Дата документу 27.05.2024 Справа № 334/2285/24
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 334/2285/24 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/320/24 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 303 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2024 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю заявниці ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 9 квітня 2024 року, якою відмовлено у задоволенні її скарги на бездіяльність посадових осіб ЗРУП ГУНП в Запорізькій області, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР, -

В С Т А Н О В И Л А:

21 березня 2024 року до Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшла скарга ОСОБА_6 на бездіяльність посадових осіб ЗРУП ГУНП в Запорізькій області, яка полягає у невнесенні відомостей про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР.

В обґрунтування скарги ОСОБА_6 вказала, що 13 листопада 2023 року нею було подано заяву до відділення поліції №2 (смт. Богородчани) Івано-Франківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області про підроблення документів та порушення законодавства про працю ОСОБА_7 , який є головою правління ОСББ «ЗЕСТАФОНСЬКА-20». У відповідь на її звернення, листом відділення поліції №2 (смт. Богородчани) Івано-Франківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області було повідомлено, що її звернення скеровано до Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області, так як подія, вказана у зверненні, мала місце на території обслуговування даного управління поліції. 14 березня 2024 року нею отримано відповідь від Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області на її звернення, в якій вказано, що було проведено перевірку за її зверненням, але ознак кримінального правопорушення виявлено не було.

В скарзі, поданій слідчому судді, ОСОБА_6 просила зобов`язати Запорізьке РУП ГУНП в Запорізькій області внести відомості про кримінальне правопорушення за її заявою до ЄРДР та розпочати розслідування.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 9 квітня 2024 року було відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 з мотивів того, що факти, викладені у її заяві, вказують на те, що вона фактично не погоджується зі звільненням її з посади голови ОСББ «Зестафонська-20».

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 вважає оскаржувану ухвалу незаконною, необґрунтованою та такою, що не відповідає вимогам КПК України, внаслідок чого підлягає скасуванню.

В обґрунтування своєї скарги вказує, що її заява відповідає вимогам ст. 214 КПК України і містить короткий виклад обставин, які можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, а також в ній вказано попередню кваліфікацію злочину із зазначенням порушених статей КК України.

Зазначає, що з приводу висновку слідчого судді щодо її незгоди зі звільненням і доцільності захисту порушених прав у порядку цивільного судочинства, то нею були подані відповідні позови до Ленінського районного суду м. Запоріжжя (справа №334/2806/18), на рішення якого було подано апеляційну скаргу, яка розглядалася Запорізьким апеляційним судом і рішенням якого через відсутність у відповідача будь-яких правових документів, що підтверджують її звільнення у частині цивільного провадження була закрита, а в частині порушення корпоративних прав направлена до Господарського суду Запорізької області.

Вказує, що у своєму позові до Господарського суду вона просила визнати недійсними рішення загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку «ЗЕСТАФОНСЬКА-20», але у рішенні суддею Господарського суду було зазначено, що складання завідомо підроблених офіційних документів, які посвідчують певні факти, що мають юридичне значення або надають певні права чи передбачені законом реквізити, згідно ст. 358 КК України кваліфікуються як підроблення документів, а встановлення такого факту є компетенцією органів прокуратури та внутрішніх справ.

Просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою задовольнити її скаргу.

Крім того, в апеляційній скарзі викладено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді.

Виходячи зі змісту клопотання, як на поважну причину пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді ОСОБА_6 посилається на те, що копію оскаржуваної ухвали вона отримала лише 25 квітня 2024 року.

Заявлене клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів провадження, відомостей про отримання оскаржуваної ухвали ОСОБА_6 відсутні, в апеляційній скарзі остання посилається на отримання нею оскаржуваної ухвали тільки 25 квітня 2024 року, у зв`язку із чим, колегія суддів приходить до висновку, що в даному випадку строк на апеляційне оскарження ухвали підлягає поновленню.

Заслухавши доповідь судді, заявницю ОСОБА_6 , перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги та провівши судові дебати, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Положення ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до п. 2 Розділу ІІ Положення про порядок ведення ЄРДР, затвердженого наказом Генерального прокурора України №298 від 30 червня 2020 року, відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела повинні відповідати вимогам п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України, зокрема, мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Вказані положення закону дають підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення.

Це є гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Підставами вважати, що в заяві чи повідомленні містяться відомості саме про злочин є наявність об`єктивних даних, які дійсно свідчать про наявність ознак злочину, фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину).

Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.

Також Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у своїй постанові від 16 травня 2019 року (справа №761/20985/18, провадження 51-8007км18) наголосив, якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження було розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правосуддя.

