Справа № 156/330/24
Провадження № 1-кп/156/45/24
ВИРОК

Іменем України

30 квітня 2024 року сел.Іваничі

Іваничівський районний суд Волинської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з секретарем судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши в режимі відкритих судових засідань у залі суду № 1 у сел. Іваничі Волинської області кримінальне провадження (№ за ЄРДР 0000168 від 12.02.2024) за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України:

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Нововолинську Волинської області, є громадянином України, українцем за національністю, здобув професійно-технічну освіту, не є працевлаштованим, не є одруженим, на утриманні не має неповнолітніх дітей чи інших близьких осіб, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, однак на підставі ст. 89 КК України судимості не має, фактично мешкає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

1.Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

1.1. ОСОБА_4 учинив кримінальне правопорушення за таких обставин.

1.2.Обвинувачений, достовірно знаючи, що на території України діє воєнний стан (введений Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та затверджений Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», в подальшому продовжений у встановленому законом порядку), в період з 18 год 00 хв 06.02.2024 по 11 год 00 хв 07.02.2024 (більш точний час не встановлений) перебував на території дачного масиву «Прикордонник» у АДРЕСА_2 , поблизу дачного будинку АДРЕСА_2 , належного ОСОБА_5 . Скориставшись тим, що за його діями не спостерігали будь-які інші особи, ОСОБА_4 шляхом розбиття віконної шибки проник всередину дачного будинку АДРЕСА_2 , звідки, керуючись корисливим мотивом, усвідомлюючи посягання та чужу власність, передбачаючи спричинення внаслідок його дій матеріальної шкоди іншій особі і бажаючи завдати таку шкоду, умисно, таємно викрав майно: електричний чайник марки «Camry», об`ємом 1,2 л, вартістю 146,67 грн.; металеве долото вартістю 133,33 грн.; молоток вартістю 105,00 грн.; плоскогубці вартістю 98,33 грн.; ніж господарсько-побутового призначення з білою рукояткою вартістю 33,33 грн.; ніж господарсько-побутового призначення з синьою рукояткою вартістю 58,33 грн.; ножиці кравецькі вартістю 126,67 грн.; ножиці вартістю 50,00 грн.; навісний замок з ключем вартістю 99,67 грн.; лещата вартістю 383,33 грн.; мильницю вартістю 11,50 грн.; рулетку вимірювальну марки «Sigma», довжиною 2 м, вартістю 36,00 грн.; рулетку вимірювальну марки «Sigma», довжиною 3 м, вартістю 36,33 грн.; металевий розвідний ключ вартістю 216,67 грн..

1.3.У подальшому обвинувачений з викраденим майном безперешкодно залишив місце події, вказаними речами розпорядився на власний розсуд. Внаслідок таких дій ОСОБА_4 була завдана майнова шкода потерпілій ОСОБА_5 на загальну суму 1535,16 грн..

1.4.У діянні обвинуваченого вбачаються ознаки вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України (таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло, вчинене в умовах воєнного стану).

2.Позиція обвинуваченого

2.1.Під час судового розгляду справи обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав себе винним у таємному викраденні речей, належних потерпілій ОСОБА_5 , щиро розкаявся у вчиненні кримінального правопорушення.

2.2. Обвинувачений пояснив, що ввечері 06.02.2024 він разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_6 перебував у с. Литовеж на території дачного масиву «Прикордонник», почався сильний дощ, ОСОБА_4 хотів знайти десь прихисток від дощу, помітив неподалік покинутий дачний будинок, сказав ОСОБА_6 ,що начебто цей будинок належить його другові і він має дозвіл на користування будинком, попросив ОСОБА_6 залишатись на місці, а сам підійшов до будинку, вибив шибку, проліз через вікно всередину приміщення, звідти відкрив дверний замок, тоді покликав свою співмешканку і впустив її до будинку. В тому будинку ОСОБА_4 та ОСОБА_6 перебували до ранку наступної доби (07.02.2024). Вранці обвинувачений знайшов у будинку деякі речі (чайник, 2 ножі, 2 пари ножиць, господарські інструменти, 2 рулетки), він подумав, що все це йому може знадобитись для використання у власному господарстві, завантажив речі у власну господарську сумку, з цими речами вийшов з будинку, під час крадіжки його ніхто не бачив. Разом з ОСОБА_6 , котра нічого не знала про крадіжку, ОСОБА_4 пішов до автобусної зупинки, звідти вони на попутному транспорті доїхали до себе додому, до м. Володимира. В подальшому ОСОБА_4 добровільно видав усі викрадені речі співробітникам поліції.

