Справа № 127/5619/21
Провадження №11-кп/801/860/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Вінниці в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 05.06.2024 року про відмову в задоволенні клопотання начальника Державної установи «Вінницька виправна колонія (№86)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6

за участю сторін кримінального провадження

прокурора: ОСОБА_7

засудженого: ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 05.06.2024 року в задоволенні клопотання начальника Державної установи «Вінницька виправна колонія (№86)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 відмовлено.

Засуджений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, просив ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 05.06.2024 року скасувати та задоволити клопотання про застосування до нього вимог ст.81 КК України.

Вимоги апеляційної скарги засудженого ОСОБА_6 мотивовано тим, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, враховуючи те, що він відбув 2/3 строку покарання, має подяки, за місцем відбування покарання характеризується позитивно, режиму відбування покарання не порушував, довів своє виправлення, оскільки адміністрацією установи задоволено його клопотання про умовно-дострокове звільнення, підтримує соціальні звязки з матір`ю, сестрою та цивільною дружиною, просив застосувати відносно нього ст. 81 КК України.

Заслухавши доповідача, прокурора ОСОБА_7 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, зазначив, що ухвала є законною та обгрунтованою, засудженого ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як убачається з матеріалів провадження, вироком Вінницький міського суду Вінницької області від 05.03.2021 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 1 ст. 309 КК України з застосуванням ч. 1 ст. 71 КК України до 4 років позбавлення волі.

Початок строку 05.03.2021 ; кінець строку 05.03.2025

Відповідно до ч.1, 2 ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно п.2 ч.3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.

Відповідно до вказівок Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», суди, розглядаючи питання про можливість застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, мають ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Головною умовою прийняття такого рішення є доведеність, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення.

Саме досягнення такої цілі покарання, як виправлення засудженого обгрунтовує можливість його дострокового звільнення від відбування покарання, хоча і під певною умовою.

Суд першої інстанції, вирішуючи питання, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 , ретельно перевірив формально-юридичні та оціночні підстави умовно-дострокового звільнення від відбування покарання та врахував, що як вбачається із матеріалів особової справи ОСОБА_6 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних злочинів, після звільнення з місць позбавлення волі скоював нові злочини, що свідчить про значну суспільну небезпеку ОСОБА_6 та схильність останнього до скоєння злочинів.

За час відбування покарання ОСОБА_6 до дисциплінарної відповідальності не притягувався, має заохочення, не працевлаштований з квітня 2021 року відповідно до довідки про нарахування та утримання з заробітної плати від 22.03.2024 року.

Суд дійшов висновку щодо відмови у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_6 , оскільки згідно оцінки ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення у засудженого ОСОБА_6 встановлено середній рівень ризику, за весь період відбування покарання має п`ять заохочення, раніше був звільнений умовно-достроково, однак висновки не зробив та вчинив кримінальне правопорушення, не працевлаштований та те, що вказані обставини не вказують на сталість виправлення та сумлінну поведінку засудженого ОСОБА_8 під час всього строку відбуття покарання.

Станом на час розгляду клопотання засуджений відбув 2/3 строку покарання.

Підстави умовно-дострокового звільнення від відбування покарання поділяються на формально-юридичні та оціночні.

Формально-юридичні підстави передбачені ч.3 ст.81 КК України пов`язуються з фактичним відбуттям особою певної частини строку призначеного їй покарання.

Оціночні підстави умовно-дострокового звільнення від відбування покарання передбачені ч.2 ст. 81 КК України виражаються тим, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Саме досягнення такої цілі покарання як виправлення засудженого обгрунтовує можливість його дострокового звільнення від відбування покарання.

Відповідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої право слухняної поведінки.

Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого.

Однією із головних умов для умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання є доведеність виправлення засудженого, тобто доведеність готовності засудженого до самокерованої поведінки, сприйняття встановлених у суспільстві норм та правил поведінки, дотримання норм чинного законодавства.

Сумлінна поведінка і ставлення до праці є необхідним і достатнім доказом виправлення засудженого. При цьому висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь час відбування покарання, а не за час, який безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе умовно-дострокове звільнення.

Крім того, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є правом суду, а не обов`язком.

Відповідно ч.2 ст.81 КК України враховується сумлінна поведінка і ставлення до праці під час всього строку відбування покарання, оцінюються всі факти, які можуть свідчити про виправлення засудженого.

Перевіряючи рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що заохочення до ОСОБА_6 застосовувались: 05.10.2021 року, 06.01.2022 року, 03.10.2022 року, 09.10.2023 року, 09.01.2024 року.

Така періодичність застосування заохочень на думку суду апеляційної інстанції дає підстави вважати, що сумлінна поведінка та ставлення до праці не є стабільним та послідовним.

Суд апеляційної інстанції вважає, що дані про поведінку засудженого за весь час відбування покарання та його особу свідчать, що процес виправлення на час звернення з клопотанням не досяг тієї стадії, на якій можливо застосувати до засудженого ОСОБА_6 умовно-дострокове звільнення відповідно до вимог ст. 81 КК України.

Процес виправлення і перевиховання має бути стабільним та послідовним.

Суд апеляційної інстанції вважає, що в розумінні ст.81 КК України, своєю поведінкою і ставленням до праці останній ще не довів свого виправлення.

Те, що засуджений ОСОБА_6 має заохочення, дотримується режиму відбування покарання, підтримує соціальні зв`язки з рідними є недостатніми для доведення ним свого виправлення, це лише класифікує його, як особу, яка бажає виправитися і має до цього всі можливості та не свідчать про їх достатність для висновків про виправлення засудженого та про наявність підстав для звільнення його від подальшого відбування покарання умовно-достроково.

Перевіривши рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком, що застосування до ОСОБА_6 умовно-дострокового звільнення є передчасним

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, суд апеляційної інстанції,-

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 05.06.2024 року про відмову в задоволенні клопотання представника Державної установи «Вінницька виправна колонія (№86)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4