Справа № 182/1646/24
Провадження № 1-кс/0182/388/2024
У Х В А Л А

Іменем України

03.04.2024 року м. Нікополь

Слідчий суддя Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської обл. ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополі скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, в порядку ст. 303 КПК України, щодо відмови у визанні її потерпілою у кримінальному провадженні №0000247 від 14.02.2024 року за правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 383 КК України,-

за участю сторін провадження:

скаржниці ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ( в режимі ведеоконференцзв`язку),

в с т а н о в и в :

28 березня 2024 р. до Нікопольського міськрайонного суду надійшла скарга ОСОБА_3 на бездіяльність Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, в порядку ст. 303 КПК України, щодо відмови у визанні її потерпілою у кримінальному провадженні №0000247 від 14.02.2024 року за правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 383 КК України.

У своїй скарзі ОСОБА_3 посилається на наступне.

У Нікопольському РУП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження №0000247 від 14.02.2024 року за правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 383 КК України, внесеного до ЄРДР, на підставі ухвали Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02.02.2024 року (справа №182/99/24) та зобов`язано розпочати досудове розслідування.

Фактично на теперішній час досудове розслідування старшим слідчим СВ Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 не проводиться.

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23.02.2024 року (справа 182/877/24), зобов`язано уповноважену особі Нікопольського РУП надати скаржниці витяг з ЄРДР, відповідно до виог ст. 214 КПК України, про внесення відомостей до ЄРДР за заявою від 19.12.2023 року.

На теперішній час вказану ухвалу Нікопольського міськрайонного суду, старшим слідчим СВ Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 , в порушення вимог ст. 60 КПК України не виконано.

22.03.2024 року на ім`я начальника Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області надано клопотання про визнання ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000247 від 14.02.2024 року за правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 383 КК України потерпілою, та надання матеріалів кримінального провадження для ознайомлення.

26.03.2024 року отримана постанова від 25.03.2024 року про відмову у задоволенні клопотання.

Однак, з такою постановою слідчого скаржниця не погоджується та вважає її не вмотивованою, передчасною та необґрунтованою.

У зв`язку з вищевикладеним, просить скасувати постанову ст. слідчого СВ Нкопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 про відмову в задоволенні клопотанні та зобов`язати старшого слідчого визнати ОСОБА_3 потерпілою у кримінальному провадженні №0000247 від 14.02.2024 року за правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 383 КК України.

Скаржниця в судовому засіданні підтримала доводи скарги та просила її задовольнити.

Прокурор щодо задоволення скарги заперечувала, просила відмовити у її задоволенні, у зв`язку з необґрунтованістю.

Слідчий суддя вислухавши думку сторін, дослідивши скаргу та додані матеріали, приходить до наступного висновку.

В судовому засіданні було встановлено, що в провадженні СВ Нікопольского РУП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000247 від 14.02.2024 року за правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 383 КК України.

22.03.2024 року скаржниця ОСОБА_3 звернулась до начальника Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області з клопотанням про визнання її потерпілою у кримінальному провадженні №0000247 від 14.02.2024 року за правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 383 КК України.

Постановою ст. слідчого СВ Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 від 25.03.2024 року було відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_3 .

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Відповідно до ст. 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Згідно зі ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Тобто, у силу норм ст. 55 КПК України, фізичній особі може бути відмовлено у визнанні потерпілим, якщо заява подана фізичною особою, якій кримінальним правопорушенням не завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.

Умовою для цього є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної в ч. 1 ст. 55 КПК. «Очевидність та достатність» таких підстав є оціночним поняттям, яке визначається в кожному конкретному випадку, виходячи із обставин кримінального провадження і внутрішнього переконання особи, уповноваженої на визнання потерпілим, і може полягати, зокрема, у такому: очевидна відсутність події або складу кримінального правопорушення; відсутність шкоди з боку особи, яка подала відповідну заяву; очевидна відсутність причинного зв`язку між кримінальним правопорушенням і заподіяною шкодою; наявність завданої кримінальним правопорушенням шкоди іншого виду, ніж передбачено ч. 1 ст. 55 КПК (наприклад, заподіяння особі моральної шкоди як представнику певної частини суспільства; заподіяння моральної шкоди юридичній особі); неможливість визнання потерпілим конкретної особи, виходячи з кримінально-правової характеристики кримінального правопорушення.

Разом з тим, у разі встановлення факту неможливості визнання потерпілим конкретної особи, виходячи з кримінально-правової характеристики кримінального правопорушення особа, яка приймає відповідне процесуальне рішення у будь-якому випадку має сформувати свої висновки у такий спосіб, щоб вони кореспондували нормам ч. 5 ст. 55 КПК України, оскільки таке процесуальне рішення є кінцевим фактично для особи у кримінальному провадженні, відповідно має бути вмотивованим та зрозумілим, тобто відповідати критеріям законності, обґрунтованості і вмотивованості.

Адже, законним є рішення, ухвалене компетентним суб`єктом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Цим критеріям оскаржуване рішення слідчого не відповідає.

У абзаці 2 пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 02.07.2004 року N 13 «Про практику застосування судами законодавства, яким передбачені права потерпілих від злочинів», зазначається, що вирішуючи питання про визнання особи потерпілим, особа, яка розглядає таке звернення має з`ясувати, яку конкретно шкоду заподіяно їй злочином (моральну, фізичну чи майнову), і зазначити це в постанові.

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що рішення ст. слідчого про відмову у визнанні заявника потерпілим не містить достатніх обґрунтувань на підтвердження наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що кримінальними правопорушеннями, за яким здійснюється досудове розслідування, заявнику не було не завдано шкоди, а тому скарга ОСОБА_3 у частині скасування постанови ст. слідчого про відмову в визнанні потерпілою підлягає задоволенню.

Однак, що стосується зобов`язання ст. слідчого СВ Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 визнати ОСОБА_3 потерпілою у зазначеному кримінальному провадженні слід відмовити, оскільки відповідно до положень ч.2 ст. 55 КК України права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Керуючись ст. 303, 306, 307, 214 КПК України, -

постановив:

Скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, в порядку ст. 303 КПК України, щодо відмови у визанні її потерпілою у кримінальному провадженні №0000247 від 14.02.2024 року за правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 383 КК України, - задовольнити частково.

Скасувати постанову ст. слідчого СВ Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетрвській області майора поліції ОСОБА_5 від 25 березня 2024 року про відмову в задоволенні клопотання.

В іншій частині скарги відмовити.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1