Провадження №1-кс/522/1929/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст)

02 квітня 2024 року Місто Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , розглянувши у судовому засіданні заяву адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 про відвід судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_8 , -

УСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 заявив відвід судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_8 , мотивуючи заяву наступним.

В провадженні судді ОСОБА_8 перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні №000279 від 29.08.2022 стосовно ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.27, ч.ч.2,3 ст.146, ч.2 ст.163, ч.5 ст.185, ч.4 ст.189, ч.3 ст.27, ч.ч.2,3 ст.28, ч.2 ст.365, ч.3 ст.27, ч.3 ст.28, ч.3 ст.368 КК України (справа № 522/24066/23).

03.01.2024 стороною захисту було заявлено відвід судді ОСОБА_8 оскільки, на їх думку суддя є упередженою та допустила низку порушень кримінально- процесуального закону, які в свою чергу можуть призвести до скасування будь-якого прийнятого рішення по справі.

За результатами розгляду заяви про відвід в її задоволенні було відмовлено.

29.03.2024 обвинуваченим ОСОБА_5 до Вищої ради правосуддя подано скаргу щодо дисциплінарного проступку судді ОСОБА_8 , в якій обвинуваченим було зазначено про упередженість судді та порушення його права на захист.

Зокрема, в скарзі обвинувачений посилається на неналежне повідомлення частини потерпілих про дати судових засідань, проведення цих засідань за відсутності потерпілих, не з`ясування думки обвинувачених щодо визнання або невизнання цивільних позовів.

На думку захисника, вищезазначені обставини підпадають під дію положень ст.75 КПК України, які виключають участь судді ОСОБА_8 від розгляду обвинувального акту у кримінальному провадженні №000279 від 29.08.2022.

Адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав подану заяву про відвід та просив її задовольнити.

Обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримали заяву адвоката та просили задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні покладався на розсуд суду.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечував та зазначив, що заява адвоката є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Суддя ОСОБА_8 з приводу поданої заяви про відвід надала письмові пояснення, в яких зазначила, що зава про відвід є необґрунтованою, такою, що не ґрунтується на вимогах кримінально-процесуального закону, а звернення обвинуваченого зі скаргою на її дії до дисциплінарного органу не створює конфлікту інтересів, тому просила відмовити у її задоволенні.

Дослідивши надані матеріали, заслухавши учасників судового розгляду, приходжу до висновку, що в задоволенні заяви про відвід судді ОСОБА_8 необхідно відмовити, з огляду на наступне.

Пунктом 4 частини 1 КПК України передбачено, що суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

З метою дотримання загальновизнаних інституційних гарантій правосуддя таких як незалежність і безсторонність суду, усунення судді відбувається через самовідвід (самоусунення) або на підставі заяви про відвід, поданої особою, що бере участь у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.ч.3-5 ст.80 КПК України, заява про відвід може бути заявлена як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження; заява про відвід під час судового провадження подається до початку судового розгляду; відвід повинен бути вмотивованим.

Відповідно до ч.1 ст.81 КПК України, у разі заявлення відводу судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду.

Кримінальне процесуальне законодавство висуває загальні вимоги до вмотивованості відводу, тому суд звертається до інших джерел права, які визнані в Україні для більш детального аналізу. Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права. Це положення узгоджується зі статтею 9 Конституції України, що встановлює примат (пріоритет) міжнародного права в Україні.

Суд керується сталою практикою ЄСПЛ в оцінці вмотивованості відводу, зокрема критеріями, що були чітко висвітлені у справі Mironenko та Martenko проти України (Рішення ЄСПЛ від 10.12.2009, заява №4785/02, параграфи 66-71) та в основоположних справах Wettstein проти Швейцарії (Рішення ЄСПЛ від 21.12.2000, заява №33958/96, параграфи 42-44) та Kyprianou проти Кіпру (Рішення ЄСПЛ від 15.12.2005, заява №73797, параграфи 119, 121). ЄСПЛ вказав, що наявність безсторонності має визначатися, для цілей п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Існування неупередженості повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку самого судді, що означає необхідність встановити, чи мав останній у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суддя достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його неупередженості.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (п.43 рішення ЄСПЛ у справі «Ветштайн проти Швейцарії»).