3.Позиція потерпілої особи

3.1.Потерпіла ОСОБА_5 була належним чином повідомлена про дату, час та місце здійснення судових засідань у справі, для участі в засіданнях не прибула, надала до суду заяву, в якій просила здійснювати підготовче провадження та розгляд справи без її участі, не заперечувала фактичних обставин, встановлених органом досудового розслідування та відображених в обвинувальному акті, не заявляла цивільного позову до ОСОБА_4 , у вирішенні питання щодо призначення обвинуваченому покарання покладалась на розсуд суду.

3.2.З огляду на таке, на підставі ст. 325 КПК України суд врахував одностайну думку присутніх учасників кримінального провадження та здійснював розгляд справи без участі потерпілої ОСОБА_5 ..

4.Досліджені під час судового розгляду справи докази на підтвердження встановлених судом обставин

4.1.Згідно зі ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, та сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання, подання до суду доказів, які відповідно до приписів ст. 23 КПК, суд досліджує безпосередньо.

4.2.За загальним правилом (ч.1 ст. 92 КПК України) обов`язок доказування в кримінальному провадженні покладається на слідчого, прокурора. Суд дослідив письмові докази, запропоновані прокурором, котрі (поряд з власними показаннями обвинуваченого) підтверджують винуватість ОСОБА_4 у скоєнні інкримінованого йому протиправного діяння.

4.3.Зокрема, заява потерпілої ОСОБА_5 щодо викрадення з належного їй дачного будинку у с. Литовеж невідомою особою електрочайника, лещат та господарських інструментів зафіксована в протоколі від 12.02.2024, складеному оперуповноваженим сектору кримінальної поліції ВП № 1 (м. Нововолинськ) ОСОБА_8. Також заявниця 12.02.2024 добровільно надала співробітникам поліції письмовий дозвіл на здійснення огляду належного їй дачного будинку АДРЕСА_2 ».

4.4.Слідчим в присутності двох понятих, спеціаліста - криміналіста 12.02.2024 в період з 17 год 08 хв до 18 год 00 хв здійснено огляд місця події (дачного будинку АДРЕСА_2 та прилеглої до будинку території); під час огляду виявлено пошкодження вікна в будинку, сліди пальців рук на поверхні меблів, дверей, сліди вилучені за допомогою клейкої стрічки.

4.5. ОСОБА_4 12.02.2024 добровільно написав на адресу начальника ВП № 1 (м. Нововолинськ) майора поліції ОСОБА_7 заяву про зізнання у скоєнні крадіжки речей з дачного будинку у с. Литовеж. Слідчим у присутності двох понятих, за участі спеціаліста - криміналіста, на відкритій ділянці місцевості поблизу магазину «Партизан» у с. Литовеж 13.02.2024 в період з 07 год 30 хв по 08 год 25 хв здійснено огляд речей, котрі добровільно видав поліцейським ОСОБА_4 (електрочайника, рулеток, господарсько-побутових інструментів).

4.6.Згідно з висновком судової дактилоскопічної експертизи від 01.03.2024 № СЕ-19/103-24/2277-Д (Волинський НДЕКЦ МВС України) слід пальця руки розміром 17х26 мм, вилучений 12.02.2024 під час огляду будинку АДРЕСА_2 , придатний для ідентифікації за ним особи, цей слід залишений вказівним пальцем правої руки особи, дактилокарта якої заповнена на ім`я ОСОБА_4 ; вилучений під час огляду місця події слід пальця руки розміром 13х21 мм є непридатним для ідентифікації за ним особи; інші придатні для ідентифікації сліди пальців рук людини, вилучені за наслідками огляду місця події, належать особі, дактилокарта якої заповнена на ім`я ОСОБА_5 ..