Отже, закон передбачає необхідність попередньої оцінки (аналізу) слідчим, прокурором, слідчим суддею (у разі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до ЄРДР) змісту заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення в ньому інформації саме про кримінальне правопорушення.

Колегія суддів вважає, що саме такий підхід є гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Так, як вбачається із матеріалів скарги, 13 листопада 2023 року ОСОБА_6 подано до відділення поліції №2 (смт. Богородчани) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області заяву про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 358, 172 КК України (а.с. 4-5).

Із відповіді т.в.о. начальника відділення поліції №2 (смт. Богородчани) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області від 21 листопада 2023 року вих. 4679/108/51/01-2023 випливає, що матеріали перевірки за зверненням ОСОБА_6 скеровані до Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області (а.с. 9).

Із відповіді т.в.о. заступника начальника Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області вбачається, що в ході проведення перевірки за зверненням ОСОБА_6 було встановлено, що грубого порушення порядку діючого законодавства виявлено не було, у фактах, вказаних у зверненні, не вбачається ознак кримінального правопорушення, в даних подіях відсутня інформація для внесення матеріалу до ЄРДР (а.с. 13).

Надаючи оцінку вказаним доводам в контексті висновків оскаржуваної ухвали, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про те, що зміст заяви ОСОБА_6 про вчинення злочинів не вказує на наявності елементів об`єктивної сторони кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 172, 358 КК України.

Колегія суддів зазначає, що дійсно, у особи, яка подає заяву, відсутній обов`язок наводити в ній всі фактичні обставини певного злочину, оскільки забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування кримінальних правопорушень, зокрема доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, покладено саме на органи досудового розслідування та є одним із завдань кримінального провадження.

Водночас, як вже зазначалось вище, до ЄРДР вносяться відомості про конкретне кримінальне правопорушення, а не про будь-які дії, які очевидно не містять таких ознак.

Так, враховуючи положення ч. 1 ст. 2, ст. 11 КК України, підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину.

Об`єктивна сторона злочину - це сукупність ознак, які визначають зовнішню сторону злочину і характеризують суспільно - небезпечне діяння (дію або бездіяльність), його негативні наслідки та причинний зв`язок між діяннями та наслідками, який обумовив настання останніх, а також місце, час, обстановку, спосіб, знаряддя та засоби вчинення злочину.

Таким чином, до Єдиного реєстру досудового розслідування, крім іншого вноситься інформація про сукупність ознак, які свідчили б про вчинення того чи іншого злочину, і дали змогу кваліфікувати дії або бездіяльність, про яку йдеться в повідомленні про злочин, за відповідними статтями кримінального кодексу.

Так, зі змісту заяви ОСОБА_6 від 13 листопада 2023 року вбачається, що з листопада місяця 2016 року вона займала посаду голови правління об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Застафонська-20», відповідно до рішення загальних зборів ОСББ «Зестафонська-20» та наказу. 13 березня 2018 року біля будинку відбулися збори незначної частини мешканців та співвласників вказаного будинку, серед яких був присутній ОСОБА_7 , який виявив бажання бути головою правління ОСББ замість неї. Бути присутньою на зборах їй мешканці не дали можливості, повідомивши, що будуть вирішуватися питання, які її не стосуються. Наступного дня їй стало відомо, що 18 березня 2018 року в присутності декількох мешканців та співвласників багатоквартирного будинку ОСОБА_7 повідомив, що він буде головою правління ОСББ, у зв`язку із чим начебто також буде проводитись письмове опитування співвласників будинку, але до 28 березня 2018 року до неї з питання проведення письмового опитування ніхто не звертався. 28 березня 2018 року вона звернулась із заявою до Департаменту реєстраційних послуг ЗМР, в якій просила не вносити зміни до установчих документів ОСББ «Зестафонська-20», але з отриманої в середині квітня 2018 року відповіді вона дізналась, що 28 березня 2018 року до реєстратора звернулись уповноважені співвласники багатоквартирного будинку з пакетом документів, на підставі яких були внесені зміни до відомостей ОСББ «Зестафонська-20» щодо керівника. Її звернення до Департаменту реєстраційних послуг ЗМР підтверджує той факт, що повноважень про вчинення дій від імені ОСББ «Зестафонська-20» нею, як головою правління жодній особі не надавались. 4 квітня 2018 року під час телефонної розмови з бухгалтерською компанією, їй повідомлено, що існує наказ про її звільнення №1-к від 18 березня 2018 року, який вона отримала 4 квітня 2018 року. Згідно вказаного наказу, її з 1 квітня 2018 року звільнено з посади голови правління ОСББ «Зестафонська-20» на підставі рішення загальних зборів ОСББ, без зазначення статті, за якою відбулося звільнення, наказ про її звільнення був підписаний ОСОБА_7 , який на той момент не мав на це повноважень, на протоколі засідання правління ОСББ «Зестафонська-20» від 4 квітня 2018 року №3 проставлена невідома печатка, у зв`язку із чим вона вбачає ознаки вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 172, 358 КК України (а.с. 4-5).