Статтею 75 КПК України визначено перелік обставини, що виключають участь слідчого судді, судді або присяжного в кримінальному провадженні.

Так, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;

5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Ключовим моментом відводу як цілісного інституту кримінального провадження є встановлення упередженості суб`єкта процесуальної діяльності при вирішенні поставлених перед ним питань. Поняття «інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості» є оціночним, і його тлумачення залежить від правосвідомості особи, яка його застосовує. Як вбачається із формулювань ст.75 КПК України, інші обставини, які викликають обґрунтований сумнів в неупередженості, мають бути обумовлені конкретними фактами, які можуть бути перевірені.

Існування неупередженості повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку самого судді, що означає необхідність встановити, чи мав останній у певній справі будь яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суддя достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його неупередженості, відповідно до практики Європейського суду з прав людини.

Стосовно суб`єктивного критерію, оцінюючи наявність обґрунтованих підстав для відводу, приходжу до переконання про відсутність підстав стверджувати, що суддя ОСОБА_8 виявляє особисту упередженість. У заяві про відвід не наведено відомостей про факти, які б стосувалися поведінки судді ОСОБА_8 під час кримінального провадження, які б надали підстави для констатації упередженого ставлення судді до сторони кримінального провадження. Презумпція особистої неупередженості особи діє, допоки не з`являться докази на користь протилежного.

За об`єктивним критерієм необхідно встановити, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді.

Таких фактів також не встановлено.

Викладені в заяві про відвід обставини свідчать про незгоду сторони захисту із діями та рішеннями головуючого під час кримінального провадження в суді та не є підставою для відводу судді.

Водночас, дії представників сторони захисту, які подають безпідставні заяви про відвід та скарги на дії судді до закінчення судового розгляду, мають ознаки зловживання процесуальними правами і впливу на суд з метою спонукання до ухвалення певного рішення.

Вплив на суддю у будь-який спосіб забороняється (ст.126 Конституції України).

Згідно ст.ст.6, 48 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права.

Втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб, неповага до суду чи судців, збирання, зберігання, використання і поширення інформації усно, письмово або в інший спосіб з метою дискримінації суду або впливу на безсторонність суду, заклики до невиконання судових рішень забороняються і мають наслідком відповідальність, встановлену законом.

Підсумовуючи викладене, приходжу до висновку, що зі змісту поданої заяви про відвід та матеріалів справи вбачається, що фактично заявник незгодний із процесуальними діями та рішеннями судді, ухваленими в ході розгляду обвинувального акту. Незгода учасника кримінального провадження із правовою позицією або процесуальною поведінкою судді не є тими обставинами, що можуть свідчити про упередженість судді та не можуть бути підставою для його усунення від участі в кримінальному провадженні за наслідками розгляду суддею заяви про відвід.

В іншому разі інститут відводу може стати інструментом усунення з кримінального провадження судді виключно за одним побажанням учасника кримінального провадження, а звідси і вибором таким учасником бажаного для нього судді, що не відповідає засаді змагальності сторін.

Крім того, суддя звертає увагу, що раніше адвокатом вже було заявлено відвід судді ОСОБА_8 , за результатами розгляду якого суддею ОСОБА_10 було відмовлено в його задоволенні.

Суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. При цьому нормами ст.48 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» передбачено, що незалежність судді забезпечується, зокрема забороною втручання у здійснення правосуддя.

За таких обставин, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні заяви захисника про відвід судді.

Керуючись ст.ст.75-83, 376 КПК України,

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви захисника ОСОБА_4 про відвід судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_8 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_11

02.04.2024