гСправа № 187/857/24 Провадження №1-кп/0187/87/24
ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙСУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" травня 2024 р.

Петриківський районний суд Дніпропетровської області

у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за відсутності учасників судового провадження,

розглянувши в селищі Петриківка в порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в залі судового засідання кримінальне провадження №0000107 стосовно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження м. Кам`янське Дніпропетровської області, зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , офіційно не працевлаштований; освіта професійно-технічна, не одружений; має на утриманні двох малолітніх дітей 2019 та 2021 року народження, групи інвалідності не має; на підставі ст. 89 КК України раніше не судимий -

за обвинуваченням у вчиненні кримінальних проступків, передбачених частиною 5 статті 27, частиною 1 статті 358 та частиною 4 статті 358 Кримінального кодексу України,-

Встановив:

ОСОБА_3 (далі обвинувачений), у 2022 році (біль точний час в ході досудового розслідування не встановлено), перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , не маючи права на керування транспортними засобами на території України, переслідуючи прямий умисел, направлений на порушення установленого законом порядку видачі офіційного документу, розуміючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання у вигляді підробки посвідчення водія та отримання допуску громадянина до керування транспортними засобами, в порушення вимог постанови Кабінету Міністрів України №340 від 8 травня 1993 року «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчення водія та допуск громадян до керування транспортним засобом», а саме п. 16, 21 згідно яких посвідчення водія на право керування транспортним засобом однієї з категорій видається особі, яка пройшла медичний огляд у порядку, встановленому МОЗ, а також підготовку або перепідготовку відповідно до встановлених планів і програм та склала теоретичний і практичний іспити в територіальному сервісному центрі МВС, через мережу Інтернет в соціальній мережі «Instagram» знайшов оголошення про виготовлення водійських посвідчень та з метою виготовлення завідомо підробленого офіційного документу, надав невстановленій особі (матеріали відносно якої виділено в окреме кримінальне провадження), свої персональні дані та фотознімок для виготовлення завідомо підробленого офіційного документу - посвідчення водія та здійснив передплату в розмірі 1000 гривень на невстановлену в ході досудового розслідування картку. В подальшому, невстановлена особа, в невстановлений досудовим розслідуванням час і місці, виготовила завідомо підроблене посвідчення водія серії НОМЕР_1 видане 07.09.2022 категорій «А, В, Cl, С, D, СЕ» на ім`я ОСОБА_3 , яке шляхом направлення через відділення №5 м. Кам`янське ТОВ «Нова Пошта», у 2022 році (біль точний час в ході досудового розслідування не встановлено) передала останньому за грошову винагороду 7000 гривень.

Умисні дії обвинуваченого, які виразились у пособництві у підробленні іншого офіційного документа, який видається установою, яка має право видавати такі документи і який надає права та звільняє від обов`язків, з метою використання його іншою особою, кваліфікуються за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України

Крім того, ОСОБА_3 , достовірно знаючи, що він не має права на керування транспортними засобами на території України, переслідуючи прямий умисел, направлений на порушення установленого законом порядку видачі та використання офіційного документу, розуміючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання у вигляді використання завідомо підробленого посвідчення водія та отримання неправомірного допуску громадянина до керування транспортними засобами, в порушення вимог постанови Кабінету Міністрів України №340 від 8 травня 1993 року «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчення водія та допуску громадян до керування транспортним засобом», а саме п. 2, 21 згідно яких особи допускаються до керування транспортними засобами за наявності у них національного посвідчення водія відповідної категорії, виданого територіальним сервісним центром МВС, отримавши у 2022 році (біль точний час в ході досудового розслідування не встановлено) від невстановленої особи (матеріали відносно якої виділено в окреме кримінальне провадження), завідомо підроблений офіційний документ - посвідчення водія НОМЕР_1 видане 07.09.2022 категорій «А, В, C1, С, D, СЕ» на ім`я ОСОБА_3 , яким користувався у власних потребах, а саме для створення уявлення про законність керування автотранспортними засобами у період часу з 2022 року і до моменту зупинення його на перехресті вулиці Армійська та вулиці Калинова, с. Іванівка, Дніпровського району, Дніпропетровської області 16.09.2023 приблизно о 00:25 годин під час керування ним автомобілем марки «ГАЗ 2410» д.н.з. НОМЕР_2 співробітниками СРПП ВП №10 Дніпровського РУП в Дніпропетровській області для перевірки документів. В ході перевірки, ОСОБА_3 пред`явив працівникам поліції завідомо підроблене водійське посвідчення на його ім`я, серії НОМЕР_1 , у такий спосіб використав завідомо підроблений офіційний документ, який не відповідає встановленому зразку аналогічного бланку посвідчення водія, що перебуває в офіційному обігу на території України, та який вилучено в ході огляду місця події співробітниками поліції за вищевказаних обставин.

Умисні дії обвинуваченого, які виразились у використанні завідомо підробленого документа, кваліфікуються за ч. 4 ст. 358 КК України.

