печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2024 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання старшого слідчого Другого слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у м. Києві ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

ВСТАНОВИВ:

старший слідчий Другого слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у м. Києві ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду міста Києва з клопотанням, погодженим прокурором Київської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Обґрунтовуючи клопотання слідчий посилається на те, що Другим слідчим відділом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованим у місті Києві, за процесуального керівництва Київської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0004418 від 25.10.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 263 КК України.

Встановлено, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи у невстановленому місці та у невстановлений час домовилися про вчинення умисного вбивства ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , після чого стали готуватися до його вчинення.

З метою реалізації спільного злочинного умислу, спрямованого на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , ОСОБА_12 та ОСОБА_5 розробили план із розподілом ролей, відповідно до якого ОСОБА_12 повинен був показати ОСОБА_8 місце проживання потерпілого ОСОБА_13 , розвідати оточуючу обстановку, після чого ОСОБА_8 разом із ОСОБА_5 повинні були вчинити умисне вбивство ОСОБА_14 .

Реалізуючи спільний злочинний умисел, ОСОБА_8 , ОСОБА_12 та ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою групою осіб, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, з метою забезпечення подальшого вбивства ОСОБА_13 , підшукали знаряддя вчинення злочину, а саме вогнепальну зброю та набої до неї, балаклави та темний верхній одяг, встановили місце проживання потерпілого ОСОБА_15 та почали слідкувати за будинком потерпілого по АДРЕСА_1 .

На виконання розробленого плану та з урахуванням розподілених ролей 11.10.2023, приблизно о 17 год 00 хв (точний час не встановлено) ОСОБА_12 та ОСОБА_8 прибули до будинку по АДРЕСА_1 , де ОСОБА_12 показав ОСОБА_8 місце проживання потерпілого ОСОБА_13 та загальну обстановку на місці майбутнього вчинення злочину.

У подальшому, 19.10.2023, приблизно о 20 год 00 хв (точний час не встановлено) ОСОБА_8 та ОСОБА_12 знову прибули до будинку по АДРЕСА_1 та, перебуваючи біля вказаного будинку, розвідали оточуючу обстановку, переконалися, що автомобіль потерпілого перебуває саме за вказаною адресою, потерпілий знаходиться за місцем мешкання, спланували шляхи підходу та відходу до місця вчинення кримінального правопорушення, після чого покинули місце події.

З метою реалізації спільного злочинного умислу 25.10.2023, приблизно о 05 год 12 хв (точний час не встановлено) ОСОБА_8 разом з ОСОБА_5 , одягнені у заздалегідь підготовлений темний одяг та балаклави для конспірації, прибули до будинку по АДРЕСА_1 із невстановленим пістолетом та набоями до нього, після чого розподілили ролі, відповідно до яких ОСОБА_8 повинен був здійснити із вказаного пістолету постріли в потерпілого ОСОБА_13 , а ОСОБА_5 повинен був спостерігати за оточуючою обстановкою, забезпечити безпеку ОСОБА_8 в момент нападу на потерпілого, а також увімкнути на телефоні навігатор з картою для швидкої втечі з місця події по заздалегідь спланованому маршруту.

Після цього, ОСОБА_8 разом з ОСОБА_5 для вчинення умисного вбивства ОСОБА_13 почали очікувати на появу останнього на вулиці біля будинку по АДРЕСА_1 .

У подальшому, 25.10.2023, приблизно о 09 год ЗО хв (точний час не встановлено) ОСОБА_8 , перебуваючи біля будинку по АДРЕСА_1 , реалізуючи спільний злочинний умисел відповідно до заздалегідь розподілених ролей, діючи за попередньою змовою групою осіб, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки у вигляді смерті ОСОБА_13 та бажаючи їх настання, з метою умисного вбивства ОСОБА_13 підбіг до автомобіля марки «TOYOTA LAND CRUISER PRADO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , за кермом якого потерпілий ОСОБА_15 виїхав із подвір`я за вищевказаною адресою, після чого ОСОБА_8 здійснив 8 пострілів із невстановленого пістолету в область водійського сидіння вказаного автомобіля та влучив у кузов, водійські дверцята та скло автомобіля, таким чином, виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з обставин, які не залежали від його волі.

У свою чергу ОСОБА_5 , перебуваючи у тому ж місці, в той же час, реалізуючи спільний з ОСОБА_8 умисел відповідно до заздалегідь розподілених ролей, діючи за попередньою змовою групою осіб, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки у вигляді смерті ОСОБА_13 та бажаючи їх настання, з метою умисного вбивства ОСОБА_13 спостерігав за оточуючою обстановкою з метою забезпечення безпеки ОСОБА_8 під час події кримінального правопорушення.

В результаті вказаних пострілів потерпілий ОСОБА_16 отримав тілесні ушкодження у вигляді дотичного вогнепального поранення передньої черевної порожнини ліворуч.

Виконавши усі дії, які вважали необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, ОСОБА_8 разом з ОСОБА_5 покинули місце події кримінального правопорушення відповідно до маршруту, який був відкритим на карті навігатора в мобільному телефоні ОСОБА_5 .

У судовому засіданні з розгляду клопотання прокурор підтримав клопотання, посилаючись на викладені у ньому обставини.

У судовому засіданні з розгляду клопотання адвокат та підозрюваний проти задоволення клопотання заперечували, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість.

Вивчивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

22.04.2024 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0004418 від 25.10.2023 до дев`яти місяців, тобто до 28 липня 2024 року, включно.

27.05.2024 о 11 год. 00 хв. ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

Копії клопотання та доданих до нього матеріалів у відповідності до ч. 2 ст. 184 КПК України надані підозрюваному.

У відповідності до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочинну діяльність.

Згідно ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Крім того, згідно з п. 3, п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч. 2 ст. 194 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову у застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Слідчий суддя враховує ч. 5 ст. 9 КПК України, якою передбачено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Європейський Суд з прав людини у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Слідчим у клопотанні та доданих документів, а також прокурором під час судового засідання доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу тримання під вартою, слідчий суддя враховує тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , стан здоров`я, матеріальний стан підозрюваного, інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України та те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, та надходить до висновку, що докази та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні та прокурор в судовому засіданні, дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, перешкоджати встановленню істини кримінального правопорушення, в тому числі шляхом впливу на можливих свідків, знищувати речові докази.

У ході досудового розслідування задля об`єктивного його розслідування ОСОБА_5 необхідно обрати запобіжний захід з метою забезпечення виконання ним перед органом досудового розслідування та судом покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та які вказують, що підозрюваний може: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого та свідків; продовжити кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється.

Посилання підозрюваного та його захисника на відсутність обґрунтованої підозри та відсутність ризиків, повністю та беззаперечно спростовано долученими до клопотання про продовження запобіжного заходу документами та прокурором під час судового засідання.

Таким чином, підозрюваним та його захисником не було доведено наявність підстав у разі існування яких, слідчий суддя зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За таких обставин клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню.

Між тим, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Разом з тим, згідно з п.п. 1, 2 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування, а також щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Питання щодо доведеності вини підозрюваного у вчиненні інкримінованого злочину та правильності кваліфікації його дій слідчим суддею при розгляді клопотання не вирішувались, оскільки підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду справи по суті.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 202, 205, 532, 534 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого Другого слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у м. Києві ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Визначити строк дії ухвали в межах строку досудового розслідування, але не довше ніж до 20.07.2024 включно.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а підозрюваним - в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1