Так, ст. 172 КК України передбачає кримінальну відповідальність за грубе порушення законодавства про працю, зокрема, ч. 1 цієї статті встановлює відповідальність за незаконне звільнення працівника з роботи з особистих мотивів чи у зв`язку з повідомленням ним як викривачем про вчинення іншою особою корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення, інших порушень Закону України «Про запобігання корупції», а також інше грубе порушення законодавства про працю, а ч. 2 цієї статті передбачає кримінальну відповідальність за ті самі дії, якщо вони вчинені повторно, або щодо неповнолітнього, вагітної жінки, одинокого батька, матері або особи, яка їх замінює і виховує дитину віком до 14 років або дитину з інвалідністю.

Об`єктивна сторона злочину, передбаченого ст. 172 КК України передбачає встановлення порушення конкретної норми трудового законодавства, що пов`язане з незаконним звільненням працівника з роботи або іншим грубим порушенням законодавства про працю та наявність грубого характеру цього порушення.

Отже, склад злочину, передбаченого ст. 172 КК України утворюється внаслідок перш за все незаконного звільнення працівника з роботи.

Так, в своїй заяві ОСОБА_6 фактично посилається на її незгоду зі звільненням з посади голови правління ОСББ, вказуючи про те, що наказ про її звільнення з посади голови правління ОСББ «Зестафонська-20» був винесений без зазначення статті, за якою відбулося звільнення та був підписаний особою, яка на той момент не мала на це повноважень.

Однак, на переконання колегії суддів, вказані обставини не можуть свідчити про грубе порушення законодавства про працю, яке утворює склад злочину, передбаченого ст. 172 КК України.

Крім того, слід зазначити, що як вбачається із заяви ОСОБА_6 , остання зазначала, що її було звільнено на підставі рішення загальних зборів ОСББ «Зестафонська-20».

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», органами управління об`єднання є загальні збори співвласників, правління, ревізійна комісія об`єднання. Вищим органом управління об`єднання є загальні збори. До виключної компетенції загальних зборів об`єднання відноситься в тому числі питання щодо обрання членів правління об`єднання.

Отже, розглядаючи питання в контексті підстав звільнення ОСОБА_6 з посади голови правління ОСББ «Зестафонська-20», зокрема на предмет можливих порушень конкретної норми трудового законодавства, що пов`язане з незаконним звільненням працівника, то враховуючи надані загальним зборам об`єднання повноваження, а саме, з приводу вирішення питань щодо обрання членів правління об`єднання, то колегія суддів не вбачає в даному випадку ознак порушення законодавства про працю.

Більш того, як встановлено апеляційним судом, рішення загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку «Зестафонська-20», на підставі якого ОСОБА_6 було звільнено з посади голови правління об`єднання, було предметом розгляду в господарському суду.

Так, рішенням Господарського суду Запорізької області від 4 серпня 2021 року, яке постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 21 вересня 2022 року було залишено без змін, було відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_6 про визнання недійсним рішення загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку «Зестафонська-20», оформлених протоколом №1 від 18 березня 2018 року.

Відтак, з урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що із заяви ОСОБА_6 не вбачається підстав вважати, що її було незаконно звільнено з посади голови правління з особистих мотивів, або з інших підстав, які вказують на грубе порушення трудового законодавства.

Посилання ОСОБА_6 на те, що наказ про її звільнення винесений без зазначення статті, за якою відбулося звільнення, то вони не вказують на безпідставність звільнення останньої та не свідчать про ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 172 КК України, тобто про грубе порушення законодавства про працю, адже, вказана норма встановлює кримінальну відповідальність саме за незаконне звільнення працівника або іншого грубого порушення законодавства про працю.

Тобто, фактично ОСОБА_6 вказує на те, що наказ про її звільнення був оформлений з порушеннями, встановленими для складання його як документу.

Крім того, слід зазначити, що зі змісту заяви випливає, що рішення загальних зборів, яким припинено повноваження правління ОСББ ОСОБА_6 і обрано правління ОСББ у складі в тому числі ОСОБА_7 та винесення наказу про звільнення ОСОБА_6 відбулось в один і той же день, а саме - 18 березня 2018 року.

