Справа № 183/2938/24
№ 1-кп/183/1407/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2024 року Дніпропетровська обл.,

м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001407 від 25.10.2023 року за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Знаменівка, Новомосковського р-ну, Дніпропетровської обл., громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працевлаштований, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не маючий, зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України.

В обвинувальному акті зазначено, що 11 травня 2023 року, ОСОБА_5 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_2 та був направлений для проходження обстеження та медичного огляду, де пройшовши військово-лікарську комісію, за результатами проходження якої, відповідно до довідки від 11 травня 2023 року визнаний придатним за станом здоров`я до військової служби.

Встановивши, відсутність обставин, передбачених ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» №3543-ХІІ від 21 жовтня 1993 року, які надавали б ОСОБА_5 право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації. Далі військовослужбовцем ІНФОРМАЦІЯ_2 в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_2 , останньому під розпис особисто вручено повістку на відправку та роз`яснено її зміст, а саме необхідність прибуття 15 травня 2023 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_2 , для подальшого відправлення до військової частини та подальшого проходження військової служби під час мобілізації, а також повідомлено про наслідки відмови бути призваним та проходити військову службу під час мобілізації, оголошеної Указом Президента України «Про загальну мобілізацію» №69/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» №7113 від 03 березня 2022 року.

У подальшому, після отримання вищевказаної повістки, ОСОБА_5 , діючи умисно, не бажаючи виконувати свій конституційний обов`язок, усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою ухилення від проходження військової служби під час мобілізації, без поважних причин, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст.ст. 1, 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-ХІІ від 25 березня 1992 року, ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» №3543-ХІІ від 21 жовтня 1993 року та Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» №69/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» №7113 від 03 березня 2022 року, не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_2 , 15 травня 2023 року, тим самим ухилившись від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, а саме ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

В судовому засіданні прокурор просив затвердити угоду про визнання винуватості від 24.04.2024 р., укладену між прокурором Новомосковської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 , за участі захисника ОСОБА_4 ..

В судовому засіданні обвинувачений та захисник також просили суд затвердити угоду про визнання винуватості.

Суд, розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим, виходить з наступного.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку (ч. 5 ст. 469 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 472 КПК України в угоді про визнання винуватості зазначаються її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання підозрюваним чи обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, обов`язки підозрюваного чи обвинуваченого щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою (якщо відповідні домовленості мали місце), умови часткового звільнення підозрюваного, обвинуваченого від цивільної відповідальності у вигляді відшкодування державі збитків внаслідок вчинення ним кримінального правопорушення, узгоджене покарання та згода підозрюваного, обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, умови застосування спеціальної конфіскації, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, яке кваліфікується як ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Згідно класифікації кримінальних правопорушень, зазначеної в ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ст. 336 КК України, є нетяжким злочином.

Суд переконався, що укладення сторонами угоди про примирення є добровільним.

Крім того, обвинуваченому зрозумілі наслідки укладення та затвердження зазначеної угоди, а також характер обвинувачення, в якому він визнав себе винуватим і вид покарання.

Санкцією ст. 336 КК України передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох до п`яти років.

В Угоді про визнання винуватості від 24.04.2024 р. сторони узгодили покарання у виді позбавлення волі на строк три роки із застосування положень ст. 75, ст. 76 КК України та звільнення від відбування призначеного покарання з випробовуванням з покладенням певних обов`язків.

Щодо узгодження сторонами звільнення обвинуваченого від покарання суд звертає увагу на наступне.

Обвинувачений, не маючи передбачених законодавством підстав на відстрочку від призову чи інших поважних причин, в період воєнного стану, при оголошеній загальній мобілізації, умисно проігнорував конституційний обов`язок по захисту Батьківщини, отже про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням не можна вважатися обґрунтованим і таким, що є достатнім для досягнення мети покарання, а саме запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень.

Статтями 50, 65 КК України передбачено, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

З урахуванням вищенаведеної мети покарання звільнення від відбування покарання з іспитовим строком не може запобігти вчиненню нових кримінальних правопорушень іншими особами, що в умовах воєнного стану є не припустимим.

При цьому з урахуванням ситуації, яка наразі склалася в країні збройною агресією РФ та конституційним обов`язком кожного громадянина по захисту Батьківщини, вчинений обвинуваченим умисний нетяжкий злочин представляє значну суспільну небезпечність, тому звільнення останнього від відбування призначеного покарання з випробуванням створює в очах громадян та суспільства в цілому негативне враження безладдя та безкарності, тим паче під час введеного на всій території України воєнного стану та мобілізації.

Таким чином умови укладеної сторонами Угоди про визнання винуватості від 24.04.2024 р. в частині звільнення обвинуваченого від призначеного покарання із застосуванням положень ст. 75 КК України не відповідають вимогам ст. 50, ст. 65 КК України.

Враховуючи викладене суд дійшов висновку, що в затвердженні угоди слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 471, 474 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В затвердженні Угоди про визнання винуватості від 24.04.2024 р., укладеної між прокурором Новомосковської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 , за участі захисника ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001407 від 25.10.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України - відмовити.

Розгляд кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001407 від 25.10.2023 р. за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, продовжити у загальному порядку.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя ОСОБА_1