Справа № 296/4751/24
УХВАЛА

Іменем України

24 травня 2024 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника власника майна ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 , слідчої ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі клопотання, подане представником власника майна ОСОБА_3 - адвокатом ОСОБА_4 , про скасування арешту з майна у кримінальному провадженні №0000094 від 11 березня 2021 року, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді з клопотанням, в якому просить скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира №296/200/24 від 11 січня 2024 року на автомобіль марки "КІА OPTIMA" державний номерний знак НОМЕР_1 , білого кольору, 2014 року випуску, який на праві власності належний ОСОБА_3 .

В обґрунтування клопотання зазначив, що ухвалою слідчого судді від 11.01.2024 р. накладений арешт на автомобіль марки "КІА OPTIMA" державний номерний знак НОМЕР_1 , білого кольору, 2014 року випуску, який на праві власності належний ОСОБА_3 .

Вказує, що з моменту накладення арешту на автомобіль минуло більше чотирьох місяців і слідчим було надано достатньо часту для зняття всієї наявної та необхідної слідової інформації, яка містилась на даному автомобілі, а також було достатньо часу для огляду експертами та іншими фахівцями. Звертає увагу, що даний автомобіль не являється об`єктом злочину, чи знаряддям злочину, власник автомобіля в даному кримінальному провадженні не є підозрюваною чи обвинуваченою, і навіть свідком.

Наразі власник транспортного засобу у зв`язку з арештом її власності обмежена в користуванні та розпорядженні своїм майном.

У зв`язку з зазначеним на даний час відпала необхідність в арешті автомобіля "КІА OPTIMA" державний номерний знак НОМЕР_1 .

Адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні клопотання підтримав та просив задовольнити. Вказав, що наразі підстави для накладення арешту на вказане майно відсутні, досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000094 від 11 березня 2021 року завершено.

Слідча ОСОБА_5 в судовому засіданні повідомила, що досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000094 від 11 березня 2021 року завершено, стороні захисту надано доступ до матеріалів справи, а тому долю речових доказів має вирішувати суд, який розглядатиме справу. В підтвердження надала копію повідомлення про завершення досудового розслідування. Вказала, що автомобіль не є знаряддям чи засобом вчинення злочину.

Адвокат ОСОБА_4 заперечив щодо того, що долю речових доказів має вирішувати суд, який розглядатиме справу, оскільки досудове розслідування триває до направлення обвинувального акту до суду, а тому слідчий суддя уповноважений скасувати арешт, в іншому випадку питання може затягнутися на роки.

Заслухавши сторони кримінального провадження, дослідивши надані матеріали, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 11.01.2024 року по справі №296/200/24, постановленої в кримінальному провадженні №0000094 від 11 березня 2021 року, накладено арешт на автомобіль марки "КІА OPTIMA" державний номерний знак НОМЕР_1 , білого кольору, 2014 року випуску, який на праві власності належний ОСОБА_3 (а.с.2-3).

Згідно наданого слідчою повідомлення від 23.05.2024 року досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000094 від 11 березня 2021 року завершено, підозрюваному та стороні захисту надано право на ознайомлення з матеріалами кримінального провадження (а.с.12).

Згідно ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.

Відповідно до ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

При вирішенні питання про арешт майна або його скасування для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст.94,132,173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини, в справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 р., для з`ясування наявності порушення цього положення ЄСПЛ має встановити, чи було забезпечено справедливу рівновагу між вимогами загальних інтересів суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Забезпечення такої рівноваги є невід`ємним принципом всієї Конвенції, що відбито в структурі ст. 1 Протоколу №1 Європейської конвенції з прав людини.

Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях в тому числі щодо України констатував, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна із сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов"язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. п. 46 рішення у справі " Устименко проти України", п.п. 51,52 рішення у справі " Рябих проти Росії", п. 31 рішення у справі " Марушин проти Росії", п. 61 рішення у справі "Брумареску проти Румунії").

Основною метою ст. 1 Першого протоколу до конвенції є запобігання свавільному захопленню власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому ЄСПЛ постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини ( рішення у справах Sperrong and ОСОБА_2 v Sweden» від 23.09.82, «новоселецький проти України» від 11.03.2003, «Федоренко проти України» від 1.06.2006).

Вбачається, що арешт накладався з метою збереження речових доказів.

Відповідно до ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя зважаючи на обставини вчинення кримінального правопорушення, відсутність відомостей про те, що вказаний автомобіль був знаряддям чи засобом вчинення злочину, не містить будь-якої слідової інформації, яка має значення слідства, стадію досудового розслідування, строк арешту та те, що власником автомобіля є особа, яка не є підозрюваною, вважає за можливе задовольнити клопотання та скасувати арешт.

Керуючись ст. ст. 98, 170-175, 309, 372, 392, 532 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира №296/200/24 від 11 січня 2024 року на автомобіль марки "КІА OPTIMA" державний номерний знак НОМЕР_1 , білого кольору, 2014 року випуску, який на праві власності належний ОСОБА_3 у рамках кримінального провадження №0000094 від 11 березня 2021 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1