одруженого, з середньою освітою, на утриманні дітей не має, раніше засудженого, останній раз вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 24.10.2023 року до 5 років позбавлення волі, на підставі ч. 4 ст.70 КК України до призначеного ОСОБА_4 покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 14.09.2023 та остаточно призначено до відбуття покарання у виді 5 (п`яти) років та 2 (двох) місяців позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі - КК України),

ВСТАНОВИВ:

Кримінальне провадження №0000837 від 06.04.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, 11.05.2023 направлено до Яготинського районного суду Київської області, для розгляду по суті. ОСОБА_6 належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та повторно вчинив кримінальне правопорушення проти власності за наступних обставин.

Так, 19 липня 2023 року, о 12 годині 57 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи в приміщенні магазину «Ассоль» ФОП ОСОБА_7 , що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , у останнього виник злочинний умисел направлений на вчинення таємного викрадення чужого майна. Так, ОСОБА_4 , підійшовши до одного зі стелажів магазину, побачив коробку білого кольору з назвою «Oppo enco Air 2 (ETE11) White», всередині якої знаходились безпровідні навушники марки «Oppo enco Air 2 (ETE11) White». Без розриву у часі, реалізовуючи свій злочинний умисел, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи характер своїх неправомірних дій, передбачаючи настання наслідків у вигляді таємного викрадення чужого майна та свідомо бажаючи цього, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, знявши зі стелажу дану коробку з навушниками, дістав футляр з навушниками, який таємно викрав та в подальшому сховав у зовнішню кишеню свого одягу, в який був одягнений. Відразу після цього, ОСОБА_4 , не розрахувавшись за навушники, які попередньо сховав до свого одягу, покинувши приміщення магазину «Ассоль» ФОП ОСОБА_7 , з місця вчинення злочину зник у невідомому напрямку. Своїми протиправними діями ОСОБА_4 спричинив ФОП ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 2230 (дві тисячі двісті тридцять) гривень.

Таким чином, ОСОБА_4 таємно викрав чуже майна (вчинив крадіжку), вчиненій повторно, в умовах воєнного стану, тобто вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч. 4 ст. 185 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, визнав у повному обсязі, щиро розкаявся.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 добровільно визнає вину у вчиненні даного кримінального правопорушення та обставини його вчинення, прокурор під час визначення порядку дослідження доказів по справі просив суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнати недоцільним дослідження доказів по справі, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та обмежитись допитом обвинуваченого ОСОБА_4 , дослідити матеріали, що характеризують особу обвинуваченого.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

У відповідності до вимог процесуального законодавства судом роз`яснено учасникам судового провадження положення ч. 3 ст. 349 КПК України. Судом роз`яснено, що у такому випадку учасники судового провадження будуть позбавлені права оскаржити відповідні обставини в апеляційному порядку. Обвинувачений ОСОБА_4 зазначив, що зміст ч. 3 ст. 349 КПК України йому зрозумілий, заперечень проти недослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, він не має.

Після роз`яснення зазначених положень прокурор, обвинувачений та його захисник погодилися проводити судовий розгляд відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, без допиту свідків, дослідження письмових доказів тощо.

Внаслідок цього, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України зі згоди учасників судового провадження, за відсутності сумнівів у добровільності їх позиції, суд вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та визначив обмежитись допитом обвинуваченого ОСОБА_4 , дослідити матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.

Зазначене повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

У судовому засіданні допитано обвинуваченого ОСОБА_4 , який у своїх показах виклав обставини та факти, тотожні тим, які викладені в обвинувальному акті. Обвинувачений ОСОБА_4 зазначив, що погоджується з обставинами та фактами, які викладені в обвинувальному акті, вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України визнає у повному обсязі.

В судове засідання потерпілий не з`явився, подав заяву, в якій просив проводити розгляд справи у його відсутність.

Суд вважає повністю доведеною винуватість ОСОБА_4 у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Призначаючи обвинуваченому вид та міру покарання, суд враховує характер та ступінь тяжкості скоєного, ставлення ОСОБА_4 до вчиненого, яке полягає у визнанні вини та щирому каятті, дані, які характеризують його особу, те, що він раніше неодноразово судимий, на обліку лікарів психіатра і нарколога не перебуває, не працює, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має.

До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.

З урахуванням наведеного суд вважає необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення нового злочину призначення покарання у виді позбавлення волі в межах, передбачених санкцією ч. 4 ст. 185 КК України.

Також при вирішенні питання про покарання, яке необхідно призначити обвинуваченому, суд враховує характер вчиненого кримінального правопорушення та обставини його вчинення.

В той же час, судом враховується щире каяття обвинуваченого у вчиненому та сума завданих внаслідок даного правопорушення збитків, з огляду на що, суворо дотримуючись принципу індивідуальності покарання та принципу гуманності при призначенні покарання особі, що вчинила злочин, які закріплені як в національному законодавстві, так і в численних рішеннях ЕСПЛ, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 слід призначити мінімальний строк покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення та не знаходить підстав для застосування положень ст. 75 КК України при призначенні покарання.