Тобто, із вищевказаного можливо зробити висновок, про те, що на час винесення наказу про звільнення ОСОБА_6 з займаної нею посади з 1 квітня 2018 року, ОСОБА_7 вже було обрано у склад правління ОСББ «Зестафонська-20» та відповідно до Типового Статуту ОСББ останній мав повноваження в тому числі на звільнення працівників об`єднання і відповідно на видачу наказів у сфері трудових правовідносин.

Більш того, колегія суддів зазначає, що наказ про звільнення, ОСОБА_6 не був оскаржений в судовому порядку, тобто остання не зверталась до суду з вимогами про визнання такого наказу незаконним, зокрема, з підстав порушення процедури його складання.

Крім того, колегія суддів не вбачає в заяві ОСОБА_6 підстав для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 358 КК України, яка передбачає кримінальну відповідальність за підроблення документів, печаток, штампів та бланків, збут чи використання підроблених документів, печаток, штампів.

Так, з об`єктивної сторони злочин, передбачений ст. 358 КК України полягає в таких альтернативних діях як: підроблення посвідчення або іншого документа; збут підробленого документа; виготовлення підроблених печаток, штампів чи бланків підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, а так само інших офіційних печаток, штампів чи бланків; збут підроблених печаток, штампів чи бланків.

В своїй заяві ОСОБА_6 вказує про те, що на протоколі засідання правління ОСББ «Зестафонська-20» від 4 квітня 2018 року №3 проставлена невідома їй печатка.

На переконання колегії суддів, ОСОБА_6 може висловлювати тільки припущення на рахунок того, що протокол або печатка, яка містяться на вказаному протоколі є підробленими, які жодним чином не обґрунтовує.

Так, в своїй заяві, ОСОБА_6 не вказує, що печатки або штампи правління ОСББ «Зестафонська-20» були підроблені будь-яким способом, або були внесені зміни у справжній штамп та печатку правління, зокрема шляхом наклеювання літер або цифр, взятих з одного кліше, на місце видалених з іншого, що може містити склад злочину, передбаченого ст. 358 КК України.

Більш того, ОСОБА_6 в своїй заяві про вчинення злочинів зазначає лиш про те, що все майно, документи та печатки новому голові правління повинні передаватись згідно акту прийому - передачі, про те, до неї про передачу такого майна ніхто не звертався та відповідний акт не складався.

Тобто, із викладеного випливає, що ОСОБА_6 вказує тільки про на її думку документальне порушення процедури прийому та передачі документів, печатки та штампів, проте, вона не зазначає, що печатки та штампи правління ОСББ «Зестафонська-20» знаходились в її фактичному володінні, як у голови правління, в той час, як приймалось 4 квітня 2018 року рішення на засіданні ОСББ, яке було оформлено відповідним протоколом, на якому була проставлена печатка.

Таким чином, не має підстав вважати, що протокол засідання ОСББ від 4 квітня 2018 року та печатка, яка міститься на ньому були підроблені, оскільки обґрунтованих доводів цьому, ОСОБА_6 не вказує, а тільки зазначає про те, що на вказаному документу стоїть невідома їй печатка.

На переконання апеляційного суду, у заяві ОСОБА_6 про вчинення злочинів висловлюються лише загальні припущення про ймовірні вчинення протиправних дій щодо неї, зокрема, грубе порушення законодавства про працю та підроблення документів.

Отже, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про те, що в заяві ОСОБА_6 не було наведено відомостей, які можуть свідчити про вчинення кримінальних правопорушень, а тому, викладені в заяві відомості не підлягали внесенню до Єдиного реєстру досудових розслідувань відповідно до положень ст. 214 КПК України.

Доводи ОСОБА_6 з приводу того, що в рішенні Господарського суду було зазначено про те, що підроблення документів та встановлення такого факту є компетенцією органів прокуратури та внутрішніх справ є слушними, проте не враховуються апеляційним судом на користь прийняття рішення про скасування законного та обґрунтованого судового рішення, адже в рішенні мова йде тільки про компетенцію органу, який повинен встановлювати ознаки кримінальних правопорушень, якщо на думку позивача вони існують.

Більш того, слід зазначити, що в своєму рішенні від 4 серпня 2021 року, Господарський суд Запорізької області вказав, що під час розгляду справи не надано доказів оспорювання прийнятих на загальних зборах рішень співвласників об`єднання з підстав фальсифікації результатів голосування чи підроблення підписів учасників.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що слідчий суддя прийняв законне і обґрунтоване рішення, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а ухвала слідчого судді підлягає залишенню без змін.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 304, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Поновити ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 9 квітня 2024 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 9 квітня 2024 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність посадових осіб ЗРУП ГУНП в Запорізькій області, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4