233 Справа № 233/1616/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2024 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000616 від 27 вересня 2023 року за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Новооленівка Костянтинівського району Донецької області, громадянина України, не одружений, має вищу освіту, проходить військову службу за призовом на час мобілізації на посаді водія 3 розвідувального відділення розвідувального взводу 1 десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 , військове звання - солдат, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий 21.04.2016 року Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 187, ст. 70 КК України до 9 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнився 27.01.2022 року умовно-достроково на 11 місяців 15 днів,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч.4 ст.187, ч.3 ст.289 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Обвинувальний акт надійшов до суду 20 березня 2024 року та відповідає вимогам КПК України.

У підготовчому судовому засіданні учасники судового провадження не заперечували проти призначення кримінального провадження до судового розгляду, враховуючи, що угоди відповідно до ст.ст. 468-469 КПК України не укладалось, підстав для закриття провадження, для повернення обвинувального акту прокурору або для направлення обвинувального акту для визначення підсудності не встановлено.

Проти відкритого судового розгляду учасники судового провадження не заперечували.

Обвинуваченому ОСОБА_6 судом роз`яснено зміст ч. 2 ст. 31 КПК України щодо права заявити клопотання про розгляд кримінального провадження судом колегіально у складі трьох суддів, після чого такого клопотання ним заявлено не було.

Враховуючи викладене в сукупності, суд вважає за можливе призначити обвинувальний акт до судового розгляду.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 336 КПК України судове провадження може здійснюватися у режимі відеоконференції під час трансляції з іншого приміщення, у тому числі яке знаходиться поза межами приміщення суду (дистанційне судове провадження), у разі необхідності вжиття таких заходів для забезпечення оперативності судового провадження.

Вважаю, що з огляду на дії на території України режиму воєнного стану, з метою забезпечення безпеки учасників судового розгляду та оперативності кримінального судочинства, задля забезпечення можливості участі обвинуваченого, захисника, потерпілої та прокурора судовому засіданні, є підстави для постановлення ухвали про їх участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Крім того, прокурором заявлене клопотання про обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою в умовах гауптвахти на 60 днів, зважаючи на те, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ст. 177 КПК України станом на теперішній час не перестали існувати. Наполягав, що більш м`які заходи забезпечення кримінального провадження не будуть дієвими. Просив також не визначати обвинуваченому заставу.

Потерпілий ОСОБА_7 не підтримав клопотання прокурора, оскільки пробачив обвинуваченого, не бажає притягнення його до кримінальної відповідальності. Вважає за можливе звільнити його з-під варти, щоб він міг продовжувати військову службу..

Захисник ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, оскільки ризики, зазначені у клопотання не змінюються ще з досудового розслідування і є припущеннями. Так, ОСОБА_6 не має наміру впливати на свідків і відсутні будь-які відомості на підтвердження того, що він збирається це робити, жодний зі свідків не перебуває у підпорядкуванні у ОСОБА_6 ані прямо, ані опосередковано. Переховуватись він також не має наміру, так само як і вчиняти інші кримінальні правопорушення. Ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином прокурором взагалі не розкрито. Просив відмовити у задоволенні клопотання та дозволити ОСОБА_6 продовжити військову службу та захист Вітчизни на полі бою.

Обвинувачений ОСОБА_6 повністю підтримав думку свого захисника.

Суд, вислухавши учасників судового провадження дійшов такого висновку.

Під час досудового розслідування кримінального провадження відповідно до ухвали слідчого судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 19 лютого 2024 року відносно ОСОБА_6 було продовжено строк застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою з утриманням на гауптвахті до 27 березня 2024 року включно.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілих і свідків, тощо.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК України.

