Справа №293/304/24
Провадження №1-кп/293/118/2024
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2024 рокусмт Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку спрощеного провадження в залі судових засідань в смт Черняхові за відсутності учасників судового провадження обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000196 від 13.02.2024 по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с.Андріївка, Балаклійського району Харківської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.162 КК України,

ВСТАНОВИВ:

І. Формулювання обвинувачення, встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

06 лютого 2024 року близько 16 годин 00 хвилин ОСОБА_3 перебував поблизу території домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , де у нього раптово виник злочинний умисел на порушення недоторканності житла, шляхом незаконного проникнення до приміщення будинку, яке перебуває у власності ОСОБА_4 .

Реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на порушення недоторканності житла, а саме: на незаконне проникнення до житла особи, ОСОБА_3 , у той же день, тобто 06 лютого 2024 року, приблизно о 16 годині 00 хвилин, всупереч волі законного володільця ОСОБА_4 , та без її дозволу, за відсутності визначених законом підстав та в порушення встановленого законом порядку, за відсутність будь-яких причин для порушення недоторканості житла та території домоволодіння особи, діючи умисно, незаконно, протиправно, через двері воріт, які відкрив власноруч, проник до зачиненого домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 . Продовжуючи свою кримінальну діяльність, реалізовуючи свій злочинний умисел на незаконне проникнення до житла особи, усвідомлюючи, що порушує його недоторканність, ОСОБА_3 , в той же день і час, перебуваючи на території вищевказаного домоволодіння, вибив вікно будинку, застосовуючи фізичну силу власних рук та через вибите вікно проник в середину приміщення, тобто незаконно проник до житла особи, яка є власником вказаного домоволодіння, чим грубо порушив ст.30 Конституції України, відповідно до якої не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи.

Своїми діями, які виразились в незаконному проникненні до житла особи, ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст.162 КК України.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні надійшов до суду з клопотанням прокурора про розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні;

заявою ОСОБА_3 щодо визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні, відповідно до положень ст. 302 КПК України;

заявою потерпілої ОСОБА_4 про згоду із встановленими досудовим розслідуванням обставинами та згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні;

матеріалам досудового розслідування №0000196;

розпискою обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_5 про отримання обвинувального акту, реєстру матеріалів досудового розслідування та копій матеріалів дізнання;

розпискою потерпілої ОСОБА_4 про отримання обвинувального акту, реєстру матеріалів досудового розслідування та копій матеріалів дізнання.

Відповідно до ч.2 ст.381 КПК України, суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального правопорушення без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності.

Із заяви ОСОБА_3 , яка складена в присутності захисника - адвоката ОСОБА_5 , щодо визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні, відповідно до положень ст. 302 КПК України судом встановлено, що ОСОБА_3 беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.162 КК України, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згодний з розглядом обвинувального акта за його відсутності, відповідно до правил, передбачених ст. ст. 381-382 КПК України.

Із заяви потерпілої ОСОБА_4 про згоду із встановленими досудовим розслідуванням обставинами та згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні вбачається, що вона згодна із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлена з обмеженням права на апеляційне оскарження та згодна на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні.

Вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали в їх сукупності, перевіривши встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються сторонами кримінального провадження, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.162 КК України знайшла своє підтвердження.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч.1 ст.162 КК України, незаконне проникнення до житла особи.

Відповідно до вимог ч.2 ст.12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.162 КК України є кримінальним проступком.

З урахуванням наведеного, вивчивши матеріали обвинувального акту та матеріали кримінального провадження, суд дійшов висновку, що подія кримінального правопорушення мала місце, вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 162 КК України знайшла своє підтвердження і доведена повністю поза розумним сумнівом.

Відповідно до частини 4 ст.107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

ІІ. Мотиви призначення покарання.

Відповідно до змісту ст. ст. 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст.66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

При призначенні покарання ОСОБА_3 суд, згідно з вимогами ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст.12 КК України є кримінальним проступком; наявність обставин, які пом`якшують покарання та відсутність обставин, які його обтяжують; дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога чи психіатра не перебуває.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 року у справі N1-33/2004 покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного; покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Правова держава, вважаючи покарання передусім виправним та превентивним засобом, має використовувати не надмірні, а лише необхідні і зумовлені метою заходи. Обмеження конституційних прав обвинуваченого повинно відповідати принципу пропорційності: інтереси забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та безпеки тощо можуть виправдати правові обмеження прав і свобод тільки в разі адекватності соціально обумовленим цілям.

Водночас, суд звертає увагу на те, що мета покарання, зокрема, виправлення засудженого та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень, може бути досягнута лише тоді, коли кримінальне покарання буде для засудженого важким, але у той же час реальним щодо його виконання.

Враховуючи вищевикладене, керуючись принципом гуманізму та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання у виді штрафу в межах санкції ч.1 ст.162 КК України. Суд вважає, що дана міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Підстав для застосування іншого виду покарання, передбаченого санкцією статті, суд не знаходить. Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню.

ІІІ. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Цивільний позов по даному кримінальному провадженні не заявлений.

Питання речових доказів у кримінальному проваджені суд вирішує, згідно положень ст.100 КПК України.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_3 не застосовувався та підстав передбачених ст. 177, 178 КПК України для обрання обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не убачає.

Арешт накладений ухвалою Богунського районного суду м.Житомирва від 21.02.2024 на майно: годинник М-Тас кольору хакі, мобільний телефон марки «Іnfinix Note 30 Pro» в корпусі сірого кольору з ІMEI 1: НОМЕР_1 , ІMEI 2: НОМЕР_2 , всередині з сім картою н.т. НОМЕР_3 , яке належить ОСОБА_3 - зняти.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені відсутні.

Цивільний позов не заявлено.

Керуючись ст. ст.302, 368-371, 373-374, 381, 382, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.162 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 80 (вісімдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1360 (одну тисячу триста шістдесят) гривень.

Арешт накладений ухвалою Богунського районного суду м.Житомирва від 21.02.2024 на майно: годинник М-Тас кольору хакі, мобільний телефон марки «Іnfinix Note 30 Pro» в корпусі сірого кольору з ІMEI 1: НОМЕР_1 , ІMEI 2: НОМЕР_2 , всередині з сім картою н.т. НОМЕР_3 , яке належить ОСОБА_3 зняти.

Речові докази: годинник М-Тас кольору хакі, мобільний телефон марки «Іnfinix Note 30 Pro» в корпусі сірого кольору з ІMEI 1: НОМЕР_1 , ІMEI 2: НОМЕР_2 , всередині з сім картою н.т. НОМЕР_3 повернути ОСОБА_3 як власнику.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Черняхівський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до ч.4 ст.382 КПК України, копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому статтею 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 394 КПК України, вирок суду, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Головуючий суддя Людмила ПРОЦЕНКО