Справа № 591/1334/23
Провадження № 1-кс/591/325/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2023 року м. Суми

Слідчий суддя Зарічного районного суду м. Суми ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 та його представника адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на постанову від 12.12.2023 старшого слідчого Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Сумах) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження № 0000133 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 365 та ч. 1 ст. 367 КК України та заяву про відвід зазначеного слідчого,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із зазначеною скаргою, яку мотивував тим, що 12.12.2023 слідчим винесена постанова про закриття кримінального провадження № 0000133 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 365 та ч. 1 ст. 367 КК України. Вважає, що оскаржувана постанова є незаконною, досудове розслідування проведено неповно, зокрема він звертався до слідчого із клопотаннями про проведення слідчого експерименту за його участю та впізнання осіб, які застосовували до нього насильство, однак ці слідчі дії не були проведені. Посилається на те, що у кримінальному провадженні вже кілька разів скасовувалися незаконні постанови слідчого про закриття кримінального провадження, однак вимоги ухвал слідчих суддів, якими були скасовані постанови, так і не виконані. Крім того просив відсторонити слідчого ОСОБА_6 від участі у справі.

У судовому засіданні ОСОБА_3 та його представник подану скаргу підтримали.

Слідчий суддя, заслухавши скаржника та його представника, дослідивши матеріали скарги дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що в провадженні першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві знаходилось кримінальне провадження за фактом того, що працівники Сумського ВП ГУНП в Сумській обл. 09.03.2016 та 10.03.2016 у приміщенні Сумського ВП незаконно застосовували фізичний вплив до ОСОБА_3 .

Кримінальне провадження кілька разів закривалося однак відповідні постанови про закриття провадження скасовувалися ухвалами слідчих суддів.

Останній раз 12.12.2023 старшим слідчим Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Сумах) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві ОСОБА_7 винесена постанова про закриття кримінального провадження № 0000133 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 365 та ч. 1 ст. 367 КК України.

Стороною обвинувачення не надано суду доказів того, що ОСОБА_3 отримував копію постанови про закриття кримінального провадження, а тому строки звернення до слідчого судді зі скаргою не є пропущеними.

Відповідно до вимог ст.284 КПК України, про закриття кримінального провадження слідчий, прокурор приймає постанову, яка може бути оскаржена у порядку, встановленому цим Кодексом.

Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів (ст.ст. 2, 284 КПК України).

Крім того згідно п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України мотивувальна частина постанови слідчого повинна містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, її обгрунтування та посилання на положення КПК України.

Досліджені матеріали кримінального провадження №0000133 містять інформацію про те, що ОСОБА_3 був о 4-30 год 08.03.2016 року затриманий правоохоронними органами. Під час затримання він тілесних ушкоджень не мав, а вперше про наявність таких ушкоджень дізнається його захисник ОСОБА_8 о 14 год 10.03.2016 року та фіксує їх.

Таким чином твердження ОСОБА_3 про те, що йому 10.03.2016 року були завдані тілесні ушкодження, тобто під час перебування його під контролем держави, зокрема органів досудового розслідування та уповноважених службових осіб ІТТ і конвою, є небезпідставними.

В той же час, слідчий так і не встановив, яким був перебіг подій та яким чином ОСОБА_3 було заподіяно тілесні ушкодження.

Висновки слідчого у оскаржуваній постанові про те, що покази ОСОБА_3 щодо перебування 9-10 березня 2016 року у службових кабінетах четвертого поверху будівлі Сумського відділу поліції, де до нього застосовувалось фізичне насильство працівниками поліції, спростовані показами працівників поліції та висновками, які було складено за результатами службового розслідування, є непереконливими та такими, які викликають сумніви щодо їх достовірності, оскільки очевидно, що як працівники поліції, так і їх керівництво є зацікавленими особами.

У будь-якому разі, навіть припускаючи, що ОСОБА_3 зазнав тілесних ушкоджень не унаслідок протиправних дій працівників поліції, слідчий так і не встановив : а звідки вони з`явились у особи, яка перебувала під контролем державних органів, не надав жодного альтернативного пояснення походження таких тілесних ушкоджень.

За таких обставин, не можна вважати, що таке слідство супроводжувалося гарантіями незалежності та безсторонності.

В своїх численних рішеннях, у тому числі щодо України, Європейський суд з прав людини неодноразово звертав увагу на відсутність ефективного і ретельного розслідування фактів отримання особами, що знаходились під контролем держави, тілесних ушкоджень, через те, що за його результатами не було встановлено походження тілесних ушкоджень заявників. І, як наслідок, у зв`язку з цим констатував, що мало місце порушення процесуального аспекту статті 3 Конвенції.

При цьому, у рішеннях «Ярошовець і інші проти України», «Поміляйко проти України», «Савіцький проти України» ЄСПЛ вказував на те, що органи влади завжди повинні сумлінно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень.

Крім того, у вказаних рішеннях ЄСПЛ зазначає, що коли вся чи значна частина інформації щодо подій, про які йдеться, відома виключно органам влади - як це має місце у справі щодо ув`язнених осіб, які перебувають під контролем органів влади, - і коли у таких осіб під час їхнього ув`язнення з`являються тілесні ушкодження, це породжує відповідні обґрунтовані презумпції факту. При цьому тягар доведення можна вважати покладеним на органи влади, адже саме вони мають надати задовільні та переконливі пояснення.

В даному ж випадку, як зазначалось вище, слідчий, виносячи постанову про закриття кримінального провадження, не навів жодного переконливого доказу щодо обставин, за яких ОСОБА_9 зазнав тілесних ушкоджень, і не спростував належними, допустимими і беззаперечними доказами доводів останнього про побиття його працівниками поліції після затримання, які з огляду на заяви потерпілого, наявні фотознімки і покази адвоката ОСОБА_8 є цілком правдоподібними.

В даному ж випадку, очевидним є те, що слідчий, не маючи на меті здійснити розслідування об`єктивно та повно, не забезпечив ефективну участь потерпілого у ньому, відмовляючи у проведенні за участю ОСОБА_3 слідчих дій, на яких останній наполягає з початку здійснення розслідування та про які зазначає у поданій скарзі на постанову про закриття кримінального провадження.

При нез`ясованих обставинах отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_3 досудове розслідування не могло і не повинно було завершуватись, оскільки: не виконане завдання кримінального провадження, не встановлено обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні в силу вимог ст.91,92 КПК України, не проведено слідчих та процесуальних дій, спрямованих на збирання відомостей і перевірку їх доказами.

Крім того небезпідставними є доводи скаржника про те, що для повноти досудового розслідування у слідчого є можливість провести слідчий експеримент за участю скаржника та впізнання особи, яка можливо застосовувала незаконні методи досудового розслідування.

Виходячи з викладеного, оскаржувану постанову необхідно скасувати.

Щодо вимоги про відсторонення слідчого ОСОБА_6 від участі у справі необхідно зазначити, що на момент розгляду скарги ОСОБА_10 не входить до складу групи слідчих у кримінальному провадженні, а тому вимога є необгрунтованою.

Керуючись ст. ст. 9, 303-307 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в:

Скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Постанову від 12.12.2023 старшого слідчого Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Сумах) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження № 0000133 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 365 та ч. 1 ст. 367 КК України - скасувати.

В іншій частині скарги відмовити за необгрунтованістю.

Матеріали кримінального провадження повернути до Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Сумах) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1