Ризик - це невизначена подія, яка по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих для суду подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний, обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Суд, не роблячи передчасних висновків, щодо вини обвинуваченого ОСОБА_6 у інкримінованому кримінальному правопорушенні, не даючи оцінки жодному доказу зібраному у справі, вважає за доцільне застосувати відносно останнього запобіжний захід у виді тримання під вартою, беручі до уваги наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризику переховування від суду, що підтверджується тим, що суворість покарання за вчинення особливо тяжких кримінальних правопорушень, за які передбачене покарання у виді позбавленням волі на строк до п`ятнадцяти років, може бути визнане обвинуваченим ОСОБА_6 більш небезпечним, ніж втеча. У зв`язку з чим запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі, не надасть повної можливості контролювати обвинуваченого та забезпечити повний та всебічний розгляд кримінального провадження у суді.

Оскільки обвинувачений є військовослужбовцем, з урахуванням положень ст. 4 Закону України «Про попереднє ув`язнення», Закону України «Про Військову службу правопорядку у Збройних Силах України», Порядку тримання засуджених, узятих під варту, заарештованих та затриманих військовослужбовців, тримання під вартою в ізоляторі тимчасового тримання повинно відбуватись на гауптвахті Військової служби правопорядку у Збройних Силах України.

В той же час суд вважає, що ризики, передбачені п.п. 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, на які посилається прокурор в своєму клопотанні, не доведені, оскільки, по-перше, не надано будь-яких доказів на підтвердження наміру обвинуваченого впливати на свідків у кримінальному провадженні; по-друге, ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином за своїм обґрунтуванням фактично дублює інші ризики; по-третє, ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, відповідно до обґрунтування прокурора, є похідним від ризику переховування і пов`язаний виключно зі статусом обвинуваченого (військовослужбовець).

При застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує в сукупності з іншими обставинами у кримінальному провадженні обставини, передбачені ч. 1 ст. 178 КПК України, а саме те, що ОСОБА_6 працездатний, не одружений, є військовослужбовцем ЗСУ, раніше притягався до кримінальної відповідальності, має незняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість, а також те, що ОСОБА_6 обвинувачується, в тому числі, у вчинені особливо тяжкого злочину, поєднаного із застосуванням насильства, а також тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, у вчиненні яких, він обвинувачується.

Суд вважає, що запобіжний захід у виді тримання під вартою в умовах гауптвахти відповідає особі обвинуваченого ОСОБА_6 , характеру та тяжкості кримінальних правопорушень, що йому інкримінується, не дає можливості перешкоджати інтересам правосуддя, ухиленню від суду, а також відповідає практиці Європейського суду з прав людини, відповідно до якої, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, забезпечення яких вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

З урахуванням положень ч. 4 ст. 183КПК України, зокрема те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочинів, поєднаних з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого, суд вважає за недоцільне визначення розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що клопотання прокурора є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 314-316, 177, 182, 183, 372, 395 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Призначити судовий розгляд по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000616 від 27.09.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_6 в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 263 ч. 1, 187 ч. 4, 289 ч. 3 КК України на 04 квітня 2024 року о 12 год. 30 хв. в приміщенні Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області.

Викликати для участі у судовому засіданні прокурора, потерпілого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 .

Судовий розгляд кримінального провадження здійснювати суддею одноособово у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції під час трансляції з гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_2 та із застосуванням власних технічних засобів прокурора, потерпілого, захисника через доступ до підсистеми відеоконференцзв`язку в електронному кабінеті електронного суду.

Доручити відповідальному працівнику гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_2 забезпечити проведення відеоконференції в приміщенні установи та участь в ній обвинуваченого ОСОБА_6 та вручити йому пам`ятку про права та обов`язки обвинуваченого.

Обов`язок забезпечення проведення відеоконференції із застосуванням власних технічних засобів покласти на прокурора, потерпілого та захисника.

Клопотання прокурора - задовольнити.

Застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Новооленівка Костянтинівського району Донецької області, запобіжний захід у виді тримання під вартою в умовах гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_2 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , строком до 23 травня 2024 року включно.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора.

Ухвала в частини застосування запобіжного заходу може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Суддя: ОСОБА_1