Справа № 598/1321/23
провадження № 1-кп/598/36/2024
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" травня 2024 р. Збаразький районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , представника потерпілого адвоката ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , його захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Збаражі кримінальне провадження №598/1321/23 про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Старий Олексинець, Кременецького району, Тернопільської області, гр.України, з незакінченою вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні двоє неповнолітніх дітей, працюючого водієм автотранспортних засобів ТОВ «АВАКС ПРОФ», прож`иваючого по АДРЕСА_1 , не депутата, раніше не судимого,

за ч.2 ст.286 КК України,

встановив:

15 березня 2023 року приблизно о 11 год. 30 хвилин, обвинувачений ОСОБА_6 , керуючи технічно справним вантажним автомобілем (самоскид) «MAN-TGS-41.400», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2013 року випуску, білого кольору, з завантаженим вапняковим борошном масою 19940 кг., приїхав польовою дорогою сполученням «Старий Вишнівець-Федьківці, на поле, що розташоване між с.Старий Вишнівець та с.Федьківці, Вишнівецької ОТГ, Кременецького району, Тернопільської області, що неподалік с.Старий Вишнівець та перехрестя з автодорогою М-19 сполученням «Доманово-Ковель-Чернівці-Тереблече», з метою подальшого розвантаження керованого автомобіля. З метою висипу вапняного борошна з автомобіля «MAN-TGS-41.400» на поле, обвинувачений ОСОБА_6 , розвернув автомобіль передньою частиною в напрямку с.Старий Вишнівець, і зупинив його на польовій дорозі, та подальшому планував рухатися автомобілем назад, тобто задньою частиною з польової дороги, в напрямку поля, дещо під кутом до країв польової дороги, таким чином, щоб задня частина керованого ним автомобіля виїхала на поле, і надалі провести таке розвантаження вантажу на території поля.

В цей час, головний інженер ТОВ «Імпульс» ОСОБА_8 , виконуючи своїх посадові обов`язки по обслуговуванню поля, що використовувалося ТОВ «Імпульс», куди і прибув автомобіль «MAN-TGS-41.400», реєстраційний номер НОМЕР_1 , знаходився в межах вказаної польової дороги, неподалік задньої правої частини автомобіля. Перед таким розвантаженням, обвинувачений ОСОБА_6 та потерпілий ОСОБА_8 , домовилися між собою про місце та спосіб розвантаження автомобіля, і в подальшому ОСОБА_8 не повинен був допомагати водію ОСОБА_6 , у процесі руху назад та проведення такого розвантаження, а тому відповідно обвинувачений ОСОБА_6 , перед початком руху автомобіля назад не звертався до інших осіб та до ОСОБА_8 , як до іншої особи, яка відповідно до вимог пункту 10.9 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року із змінами та доповненнями (надалі - Правила дорожнього руху або ПДР), повинна була забезпечити безпеку такого руху назад, щоб не створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху.

Надалі обвинувачений ОСОБА_6 , зайнявши місце водія автомобіля «MAN-TGS-41.400», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у час коли потерпілий ОСОБА_8 , знаходився в межах польової дороги, неподалік задньої правої частини автомобіля, розпочав рух назад, по траєкторії, що проходила під кутом до польової дороги, задньою частиною автомобіля в напрямку лівої частини поля, та при цьому перед початком руху назад не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, чим порушив вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху, які зобов`язували його не створювати своїми діями загрозу безпеці дорожнього руху, небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю чи здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Під час руху транспортного засобу заднім ходом обвинувачений ОСОБА_6 , в порушення вимог п. 10.9 ПДР, для забезпечення безпеки дорожнього руху не звернувся за допомогою до інших осіб, хоча мав таку можливість, створивши своїми діями небезпеку чи перешкоду іншим учасникам руху.

У момент початку руху автомобіля «MAN-TGS-41.400», реєстраційний номер НОМЕР_2 , потерпілий ОСОБА_8 , не впевнившись у відсутності небезпеки для себе, розпочав рух з польової дороги в напрямку лівої частини поля, тобто у напрямку справа-наліво відносно руху автомобіля назад, і надалі під час руху вийшов на територію поля, в частині проходження траєкторії руху правих задніх коліс автомобіля, назад.