4.7.Стороною обвинувачення здобуто висновок судової товарознавчої експертизи від 29.02.2024 № СЕ-19/103-24/2321-ТВ (Волинський НДЕКЦ МВС України), в якому визначена ринкова вартість речей, викрадених з дачного будинку АДРЕСА_2 , належних потерпілій ОСОБА_5 ..

4.8.Слідчим 22.02.2024 був здійснений слідчий експеримент за участі свідка ОСОБА_6 , остання в присутності двох понятих на території дачного масиву «Прикордонник» у АДРЕСА_2 , де ОСОБА_4 запропонував сховатись від дощу, звідки потім ОСОБА_4 узяв якісь речі й поніс з собою в сумці.

4.9.Під час огляду речей, добровільно виданих ОСОБА_4 співробітникам поліції, потерпіла ОСОБА_5 в присутності двох понятих упізнала вказане майно як таке, що зберігалось у належному їй дачному будинку, це відображено в протоколі огляду від 29.02.2024.

4.10.Під час слідчого експерименту, проведеного слідчим 15.03.2024 за участі обвинуваченого (підозрюваного) ОСОБА_4 , останній на місці події (територія дачного масиву «Прикордонник» у с. Литовеж) докладно показав застосований ним спосіб протиправного проникнення всередину дачного будинку АДРЕСА_2 , місце, де зберігались викрадені речі, обставини та механізм протиправного заволодіння ним чужим майном.

5.Оцінка суду

5.1.Суд дійшов переконання, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення доведена в повному обсязі, його діяння містить ознаки ч.4 ст. 185 КК України.

5.2.Факт перебування саме ОСОБА_4 06.02.2024 та 07.02.2024 у дачному будинку АДРЕСА_2 визнається самим обвинуваченим, під час досудового розслідування отримано висновок судової дактилоскопічної експертизи щодо ідентичності сліду пальця руки, виявленого на місці крадіжки, зі слідами пальців у дактилокарті, заповненій на ім`я ОСОБА_4 , свідок ОСОБА_6 під час слідчого експерименту також підтвердила цю обставину. ОСОБА_4 добровільно видав співробітникам поліції речі, котрі в подальшому потерпіла ОСОБА_5 упізнала як такі, що зберігались у належному їй дачному будинку АДРЕСА_2 . Перебування обвинуваченого на місці крадіжки у визначений час, механізм та обставини скоєння крадіжки докладно з`ясовано внаслідок слідчих експериментів, здійснених за участі ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_6 ..

5.3.Обвинувачений усвідомлював запровадження в Україні воєнного стану, суспільно небезпечний характер свого діяння, користувався тим, що за його діями не спостерігали інші особи, увів в оману свідка ОСОБА_6 щодо начебто належності дачного будинку приятелеві та наявності дозволу на користування будинком, протиправно заволодів речами, належними ОСОБА_5 , котра жодним чином не уповноважувала ОСОБА_4 на користування чи розпорядження своїм майном, обвинувачений передбачав суспільно небезпечні наслідки своїх дій (у виді вибуття речей з володіння потерпілої) і бажав настання таких наслідків, при скоєнні протиправних дій керувався корисливим мотивом, бажав у подальшому використати викрадені речі у власному господарстві.

5.4.Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом» (п. 161 рішення від 18.01.1978 у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom); п.65 рішення від 21.07.2011 у справі «Коробов проти України» (Korobov v. Ukraine), заява № 39598/03). Така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

5.5.В розглядуваній справі суд дійшов висновку про те, що винуватість ОСОБА_4 у таємному викраденні речей, належних потерпілій, здійсненому шляхом протиправного проникнення до дачного будинку, в умовах воєнного стану, доведена повністю «поза розумним сумнівом». Діяння, що ставиться в вину ОСОБА_4 , судом кваліфіковане саме за ч. 4 ст. 185 КК України.

6.Призначення покарання

6.1.При призначенні покарання суд враховує характер і ступінь тяжкості кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України належить до категорії тяжких злочинів, конкретні обставини справи, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання, та відсутність обставин, котрі б обтяжували покарання.