За вказаних обставин суд приходить до висновку, що саме таке покарання за вказане правопорушення буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження нових злочинів.

Разом з тим, 24.10.2023 року Шевченківським районним судом м. Києва ОСОБА_4 був засуджений за ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 2 місяці. При цьому, призначаючи покарання, Шевченківський районний суд м. Києва вже врахував, що 14.09.2023 року Дніпровським районним судом м. Києва ОСОБА_4 було засуджено за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ч. 1 ст. 71, ст. 72 КК України за сукупністю вироків і Дніпровський районний суд м. Києва вже частково приєднав покарання за вироком Яготинського районного суду Київської області від 19.07.2023 року та остаточно призначив ОСОБА_4 покарання у виді 5 (п`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені.

Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком не допускається, що підтверджується правовою позицією Конституційного Суду України, викладеної у Рішенні у справі №2-рп/2011 від 11 березня 2011 року, у відповідності до якої оцінка процесуальним діям судді може даватись тільки судами апеляційної чи касаційної інстанцій.

У своїй постанові від 15 лютого 2021 року № 760/26543/17 Верховний Суд вказує, що призначаючи покарання за сукупністю злочинів на підставі ч. 4 ст. 70 КК суд не вправі змінювати покарання, призначене попереднім (першим) вироком за окремий злочин. Він також не повинен ще раз призначати (дублювати) це покарання у новому (другому) вироку. В даному разі діє юридична презумпція законності й обґрунтованості попереднього вироку, яку суд підтверджує, застосовуючи ч. 4 ст. 70 КК.

Враховуючи викладене та за встановлених обставин, суд приходить до висновку, що призначені ОСОБА_4 покарання Яготинським районним судом Київської області вироком від 19.07.2023 року та Дніпровським районним судом м. Києва вироком від 14.09.2023 року вже фактично враховані під час призначення остаточного покарання Шевченківським районним судом м. Києва в останньому вироці від 24.10.2023 року, а отже спроби окремого приєднання до покарання, призначеного даним вироком, покарання призначеного вироками Яготинського районного суду Київської області та Дніпровським районним судом м. Києва були б невиправданим порушенням фундаментального для кримінального права принципу заборони подвійного призначення покарання за одне і те саме діяння.

Враховуючи, що кримінальне правопорушення у даному кримінальному провадженні вчинено ОСОБА_4 до постановлення вироку Шевченківського районного суду м. Києва від 24.10.2023, суд вважає необхідним остаточне покарання обвинуваченому призначити шляхом часткового приєднання покарання, призначеного за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 24.10.2023, до покарання, призначеного за цим вироком, відповідно до вимог ч. 4 ст. 70 КК України.

Долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України. Накладені арешти ухвалами Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25.07.2023 року необхідно скасувати. На підставі ст. ст. 122, 124 КПК України необхідно стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати, пов`язані із залученням експерта. Цивільний позов не заявлено. Запобіжний захід до обвинуваченого не обирався.

Керуючись ст. ст. 100, 122, 124, 126, 174, 318, 322, 342-350, 370-375, 392-395, 615 КПК України,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України до призначеного ОСОБА_4 покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 24.10.2023 та остаточно призначити до відбуття покарання у виді 5 (п`яти) років та 4 (чотирьох) місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обчислювати з дня оголошення цього вироку, зарахувавши у строк відбування покарання ОСОБА_4 частково відбуте покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 24.10.2023 року, з 21 вересня 2023 року по 18 липня 2024 року із розрахунку день за день.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь держави витрати, пов`язані із залученням експерта, в сумі 260 грн.

Скасувати накладені ухвалами Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25.07.2023 року, арешти на: коробку з-під безпровідних навушників білого кольору марки «ОРРО»; безпровідні навушники білого кольору марки «ОРРО».

Речові докази:

- коробку з-під безпровідних навушників білого кольору марки «Oppo enco Air 2 (ETE11) White»; безпровідні навушники білого кольору марки «Oppo enco Air 2 (ETE11) White», - після набрання вироком законної сили повернути власнику ФОП ОСОБА_7 ;

- оптичний диск DVD-диск, на який нанесено напис «ОМП від 19.07.2023», та оптичний диск формату DVD-R, на який нанесено напис "Вілеозапис з камери відеоспостереження магазину Ассоль" - залишити при матеріалах кримінального провадження.

Запобіжний захід не обирався.

Вирок суду в частині встановлення обставин справи, дослідження яких було визнане недоцільним в порядку ст. 349 КПК України, оскарженню не підлягає, в іншій частині може бути оскаржений шляхом подачі апеляційних скарг до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Яготинський районний суд Київської області.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційних скарг, якщо такі скарги не було подано.

Вручити учасникам судового провадження повний текст вироку в день його проголошення.

Суддя ОСОБА_1