Провадження №1-кс/303/401/24
У Х В А Л А

Іменем України

26 березня 2024 року м.Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в місті Мукачево заяву ОСОБА_3 про відвід судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_4 у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.436-1 КК України,

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_4 знаходиться кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.436-1 КК України.

22 березня 2024 року до суду надійшла заява ОСОБА_3 про відвід головуючого судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_4 .

Заява про відвід мотивована тим, що вказаний суддя не може брати участь у процесі, оскільки 19.03.24 завершив чергове засідання виголошенням ухвали, якою призначив дату наступного - 11 квітня 2024 року о 14.00 год. Наступного дня він отримав судову повістку на 26.03.24 р. на 13.00 год. Зміна дати відбулася без його відома, погодження можливостей явки, тощо. Тобто ОСОБА_4 , керуючись власним інтересом у кримінальному провадженні, прискорив засідання. На думку заявника, має місце службове підроблення, зловживання службовим становищем, тощо, події і ознаки, передбачених ст.ст.364-366 КК України. У судовому засіданні 19.03.24 ОСОБА_4 демонстративно блокував його Конституційні і процесуальні права на захист, можливості, гарантовані презумпцією невинуватості. Він відмовив у прийнятті до розгляду пакету заяв про службове підроблення процесуальних документів у засіданні 24.01.24 р., скерував їх 15.03.024 р. через канцелярію суду. Були направлені заяви: про службове підроблення постанови про оголошення підозри, протоколу допиту його як підозрюваного, пам?ятки про ознайомлення з правами і обов`язками підозрюваного, датованих 04.09.23 р., і визнання їх як доказів недійсними; про надання йому підробленого документа - протоколу допиту підозрюваного для ознайомлення; про виклик свідків, що необхідні для підтвердження факту службового підроблення; про відвід прокурора Красноголовця, що мав перейти у статус свідка у провадженні, про призначення криміналістичної почеркознавчо-графологічної експертизи». Заяви базовані на вимозі дати оцінку підробленим процесуальним документам, виключити їх як докази у провадженні, адже вони саме як докази заявлені у обвинувальному акті і внесені у реєстр доказів. Одночасно до судді ОСОБА_6 доведена письмово інформація щодо подій і причетних до злочинів, передбачених ст.ст.364-366 КК України, а також ст.372 КК України. Справа мала бути ним припинена, заяви розглянуті, клопотання задоволені. Маючи власний інтерес у результаті кримінального провадження, ОСОБА_4 ігнорував обставини справи, обійшов вимогу КПК про припинення справи та ще й унеможливив дослідження доводів самозахисту.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 підтримав заяву про відвід та просив її задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні заперечив проти задоволення заяви про відвід судді, вважає її не обґрунтованою та просив відмовити у її задоволенні.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши заяву про відвід, суд приходить до висновку, що заява про відвід судді ОСОБА_4 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ч.1 ст. 21 КПК України, кожен має право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Відповідно до приписів, викладених в ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення та стороною захисту їх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Стаття 75 КПК України визначає підстави, за наявності яких слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні.

Заява про відвід судді може бути заявлена особами, які беруть участь у кримінальному провадженні (ч.2 ст.80 КПК України).

Відповідно до ч. 5 ст. 80 КПК України відвід повинен бути вмотивованим, тобто повинен містити вказівку на підстави, що зумовлюють його наявність.

Вимога мотивувати відвід означає, що особа, яка його заявила, повинна викласти відомі їй обставини, з якими вона пов`язує необхідність усунення судді від участі в судовому провадженні.

Наведені ОСОБА_3 підстави відводу судді ОСОБА_4 не є обставинами, що відповідно до ст.75 КПК України виключають участь судді в кримінальному провадженні.

Суддя не може брати участь в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього є неможливим винесення об`єктивного рішення у справі, або коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, безсторонність (неупередженість) суду в сенсі пункту 1 статті 6 Конвенції має визначатися згідно з суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (рішення у справах: «Фей проти Австрії», «Ветштайн проти Швейцарії»).

Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

Більшість вказаних заявником доводів заявленого відводу ґрунтуються винятково на його незгоді із ухваленими рішеннями суду у кримінальному провадженні.

Інститут відводу (самовідводу) судді від участі у розгляді конкретної справи - це одна із найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим та справедливим судом. Він покликаний ліквідувати найменшу підозру у заінтересованості судді в результатах розглянутої справи, навіть якщо такої заінтересованості немає, бо тут головним є публічний інтерес. Водночас, такий інститут не є інструментом перегляду судового рішення чи додаткового роз`яснення мотивів його ухвалення.

Незгода з процесуальним рішенням судді, їх зміст та форма, не можуть бути підставою для відводу судді. Незгода з рішеннями судді має здійснюватись у порядку, передбаченому чинним процесуальним законодавством України, яким передбачено процедуру оскарження будь-яких процесуальних рішень судді окремо або разом з кінцевим процесуальним рішенням по кримінальному провадженню з наведенням мотивів такої незгоди, а заперечення на ухвалу суду, що не підлягає оскарженню, можна включити до апеляційної скарги на рішення суду за наслідками розгляду справи.

Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, в ухвалах від 10 травня 2018 року (справа №800/592/17) та від 1 жовтня 2018 року (справа №9901/673/18).

В ухвалі від 18 грудня 2018 року у справі № 910/2968/18 Верховний Суд визнав відвід завідомо безпідставним, а його з`явлення зловживанням процесуальними правами, оскільки вказаний відвід по суті «є висловленням незгоди з процесуальним рішенням Верховного Суду після того, як суд мотивував таке рішення».

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 «Про незалежність судової влади» від 13 червня 2007 року, процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом, відповідно, незгода сторони з винесеним суддею судовим рішенням, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком право сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Будь-яких об`єктивних даних, які б вказували на необ`єктивність та упередженість судді ОСОБА_4 в розгляді вказаної справи, не встановлено, та будь-яких доказів такої упередженості заява про відвід не містить, а незгода з процесуальним рішенням не може бути підставою для відводу.

Суд критично ставиться до заявленої обставини відводу щодо призначення судового засідання на 11.04.2024 року, а потім зміни даної дати на 26.03.2024 року, оскільки цей факт спростовується журналом судового засідання від 19.03.2024 року, згідно якого судове засідання відкладено на 26.03.2024 року на 15-00 годину.

Крім того, відвід ОСОБА_3 є завідомо безпідставним, оскільки у заяві про відвід відсутні будь-які докази, які свідчили б про необ`єктивність чи упередженість судді щодо заявника, тобто підстави для відводу ґрунтуються на власних припущеннях заявника та є результатом не погодження сторони з процесуальними рішеннями судді.

Так, судом встановлено, що жодних об`єктивних мотивів для відводу заява не містить, в заяві відсутні факти і обставини, які на думку суду, можуть бути підставами для звернення із заявою про відвід судді, будь-якого обґрунтування з відповідними доводами, доказами та мотивами своєї правової позиції заява також не містять. Крім того, доводи заяви полягають у незгоді з рішенням, яке буде ухвалено суддею ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні, що може бути оцінено лише апеляційною інстанцією у порядку, передбаченому процесуальним законом.

З урахуванням вищевикладеного, приходжу до висновку про необхідність відмови у задоволенні відводу.

Керуючись ст.75, 80, 81 КПК України,

П о с т а н о в и в:

В задоволенні заяви ОСОБА_3 про відвід судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_4 у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.436-1 КК України - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Мукачівського

міськрайонного суду ОСОБА_1