6.2.Обвинувачений раніше притягувався до кримінальної відповідальності, однак на підставі ст. 89 КК України судимості не має. ОСОБА_4 не є працевлаштованим, не є одруженим, на утриманні не має близьких осіб, які за віком чи станом здоров`я потребують постійного догляду.

6.3. ОСОБА_4 з його слів у судовому засіданні - є фізично здоровою особою, не перебуває на диспансерному чи профілактичному обліку у лікаря - психіатра та лікаря - нарколога за останнім відомим місцем проживання.

6.4.Обставинами, які пом`якшують покарання, відповідно до ст. 66 КК України, суд в розглядуваному випадку вважає щире каяття обвинуваченого, активне сприяння ним розкриттю правопорушення (що виявилось у написанні заяви про зізнання у скоєнні крадіжки, добровільній видачі поліцейським викрадених речей, наданні послідовних та правдивих свідчень на досудовому розслідуванні, сумлінній участі обвинуваченого у проведенні процесуальних дій (слідчий експеримент, надання власних біологічних зразків для здійснення експертних досліджень)).

6.5.Обставин, які б обтяжували покарання згідно зі ст. 67 КК України, стороною обвинувачення в обвинувальному акті наведено не було.

6.6.У постанові Верховного Суду від 20.12.2018 у справі № 679/783/17 (провадження № 51-8609км18) висловлена правова позиція, згідно з якою: «Відповідно до ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім як у випадках зміни судом правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 368 КПК України суд, ухвалюючи вирок, повинен вирішити питання, зокрема, чи є обставини, що обтяжують або пом`якшують покарання обвинуваченого, і які саме. За п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою для закриття кримінального провадження, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Обов`язок доказування перелічених обставин згідно зі ст. 92 КПК України покладається на слідчого, прокурора та в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого…». Визнання судом обставини, яка не була зазначена прокурором в обвинувальному акті, такою, що обтяжує покарання, не узгоджується з положеннями ст. 337 КПК України.

6.7.Згідно із ч.2 ст.65 КК України особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових правопорушень.

6.8.Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених. Покарання повинно бути призначено необхідне та достатнє для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

6.9.Санкція ч.4 ст. 185 КК України ( в редакції Закону, чинній на час скоєння кримінального правопорушення) передбачає застосування до винної особи покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років. Прокурор ОСОБА_3 під час судового розгляду справи вважав справедливим та достатнім для виправлення засудженого застосування основного покарання у виді позбавлення волі із застосуванням положень ст. 75 КК України та звільненням від основного покарання з іспитовим строком. Потерпіла ОСОБА_5 у поданій суду заяві вказала, що у вирішенні питання про призначення покарання винній особі покладається на розсуд суду. Обвинувачений ОСОБА_4 просив надати йому можливість виправитись без ізоляції від суспільства.

6.10.Визначаючи справедливе покарання засудженій особі, суд виходить із положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04.11.1950), ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР. Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» національні суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

6.11.Зокрема, у рішенні Європейського суду від 03.10.2002 у справі «Бемер проти Німеччини» (Bohmer v. Germany), заява № 37568/97, зазначено: «…Суд насамперед відзначає, що виконання вироку, який передбачає позбавлення свободи, призупиняють, якщо можна розраховувати, що вирок служитиме засудженому як попередження і що він не здійснюватиме нові злочини в майбутньому, навіть без впливу, спричиненого відбуванням покарання. Роблячи такий прогноз, кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати у зв`язку з відстрочкою...».

6.12.Як зазначено у постанові Верховного Суду від 20.03.2018 у справі № 302/904/16-к (провадження № 51-966 км 18), загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в межах якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 КК, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо призначено покарання певного виду і розміру, враховано тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, і всі ці дані у сукупності спонукають до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

6.13.З урахуванням досудової доповіді уповноваженого органу з питань пробації, складеної 19.04.2024, згідно з якою щодо ОСОБА_4 зафіксовано середній ризик вчинення повторного кримінального правопорушення, середній ризик небезпеки для суспільства (в т. ч. для окремих осіб), виправлення обвинуваченого є можливим без ізоляції від суспільства, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання в виді позбавлення волі, але застосувати положення ст. 75 КК України відносно звільнення від покарання з іспитовим строком, що, на думку суду, є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження скоєння нових правопорушень.

