Справа № 740/2595/23 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/141/24
Категорія - ч. 4 ст. 185 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю учасників судового провадження:

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката - ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові в порядку дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції матеріали об`єднаних кримінальних проваджень, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000420 від 04.04.2023 року, №0000558 від 04.05.2023 року за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 12 жовтня 2023 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Ніжина Чернігівської області, громадянина України, неодруженого, не працюючого, дітей на утриманні немає, з професійно-технічною освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 03.11.2022 за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року обмеження волі та на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого ч. 4, ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Ніжинського місьрайонного суду Чернігівської області від 12 жовтня 2023 року ОСОБА_8 визнано винним у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст.185, ч. 2 ст. 15 ч.4 ст. 185 КК України та призначено йому покарання:

- за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років;

- за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п"ять) років 1 місяць.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_8 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п"ять) років 1 місяць.

На підставі ч.1 ст.71 КК України до покарання, призначеного за цим вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 03.11.2022, а саме два місяці обмеження волі, перевівши його в 1 місяць позбавлення волі за правилами ч. 1 ст. 72 КК України з розрахунку, що двом дням обмеження волі відповідає один день позбавлення волі, та призначено ОСОБА_8 остаточне покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 2 (два) місяці.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_8 ухвалено обчислювати з дня затримання на виконання даного вироку.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави 1711 (одну тисячу сімсот одинадцять)гривень 12 копійок витрат на залучення експертів.

Долю документів вирішено відповідно до статті 100 КПК України.

Не погоджуючись з рішенням суду, захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій просить змінити вирок суду та призначити обвинуваченому покарання із застосуванням ст. 69 КК України. Вважає, що судом було не повно досліджено всі докази та не в повній мірі дана їм оцінка, не з`ясовано всі обставини справи та вчинення правопорушення, в результаті чого прийнято надто суворе рішення по відношенню до обвинуваченого ОСОБА_8 . Вказує, що при прийнятті рішення суд першої інстанції взяв до уваги лише докази сторони обвинувачення. Зазначає, що суд формально взяв до уваги те, що обвинувачений вину свою визнав, щиро розкаявся, цивільний позов потерпілою стороною заявлено не було, потерпілий надав заяву де зазначено, що з будь-яким рішенням суду буде згоден, активно посприяв у розкритті злочинів, погодився добровільно на проведення слідчого експерименту, де не спотворював факти вчинення ним злочинів, дав правдиві покази, не переховувався від органів досудового розслідування. Вважає, що сама позиція обвинуваченого з приводу того, що він відмовився в судовому засіданні надати показання не може бути покладена в основу вироку, як негативний прояв процесуальної поведінки обвинуваченого та невизнання ним вини. Таким чином, на думку апелянта, суд не повною мірою врахував всі обставини в сукупності, а також наявність обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчинення обвинуваченим злочину.

Як встановлено судом першої інстанції ОСОБА_8 03.04.2023 року близько 19 години 53 хвилин перебуваючи у приміщенні магазину ТОВ «ТРАШ», що знаходиться за адресою: Чернігівська область, м. Ніжин, вул. С. Прощенка, 13, де маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, шляхом вільного доступу, діючи в умовах воєнного стану, таємно викрав з морозильної камери пачку «Креветки Премія неочищені в/м 70/90», масою 1 кг, вартістю 450,45 грн., яку сховав собі під куртку та намагався залишити приміщення вказаного магазину з викраденим майном.

При цьому ОСОБА_8 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчене з причин, які не залежали від його волі, оскільки при виході з магазину він був зупинений працівниками охорони.

Також ОСОБА_8 09.04.2023 близько 10 години 45 хвилин перебуваючи у приміщенні торгівельного залу магазину «ТРАШ», за адресою: Чернігівська область, м. Ніжин, вул. Шевченка, 21, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, повторно, діючи в умовах воєнного стану, скориставшись вільним доступом до вітрини магазину, впевнившись, що його дії непомітні для сторонніх осіб, вчинив дії спрямовані на таємне викрадення товарів, а саме: віскі «Jack Daniels" об`ємом 0,7 л в кількості 1 шт., вартістю 732,50 грн, напій енергетичний Revo вишня у жерстяній банці в кількості 2 шт., вартістю 92,20 грн., всього на загальну суму 824,70 грн.

Після чого ОСОБА_8 , отримавши реальну змогу розпоряджатися викраденим майном на власний розсуд, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, чим заподіяв ТОВ «ТРАШ» матеріальної шкоди в розмірі 824,70 грн.

Заслухавши доповідача, захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , яка підтримала подану апеляційну скаргу з викладених в ній підстав, думку прокурора, яка заперечувала проти апеляційної скарги та просила вирок суду залишити без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступного.

Перевіряючи в апеляційному порядку вирок суду першої інстанції на відповідність положенням ст. 370 КПК України, колегія суддів враховує вимоги ч. 1 та ч. 2 ст. 404 КПК України про те, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги і вправі вийти за її межі, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке він засуджений, відповідає фактичним обставинам провадження, ґрунтується на доказах, досліджених судом в повному обсязі, оцінених відповідно до вимог ст. 94 КПК України та учасниками судового провадження не оспорюється.

З кваліфікацією дій обвинуваченого ОСОБА_8 за ч. 4 ст. 185 , ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна, вчинене в умовах воєнного стану та як таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, в умовах воєнного стану, колегія суддів погоджується.

