Справа № 344/5683/24
Провадження № 1-кс/344/2548/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2024 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , власника майна ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором відділу Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_5 , про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження № 0000006 від 10.01.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий, за погодженням з прокурором, звернувся з вказаним клопотанням, в обґрунтування якого покликався на те, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000006 від 10.01.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що група осіб розміщує оголошення в мережі Інтернет на сайті «AUTO.RIA» та «OLX» про продаж автомобілів (доставку автомобіля із інших країн). У подальшому, шляхом обману, склавши фіктивний договір та отримавши доручення на доставку автомобілів із-за кордону, від потерпілих отримують грошові кошти, як завдаток для придбання (розмитнення) транспортних засобів. Надалі, група осіб не виконуючи умов договору, шляхом обману та зловживання довірою, привласнюють зазначені кошти, при цьому використовуючи заздалегідь підроблені документи осіб, які ведуть антигромадський спосіб життя, попередньо відкривши на їх ім`я ФОП (із видом діяльності: 45.11 торгівля автомобілями та легковими автотранспортними засобами; 46.14 діяльність посередників у торгівлі машинами, промисловим устаткуванням, суднами та літаками).

На даний час є обґрунтовані підстави вважати, що до вчинення вище вказаних кримінальних правопорушень причетна ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

21 березня 2024 року на підставі ухвали слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області, за участю ОСОБА_6 , проведено обшук житла, що за адресою АДРЕСА_3 в ході якого виявлено та вилучено 107 440 гривень, 145 300 доларів США та 3000 євро.

22 березня 2024 винесено постанову про визнання вказаних грошових коштів речовим доказом.

Досудовим розслідуванням було встановлено, що за адресою АДРЕСА_3 , проживають батьки ОСОБА_6 , які являються пенсіонерами. Враховуючи, що сума коштів виявлена під час обшуку не співрозмірна отриманим доходам пенсіонерів, в органу досудового розслідування наявні підстави вважати, що вказані кошти належать ОСОБА_6 , які вона зберігала у своїх батьків.

Прокурор в судовому засіданні просив дане клопотання задовольнити.

Слідчі в судовому засіданні просили дане клопотання задовольнити.

Захисник власника майна у судовому засіданні суду пояснила, що її підзахисна ОСОБА_6 не проживає за адресою де вилучалось грошові кошти, які належать її матері ОСОБА_8 , ОСОБА_6 проживає по іншій адресі, де також вилучено майно. За адресою по АДРЕСА_3 , проживає мама підзахисної, яка багато років заробляла в Ізраїлі і приїхала з за кордону в 2020 році. Зароблені в Ізраїлі гроші, мама переказувала через банк, а також через перекази на зберігання своєму сину. Квартира, в якій проживає мама, була придбана саме ОСОБА_8 і оформлена одразу на внука - сина ОСОБА_6 . Тому, просить відмовити у задоволенні клопотання. На запитання слідчого судді стосовно вилучених у квартирі по АДРЕСА_3 саме з речей належних ОСОБА_6 (сумки та куртки), адвокат підтвердила, що в сумці в ОСОБА_6 дійсно були 80000грн., а в куртці 2500грн.

ОСОБА_6 підтримала пояснення адвоката. На запитання слідчого судді щодо наявності в сумці 80000грн., які були замотані в кульку, зазначила, що це її збереження і вона їх несла з собою, бо планувала ночувати в мами.

Заслухавши сторін, свідка, та дослідивши подане клопотання, вважаю, що клопотання підлягає частковому задоволенні, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено матеріалами справи, майно, а саме: 107 440 гривень, 145 300 доларів США та 3000 євро, було вилучено 21.03.2024 у ході проведення обшуку в приміщенні квартири АДРЕСА_4 .

Згідно копії постанови старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_3 , від 22.03.2024 року, майно, а саме: 107 440 гривень, 145 300 доларів США та 3000 євро, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Свідок ОСОБА_8 (мама ОСОБА_6 , яка проживає в квартирі, де проводився обшук) у судовому засіданні пояснила, що працювала в Ізраїлі 16 років, і періодично передавала зароблені кошти в доларах через банк, в сумі 3000 Євро один раз через фізичних осіб, на зберігання сину. Квартира в якій вона проживає, була куплена саме нею, але оформила на онука, оскільки вона перебувала за кордоном і на себе оформити не мала можливості. Коли проводився обшук, де вона проживає, вона сама вказала слідчим місце, де зберігались її власні кошти (в одному місці всі - трилітровій банці), окрім того такі були розділені купками із записками щодо суми. Стосовно гривні то частково змогла пояснити стосовно суми біля 45 тисяч, які нею вже зароблялись в Україні.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Частиною 5 ст.171 КПК України визначено строки подання клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, зокрема клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Відповідно до ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Однак, як встановлено слідчим суддею у судовому засіданні, клопотання про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження за № 0000006 від 10.01.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України обґрунтоване слідчим та прокурором частково, оскільки як вбачається з пояснень власника майна, адвоката, свідка та матеріалів клопотання, кошти в іноземній валюті дійсно належать не ОСОБА_6 , а її матері, яка й проживає в квартирі, де проводився такий обшук. При цьому, ОСОБА_6 в даній квартирі не проживає, а тільки якраз прийшла провідати маму, яка хворіла.

Натомість ОСОБА_6 , яка надала пояснення стосовно знайдених в її сумці 80000грн., які нібито носила з собою, щоб не залишати вдома коли відлучається до мами, слідчий суддя оцінює критично. Жодних доказів щодо збереження та накопичення таких, та за рахунок яких джерел ОСОБА_6 не надавала, пояснити не змогла. А, отже такі, на дані кошти слід накласти арешт. Щодо суми коштів 2500грн. належать ОСОБА_6 , то як вона зазначила, що ці кошти отримані, як соцвиплати. Крім того судом було оглянуто протокол допит свідка (який не міг був долученим до матеріалів клопотання), з якого вбачається, що ОСОБА_6 дійсно вела розмову з свідком щодо укладення угод та привласнення частини коштів з угод.

А тому, клопотання слід задовольнити частково та накласти арешт із забороною права на відчуження, розпорядження, користування, з метою забезпечення збереження речового доказу та забезпечення можливої спеціальної конфіскації майна, а саме: 80 000 гривень належних ОСОБА_6 .

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.171, 173, 309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт із забороною права на відчуження, розпорядження, користування, з метою забезпечення збереження речового доказу та забезпечення можливої спеціальної конфіскації майна, а саме: 80 000 гривень належних ОСОБА_6 .

В задоволенні решти вимог клопотання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 18 квітня 2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_9