До обвинувального акта, який надісланий до суду разом із клопотанням прокурора про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні, додані:

- письмова заява ОСОБА_3 , складена в присутності захисника адвоката ОСОБА_4 , щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, зазначеними вище, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні;

За результатами дослідження змісту відповідної заяви та матеріалів дізнання, у суду не виникло сумнівів в тому, що зазначені заява обвинуваченого, є усвідомленою, відповідає його внутрішній волі, а його процесуальна позиція сформувалася без будь-якого стороннього неправомірного впливу на нього.

Згідно ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Встановлені в даному кримінальному провадженні органом досудового розслідування обставини не оспорюються учасниками судового провадження і суд не вбачає підстав ставити їх під сумнів та визнає їх доведеними, оскільки вони повністю узгоджуються з наданими суду матеріалами дізнання.

Оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, суд вважає, що всі докази є належними, допустимими, достовірними, а в сукупності та їх взаємозв`язку достатніми для прийняття рішення про визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 та ч. 4 ст. 358 КК України.

Призначаючи вид і міру покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості скоєних кримінальних правопорушень, ступінь здійснення кримінального наміру, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, характер та ступінь тяжкості фактичних наслідків правопорушення.

Особі, яка вчинила кримінальні проступки, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому, є визнання вини.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому в межах пред`явленого обвинувачення, судом не встановлено.

Суд враховує, що обвинувачений вчинив кримінальні правопорушення, які згідно ст. 12 КК України відноситься до кримінальних проступків, раніше не судимий, не одружений, має двох малолітніх дітей, офіційно не працює, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання скарг не надходило, дані про перебування на військовому обліку та про призов до лав збройних сил матеріали справи не містять.

Суд зазначає, що ч. 2 ст. 55 КК України визначено, що позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю як додаткове покарання може бути призначене й у випадках, коли воно не передбачене в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за умови, що з урахуванням характеру кримінального правопорушення, вчиненого за посадою або у зв`язку із заняттям певною діяльністю, особи засудженого та інших обставин справи суд визнає за неможливе збереження за ним права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю.

І хоч положення ч. 2 ст. 55 КК України визначають можливість призначення додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю у випадках, коли воно не передбачене в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, однак одночасно з цим визначають умову такого застосування.

На переконання суду призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами в даному випадку не сприятиме запобіганню вчиненню обвинуваченим нових кримінальних правопорушень та досягненню мети покарання, яке за своєю суттю полягає у обмеженні особи у використанні такого права протягом встановленого судом строку, оскільки кримінальні правопорушення, передбачені ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України були вчинені обвинуваченим саме через тимчасову відсутність у останнього права керування транспортними засобами, у зв`язку з відсутністю у нього посвідчення водія. Таким чином, застосування в даному кримінальному провадженні додаткового покарання не є перешкодою для вчинення особою дій, спрямованих на отримання посвідчення водія поза встановленою законодавством процедурою.

Виходячи зі змісту частини 2 статті 55 КК України, враховуючи характер кримінальних правопорушень, та те, що обвинувачений в даному провадженні не обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення у сфері порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керують транспортними засобами, йому не ставиться в провину порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, що спричинило шкоду здоров`ю чи навіть смерть іншим особам, яке б за своїм характером вимагало необхідність призначення такого додаткового покарання, суд не вбачає достатніх правових підстав для призначення обвинуваченому додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

З урахуванням викладеного, враховуючи, що пособництво у підробленні офіційного документа та використання цього підробленого документа стосувалося надання відповідного права на керування джерелом підвищеної небезпеки, суд приходить до висновку, що покарання обвинуваченому слід призначити в межах санкцій ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України у вигляді штрафу в середньому розмірі та максимальному, відповідно, із застосуванням ст. 70 КК України, та визначивши остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, що буде достатнім для виправлення обвинуваченого.

Долю речових доказів вирішити на підставі ст. 100 КПК України.

Підстави для застосування спеціальної конфіскації відсутні.

Щодо відшкодування процесуальних витрат.

Відповідно до статей 122, 124 КПК України судові витрати по справі за проведення судової експертизи слід покласти на обвинуваченого та стягнути в дохід держави.

Обвинуваченому запобіжний захід не обирався.

Інші заходи забезпечення кримінального провадження у справі не застосовувалися. Керуючись ст. ст. 369, 371-374, 382 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27 ч.1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України та призначити йому покарання:

-за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.

- за ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати за проведення судової технічної експертизи документів № СЕ-19/104-24/5660-ДД від 15.02.2024, в розмірі 2650,48 грн (дві тисячі шістсот п`ятдесят грн 48 коп.).

Речовий доказ: бланк посвідчення водія серії НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_3 , видане 07.09.2022 дійсне до 07.09.2052 ТСЦ 4642, що зберігається в камері зберігання речових доказів ВП №10 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області - знищити.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок в іншій частині може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Петриківський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1