Вирішуючі по суті апеляційні вимоги сторони захисту щодо невідповідності призначеного ОСОБА_8 покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та його особі внаслідок надмірної суворості, колегія суддів виходить з того, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

Покарання, як про це зазначено в положеннях ст. 65 КК України, призначається з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення призначається покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Окремою підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції передбаченою ч. 2 ст. 409 КПК України, є невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Призначаючи ОСОБА_8 покарання судом першої інстанції враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке за положеннями ст. 12 КК України є тяжким злочином, дані про особу винного, який є молодим чоловіком 24 років, працездатний, непрацюючий, неодружений, дітей немає, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше судимий за незаконне зберігання психотропної речовини без мети збуту.

Проаналізувавши прийняте судом рішення, колегія суддів підкреслює, що таке покарання за своїм видом та розміром відповідає засадам ст.50 КК України та не може вважатись явно суворим лише з підстав незгоди з таким висновком обвинуваченим.

Такий розмір та вид покарання є необхідним, достатнім та дієвим заходом для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень, оскільки повністю відповідає меті його призначення.

Що ж до доводів скарги про необхідність призначення ОСОБА_8 основного покарання, із застосуванням ст.69 КК України, у вигляді обмеження волі, то вони не заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що покарання із застосуванням положень ст.69 КК України призначається у виключних випадках не лише за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання, а потребує ще наявність умов, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що мають існувати в сукупності та взаємозв`язку.

Згідно ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті (частини статті) Особливої частини КК України, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Статтею 69 КК України передбачено, що за наявності кількох обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Колегія суддів зауважує, що частина 1 статті 69 КК України надає повноваження суду у виключних випадках призначити більш м`яке покарання, ніж мінімальне покарання, передбачене законом за відповідний злочин, лише «за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину», тобто якщо певні обставини або сукупність обставин одночасно відповідають двом умовам, визначеним в законі: вони можуть бути визнані такими, що пом`якшують покарання відповідно до ч. 1 та/або ч. 2 ст. 66 КК; істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. Крім того, ці обставини чи сукупність обставин мають знаходитися в причинному зв`язку з цілями та/або мотивами злочину, поведінкою особи під час вчинення злочину та іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку злочину та/або небезпечність винуватої особи.

При визначенні поняття та змісту обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд має виходити з системного тлумачення ст. 66 та ст. 69 КК України та тих статей Особливої частини Кодексу, що визначають певні обставини, як ознаки привілейованих складів злочину, що істотно зменшують їх суспільну небезпечність, наслідком чого є зниження ступеню тяжкості вчиненого злочину. Ці обставини в своїй сукупності повинні настільки істотно знижувати ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції було би явно несправедливим. Зазначене кореспондується з правовою позицією Верховного Суду, неодноразово викладеною у судових рішеннях.

В той же час, таких обставин судом встановлено не було, як не містить посилання на такі обставини, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і апеляційна скарга.

Покликання про те, що судом безпідставно не визнано обставинами, що пом`якшують покарання - щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, спростовується дослідженими матеріалами провадження.

І такий висновок колегії суддів побудований на тому, що всі ці обставини не знаходяться в причинному зв`язку з кримінальним правопорушенням, поведінкою особи під час вчинення злочину та іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку злочину та/або небезпечність винуватої особи.

Так, ті обставини, на які посилається апелянт, були враховані судом при призначенні покарання у мінімальних межах інкримінованої санкції статті.

Колегія суддів вважає, що зазначені в скарзі обставини не знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. При цьому, всі обставини були належним чином враховані судом першої інстанції, а тому суд дійшов правильного висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого буде сприятливим при призначенні реального терміну покарання.

На переконання колегії суддів апеляційного суду, таке покарання відповідатиме вимогам статей 50, 65 КК України та принципам законності, індивідуалізації та справедливості.

Беручи до уваги, що ОСОБА_8 раніше судимий, вчинив нове кримінальне правопорушення після ухвалення стосовно нього вироку Ніжинського міськрайонного судк Чернігівської області від 03.11.2022 року, що свідчить про його схильність до вчинення кримінально-караних дій і небажання стати на шлях виправлення, колегія суддів не знаходить підстав для пом`якшення призначеного йому покарання.

Відтак, усі обставини, на які посилається апелянт, судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому покарання враховані, тому доводи про суворість призначеного покарання не заслуговують на увагу і спростовуються вищенаведеним, у зв`язку з чим колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги захисника.

Однак, на думку колегії суддів, зазначені апеляційні доводи є такими, що не заслуговують на увагу оскільки, питання щодо врахування обвинуваченому пом`якшуючих обставин - щирого каяття та активного сприяння розкриттю злочинів, було як предметом перевірки суду апеляційної, так і першої інстанції, на підставі якої, на переконання колегії суддів, місцевий суд прийшов до цілком обґрунтованого висновку про не можливість врахування ОСОБА_8 вказаних пом`якшуючих обставин, оскільки такі не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду справи, виходячи з того, що останній надати показання суду відмовився, що не дозволяє повною мірою пересвідчитися і з"ясувати його відношення до скоєного.

Таким чином, апеляційні вимоги сторони захисту в інтересах ОСОБА_8 про зміну вироку шляхом пом`якшення призначеного покарання на підставі норм КК України, з урахуванням наведених викладених в апеляційній скарзі доводів, належить вважати безпідставними, оскільки вони носять формальний, суто суб`єктивний характер.

З огляду на викладене, підстав для призначення ОСОБА_8 покарання із застосуванням ст.69 КК України, як про це ставиться питання в апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції не вбачає, тому апеляційну скаргу захисника необхідно залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.

Істотних порушень органом досудового розслідування чи судом норм кримінального процесуального закону, які були б підставою для скасування вироку, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 12 жовтня 2023 року щодо ОСОБА_8 - без змін.

Згідно ч.4 ст.532 КПК України дана ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.426 КПК України протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим - в той самий строк з дня вручення копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4