6.14.З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що відносно обвинуваченого ОСОБА_4 необхідно обрати основне покарання в межах санкції ч.4 ст. 185 КК України в виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, застосувати звільнення від основного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.

7.Інші рішення щодо питань, які підлягають розв`язанню судом при ухваленні вироку

Щодо можливості застосування до обвинуваченого запобіжного заходу

7.1.На досудовому розслідуванні ухвалою слідчого судді Нововолинського міського суду Волинської області від 18.03.2024 у справі № 165/1665/24 відносно ОСОБА_4 було застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту (на строк з 18.03.2024 по 18.05.2024 включно).

7.2.Відповідно до ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

7.3.Згідно із ч.1 ст. 176 (гл. 18 розд. ІІ) КПК України запобіжними заходами є: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою. Як зазначено у ч.4 ст. 176 (гл. 18 розд. ІІ) КПК України запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

7.4.За змістом ст. 184,193 (гл. 18 розд. ІІ) КПК України клопотання про застосування запобіжного заходу має бути ініційоване саме прокурором, копія такого клопотання має бути надана підозрюваному, обвинуваченому заздалегідь, розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу відбувається за обов`язкової участі прокурора.

7.5. За змістом ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

7.6.При цьому підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити такі дії.

7.7.Під час судового розгляду кримінальної справи № 156/330/24 від сторони обвинувачення до суду не надійшло письмове клопотання про обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу; стороною обвинувачення не було надано до суду доказів, які давали б достатні підстави вважати, що відносно обвинуваченого існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

7.8.Конституційним Судом України в рішенні від 23.11.2017 № 1-р/2017 висловлені правові позиції, згідно з якими «…продовження судом застосування заходів забезпечення кримінального провадження щодо запобіжних заходів у виді домашнього арешту та тримання під вартою за відсутності клопотань прокурора порушує принцип рівності усіх учасників судового процесу, а також принцип незалежності та безсторонності суду, оскільки суд стає на сторону обвинувачення у визначенні наявності ризиків за статтею 177 Кодексу, які впливають на необхідність продовження домашнього арешту або тримання під вартою на стадії судового провадження у суді першої інстанції. Коли суддя за відсутності клопотань сторін (прокурора) ініціює питання продовження тримання обвинуваченого під вартою або домашнім арештом, він виходить за межі судової функції і фактично стає на сторону обвинувачення, що є порушенням принципів незалежності і безсторонності судової влади…».

7.9.Вбачається, що те ж саме стосується і питання «автоматичного залишення без змін» під час судового розгляду кримінальної справи інших запобіжних заходів за відсутності обґрунтованого клопотання сторони обвинувачення.

7.10.За таких обставин суд не обирає відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу на час до набрання цим вироком законної сили.

Щодо можливості вирішення цивільного позову в кримінальному провадженні

7.11.Потерпілою ОСОБА_5 (або прокурором в інтересах потерпілої) не було до початку судового розгляду кримінальної справи № 156/330/24 заявлено до ОСОБА_4 цивільного позову.

Щодо розподілу процесуальних витрат

7.12.Під час досудового розслідування на проведення судової товарознавчої експертизи від 29.02.2024 № СЕ-19/103-24/2321-ТВ, судової дактилоскопічної експертизи від 01.03.2024 № СЕ-19/103-24/2277-Д були здійснені процесуальні витрати на загальну суму 6815,52 грн..

7.13.Відповідно до ст. 118 КПК України витрати, пов`язані із залученням експертів, віднесені до складу процесуальних витрат. Згідно зі ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. Відтак, саме таку суму процесуальних витрат у кримінальному провадженні суд стягує з ОСОБА_4 в дохід держави.