В процесі руху автомобіля назад, обвинувачений ОСОБА_6 , не був достатньо уважний, як наслідок належно не оглядав через праві дзеркала заднього виду, керованого автомобіля, ділянку дороги по праву сторону від автомобіля, де розташовувався ОСОБА_8 , відповідно належно не стежив за дорожньою обстановкою, умовами та відповідно не реагував на їх зміну, чим порушив вимоги пунктів: 1.5 ч.1, 1.10, (в частині визначення понять: «дорожні умови», «дорожня обстановка», і виконання їх вимог), 2.3 (б, д) Правил дорожнього руху, а також вимог, що наведенні у абзацах 1, 2 частини 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух», які зобов`язували його своїми діями не створювати загрозу безпеці дорожнього руху, небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю чи здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Внаслідок порушення вказаних пунктів Правил дорожнього руху обвинувачений ОСОБА_6 , не забезпечив безпеку дорожнього руху та рухаючись заднім ходом з польової дороги в напрямку лівої частини поля, маючи об`єктивну можливість завчасно виявити пішохода ОСОБА_8 , який рухався з польової дороги до поля та траєкторії руху правих задніх коліс автомобіля «MAN-TGS-41.400», тобто у напрямку справа-наліво відносно руху автомобіля «MAN-TGS-41.400» назад, відповідно до вимог пунктів: 1.10 (в частині визначення поняття «небезпека для руху», і виконання його вимог), 12.3 ПДР виявивши небезпеку для свого руху, тобто зміну дорожньої обстановки - появу рухомого об`єкту, який наближається до траєкторії руху транспортного засобу, негайно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, хоча мав таку технічну можливість, шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування, зупинити керований ним транспортний засіб до місця наїзду на пішохода, в результаті чого під час руху допустив наїзд правою задньою частиною автомобіля «MAN-TGS-41.400» на пішохода ОСОБА_8 , який саме знаходився навпроти цієї частини автомобіля на території поля, від чого відбулося падіння ОСОБА_8 , на поле, і подальший переїзд правих задніх коліс автомобіля «MAN-TGS-41.400» через його тіло.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди потерпілий ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження у вигляді: масивної поєднаної травми грудей, живота та тазу, з численними переломами кісток скелету та ушкодженнями внутрішніх органів, що обумовило зовнішню та внутрішню кровотечі і призвело до масивної крововтрати внаслідок яких настала його смерть на місці пригоди.

Порушення обвинуваченим ОСОБА_6 вимог пунктів: 1.5 ч.1, 1.10, (в частині визначення понять: «дорожні умови», «дорожня обстановка», «небезпека для руху, і виконання їх вимог), 2.3 (б, д), 10.1, 10.9, 12.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року із змінами та доповненнями, а також вимог, які наведенні у абзацах 1, 2 частини 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» (№3353-XII від 30 червня 1993 року), із змінами та доповненнями, перебуває у прямому причинному зв`язку із настанням даної дорожньо-транспортної пригоди та спричиненням смерті потерпілого ОСОБА_8 .

Суд приходить до висновку, що ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.286 КК України, тобто у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого ОСОБА_8 .

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 повністю визнав свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні і пояснив, що 15 березня 2023 року приблизно о 11 год. 30 хвилин, керуючи вантажним автомобілем, завантаженим вапняковим борошном, приїхав на поле, що розташоване між АДРЕСА_2 . На вказаному полі знаходився працівник ТОВ «Імпульс» ОСОБА_8 , який вказав місце для розвантаження вапнякового борошна, а також вони домовилися між собою про спосіб розвантаження автомобіля, і в подальшому ОСОБА_8 , не повинен був допомагати йому. Однак, під час руху керованого ним автомобіля назад, та проведення розвантаження, потерпілий ОСОБА_8 , розпочав рух з польової дороги в напрямку лівої частини поля, тобто у напрямку справа-наліво відносно руху автомобіля назад, та вийшов на територію поля, в частині проходження траєкторії руху правих задніх коліс автомобіля назад, в результаті чого, під час руху керованого ним транспортного засогобу, допустив наїзд правою задньою частиною автомобіля на потерпілого ОСОБА_8 , який впав на поле, та задні колеса автомобіля переїхали через його тіло. Потерпілий від отриманих тілесних ушкоджень помер на місці пригоди.

