В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" квітня 2024 р. Дніпровський районний суд міста Києва у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарях судових засідань ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Дніпровського районного суду міста Києва обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002861 від 14 серпня 2023 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Глухів Сумської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

1.10 жовтня 2014 року вироком Шосткинського міськрайонного суду Сумської області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 15 і ч. 2 ст. 185, ст. 304, ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі;

2.20 червня 2019 року вироком Шосткинського міськрайонного суду Сумської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 місяців арешту;

3.27 лютого 2020 року вироком Святошинського районного суду міста Києва за ч. 2 ст. 15 і ч. 2 ст. 185 КК України до 4 місяців арешту;

4 . 08 серпня 2022 року вироком Солом`янського районного суду м. Києва, із змінами, внесеними 27 лютого 2024 року вироком колегії суддів Київського апеляційного суду, за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі;

у провадженні Шевченківського районного суду міста Києва знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004108 від 15 травня 2020 року, за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст. 185 КК України;

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 , ОСОБА_9

захисника ОСОБА_10 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В:

13 серпня 2023 року близько 16 години 20 хвилин під час дії Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»» від 24 лютого 2022 року, який в подальшому продовжений та діяв на день вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_4 , перебуваючи на вулиці біля будинку за адресою: АДРЕСА_3 , помітив на шиї раніше незнайомої йому потерпілої ОСОБА_11 . ювелірні вироби у вигляді срібного ланцюжка зі срібним хрестиком та золотого ланцюжка з навіскою.

У цей час, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел направлений на відкрите викрадення чужого майна, вчиненого повторно в умовах воєнного стану, обравши об`єктом злочинного посягання майно у вигляді ювелірних виробів, належних ОСОБА_11 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 розпочав переслідувати потерпілу ОСОБА_11 , а наздогнавши її біля житлового будинку АДРЕСА_3 , діючи з корисливих мотивів, шляхом ривка зірвав з шиї ОСОБА_11 срібний ланцюжок.

Після чого ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення з викраденим майном зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 3001 гривень 86 копійок.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину та підтвердив фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, зазначені в обвинувальному акті, а саме: дату, час, місце, спосіб вчинення кримінального правопорушення, а саме: що близько 16 години, 13 серпня 2023 року, він йшов по АДРЕСА_3 , де помітив незнайому йому жінку, яка йшла попереду. На шиї в неї був срібний ланцюжок, та у зв`язку з тим, що в нього було скрутне матеріальне становище, в нього виник умисел направлений на заволодіння цим майном.Підбігши позаду до жінки, він схопив ланцюжок правою рукою, який порвався в іншому місці, та втік. Визнає, що на ланцюжку міг бути якийсь кулончик, проте він його загубив. Ланцюжок продав за 1000 гривень. Щиро розкаюється у вчиненому та просить суворо його не карати.

Дані обвинуваченим ОСОБА_4 показання не викликають у суду сумніву щодо їх правдивості та добровільності.

Винність обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, повністю підтверджується його показаннями та щирим каяттям.

Відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Положення ч.3 ст.349 КПК України роз`яснені судом у судовому засіданні учасникам судового провадження.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи та кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, а тому суд, відповідно до вимог ч. 3 ст.349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 .

Крім того, винність ОСОБА_4 , який не оспорював фактичні обставини справи, у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення знайшла повне підтвердження під час судового розгляду.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 186 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно в умовах воєнного стану.

Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_4 покарання, суд, відповідно до вимог ст.65 КК України, враховує: ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення (а саме: класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали), дані про особу обвинуваченого, який щиро розкаявся у вчиненому кримінальному правопорушенні та активно сприяв органу досудового розслідування, раніше неодноразово судимий, вчинив кримінальне правопорушення, за яке він засуджується цим вироком, після постановлення вироку Солом`янського районного суду міста Києва від 08 серпня 2022 року, із змінами, внесеними вироком колегії суддів Київського апеляційного суду від 27 лютого 2024 року, яким він засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, до 5 років позбавлення волі, не працює, не одружений, не перебуває під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом, не перебуває на обліку у лікаря психіатра.

Обставинами, які, відповідно до вимог ст. 66 КК України, пом`якшують покарання ОСОБА_4 - суд визнає щире каяття обвинуваченого та активне сприяння органу досудового розслідування.

Обставин, які, відповідно до вимог ст. 67 КК України, обтяжують покарання ОСОБА_4 - органом досудового розслідування не встановлено.

Крім того, при призначенні ОСОБА_4 покарання суд враховує вимоги ст. 50 КК України про те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Аналізуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що з метою виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання у виді позбавлення волі, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретним їх обставинам, встановленим під час розгляду кримінального провадження, даним про особу обвинуваченого.

На думку суду, саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретним обставинам, встановленим під час розгляду кримінального провадження, даним про особу обвинуваченого, буде достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 , сприятиме попередженню вчинення ним нових кримінальних правопорушень та відповідатиме принципу індивідуалізації покарання.

Підстав для застосування до ОСОБА_4 вимог ст. 69 та ст. 75 КК України судом не встановлено.

Крім того, відповідно до вимог ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більше від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, за яке він засуджується цим вироком, після постановлення вироку Солом`янського районного суду міста Києва від 08 серпня 2022 року, із змінами, внесеними вироком колегії суддів Київського апеляційного суду від 27 лютого 2024 року, яким він засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, до 5 років позбавлення волі, то при призначенні ОСОБА_4 остаточного покарання необхідно застосувати вимоги ст. 71 КК України.

На думку суду, саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретним обставинам, встановленим під час розгляду кримінального провадження, даним про особу обвинуваченого, буде достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 , сприятиме попередженню вчинення ним нових кримінальних правопорушень та відповідатиме принципу індивідуалізації покарання.

Запобіжний захід ОСОБА_4 у цьому кримінальному провадженні не обирався, клопотань про обрання запобіжного заходу до суду не надходило.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з часу його затримання для відбування покарання, після набрання цим вироком законної сили.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Питання процесуальних витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 124 КПК України.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі наведеного та, керуючись ч.3 ст.349, ст.ст.368-371, 373-374, 376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України, до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного 08 серпня 2022 року вироком Солом`янського районного суду м. Києва, із змінами, внесеними вироком колегії суддів Київського апеляційного суду від 27 лютого 2024 року, та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 7 (семи) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_4 у цьому провадженні не обирався, клопотань про його обрання від прокурора не надходило.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 за цим вироком рахувати з часу його затримання для відбуття покарання, після набрання цим вироком законної сили.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Стягнути з ОСОБА_4 витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи за № 3702/23 від 24 серпня 2023 року у сумі 260 (двісті шістдесят) гривень 00 копійок.

Речові докази у справі: срібний ланцюг 925 проби, який зберігається у камері схову речових доказів Дніпровського УП ГУНП в м. Києві, - повернути власнику ОСОБА_11 ; джинсові шорти, які зберігаються у камері схову речових доказів Дніпровського УП ГУНП в м. Києві, - повернути власнику ОСОБА_4 .

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, у той же термін з моменту отримання копії вироку.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому ОСОБА_4 та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Головуюча суддя ОСОБА_1