Щодо визначення подальшої долі речових доказів у кримінальному провадженні

7.14.У кримінальному провадженні № за ЄРДР 0000168 від 12.02.2024 постановами слідчого від 13.02.2024, від 29.02.2024, від 01.03.2024 визнано речовими доказами: 5 відрізків клейкої стрічки з зафіксованими на них слідами рук людини, вилученими з місця події (спецпакет НПУ ГСУ № 4227385); дактилокарти, заповнені на ім`я ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (пакет експертної служби МВС № 4092211); електричний чайник марки «Camry» об`ємом 1,2 л, металеве долото, молоток, плоскогубці, ніж господарсько-побутового призначення з білою рукояткою, ніж господарсько-побутового призначення з синьою рукояткою, ножиці кравецькі, ножиці, навісний замок з ключем, лещата, мильницю, рулетку вимірювальну марки «Sigma» довжиною 2 м, рулетку вимірювальну марки «Sigma» довжиною 3 м, металевий розвідний ключ.

7.15.Вирішуючи подальшу долю речових доказів відповідно до ст. 100 КПК України, суд вважає за необхідне після набрання цим вироком законної сили:

1)5 відрізків клейкої стрічки з зафіксованими на них слідами рук людини, вилученими з місця події (спецпакет НПУ ГСУ № 4227385); дактилокарти, заповнені на ім`я ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (пакет експертної служби МВС № 4092211) - залишити в матеріалах кримінального провадження № за ЄРДР 0000168 від 12.02.2024 протягом усього часу їхнього зберігання;

2)електричний чайник марки «Camry» об`ємом 1,2 л, металеве долото, молоток, плоскогубці, ніж господарсько-побутового призначення з білою рукояткою, ніж господарсько-побутового призначення з синьою рукояткою, ножиці кравецькі, ножиці, навісний замок з ключем, лещата, мильницю, рулетку вимірювальну марки «Sigma» довжиною 2 м, рулетку вимірювальну марки «Sigma» довжиною 3 м, металевий розвідний ключ - повернути власниці майна ОСОБА_5 .

7.16.Також у зв`язку з відсутністю в подальшому необхідних цілей, визначених ч.2 ст. 170 КПК України, суд скасовує арешти, накладені на зазначені речові докази ухвалою слідчого судді Нововолинського міського суду Волинської області від 13.02.2024 у справі № 165/665/24.

Керуючись ч. 4 ст. 185 КК України, ст. 349, 368, 370, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, кваліфікованого за ч.4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням тривалістю 2 (два) роки, якщо він під час випробування не скоїть нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього відповідно до ст.76 КК України обов`язки, а саме: періодично прибувати для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

До набрання цим вироком законної сили запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не застосовувати.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із здійсненням експертиз у кримінальному провадженні, на загальну суму 6815 (шість тисяч вісімсот п`ятнадцять) гривень 52 копійки.

Подальшу долю речових доказів у кримінальному провадженні після набрання цим вироком законної сили вирішити таким чином:

1) 5 відрізків клейкої стрічки з зафіксованими на них слідами рук людини, вилученими з місця події (спецпакет НПУ ГСУ № 4227385); дактилокарти, заповнені на ім`я ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (пакет експертної служби МВС № 4092211) - залишити в матеріалах кримінального провадження № за ЄРДР 0000168 від 12.02.2024 протягом усього часу їхнього зберігання;

2)електричний чайник марки «Camry» об`ємом 1,2 л, металеве долото, молоток, плоскогубці, ніж господарсько-побутового призначення з білою рукояткою, ніж господарсько-побутового призначення з синьою рукояткою, ножиці кравецькі, ножиці, навісний замок з ключем, лещата, мильницю, рулетку вимірювальну марки «Sigma» довжиною 2 м, рулетку вимірювальну марки «Sigma» довжиною 3 м, металевий розвідний ключ - повернути власниці майна ОСОБА_5 .

Скасувати арешт, накладений на зазначені речові докази ухвалою слідчого судді Нововолинського міського суду Волинської області від 13.02.2024 у справі № 165/665/24.

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду через Іваничівський районний суд Волинської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після спливу встановленого законом строку для подання апеляційних скарг учасниками кримінального провадження, якщо такі скарги не було подано. У разі подання апеляційних скарг учасниками кримінального провадження, вирок, якщо його не було скасовано за наслідками апеляційного провадження, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1