У вчиненому ОСОБА_6 щиро розкаюється та просить суворо його не карати.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_6 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, приймаючи до уваги те, що прокурор, обвинувачений не оспорюють фактичні обставини провадження, учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, розуміючи положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження в апеляційному порядку, заслухавши думку учасників судового провадження, які не заперечують проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , відповідно до вимог ст.ст.50, 65-67 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого правопорушення з необережності, конкретні обставини справи, дані щодо особи винного, який вперше притягується до відповідальності, обставини пом`якшуючі покарання: щире каяття у вчиненому, часткове відшкодування збитків родині загиблого, що попросив вибачення у потерпілих, які просять призначити винному покарання не пов`язане з позбавленням волі та не позбавляти його права керування транспортними засобами, суд приходить до переконання про звільнення обвинуваченого від відбування покарання, з випробуванням, та у відповідно із ст.75 КК України, із призначенням іспитового строку тривалістю в межах визначених ч.4 ст.75 КК України, з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України, що буде достатнім для здійснення контролю за його поведінкою, попередження вчинення нового злочину, його виправлення без реального відбування покарання.

Беручи до уваги вище наведені обставини в їх сукупності, а також те, що обвинувачений має на утриманні двох неповнолітніх дітей, одна з яких є інвалідом з дитинства, та його заробіток є єдиним джерелом доходу для сім`ї, враховуючи думку потерпілих, суд вважає за необхідне не призначати обвинуваченому ОСОБА_6 додаткове покарання, передбачене санкцією статті за дане кримінальне правопорушення, у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22.03.2023 року у справі №607/5120/23, з метою збереження слідів кримінального правопорушення та отримання доступу до транспортного засобу для проведення усіх необхідних експертиз, накладено арешт на вантажний автомобіль (самоскид) марки «MAN-TGS-41.400», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2013 року випуску, білого кольору, з номером шассі НОМЕР_3 , що на праві приватної власності належить ТОВ "АВАКС ПРОФ», що ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01.05.2023 року у справі №607/7376/23, скасований в частині користування вказаним транспортним засобом та переданий власнику.

Оскільки на даний час немає необхідності в подальшому застосуванні обмеження щодо розпорядження та відчуження вказаним автомобілем, суд вважає за необхідне скасувати арешт накладений, ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22.03.2023 року у справі №607/5120/23, на вантажний автомобіль (самоскид) марки «MAN-TGS-41.400», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2013 року випуску, білого кольору, з номером шассі НОМЕР_3 , в частині розпорядження та відчуження даного транспортного засобу.

Згідно з положеннями ст. 124 КПК України, з обвинуваченого ОСОБА_6 підлягають стягненню на користь держави витрати за проведення: судової автотехнічної експертизи №СЕ-19/120-23/3190-ІТ від 12.04.2023 року в сумі 2390 грн. 00 коп., судової транспортно-трасологічної експертизи №СЕ-19/120-23/3189-ІТ від 13.04.2023 року в сумі 2629 грн. 00 коп., судової автотехнічної експертизи №СЕ-19/120-23/5416-ІТ від 29.05.2023 року в сумі 1912 грн. 00 коп.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.94, 369-371, 373, 374 КПК України, суд,

ухвалив:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України і призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі, без позбавленням права керувати транспортними засобами.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_6 звільнити від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі, з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк терміном 2 (два) роки, з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п. 1,2 ч.1 та п.2 ч.3 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави, процесуальні витрати за проведення: судової автотехнічної експертизи №СЕ-19/120-23/3190-ІТ від 12.04.2023 року в сумі 2390 грн. 00 коп., судової транспортно-трасологічної експертизи №СЕ-19/120-23/3189-ІТ від 13.04.2023 року в сумі 2629 грн. 00 коп., судової автотехнічної експертизи №СЕ-19/120-23/5416-ІТ від 29.05.2023 року в сумі 1912 грн. 00 коп.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22.03.2023 року у справі №607/5120/23, на розпорядження та відчуження вантажного автомобіля (самоскид) марки «MAN-TGS-41.400», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2013 року випуску, білого кольору, з номером шассі НОМЕР_3 , що на праві приватної власності належить ТОВ "АВАКС ПРОФ».

Речові докази по справі - одяг і взуття потерпілого ОСОБА_8 , а саме: спортивну куртку, темно синього кольору; штани типу джинси, синього кольору, з паском, чорного кольору; черевики чоловічі, чорного кольору, повернути потерпілій ОСОБА_4 .

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Тернопільської області через Збаразький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1