Номер провадження: 11-сс/813/1003/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.07.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 13.06.2024 якою в межах к/п №0000222 від 03.06.2024 відносно:

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Одесі, громадянина України, одруженого, який має на утриманні неповнолітню дитину 2008 р.н., з середньою освітою, займаючого посаду командира 3 відділення охорони 3 взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 09.08.2024 із визначенням застави

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Зазначеною ухвалою слідчого судді було задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській обл. ОСОБА_9 та був застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою до 09.08.2024 із утриманням на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_3 відносно ОСОБА_7 підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України із визначенням застави у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 908 400 грн.

Обґрунтовуючи ухвалу, слідчий суддя зазначив, що органом досудового розслідування доведена обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого злочину та наявність ризиків, передбачених п.п. 1-3 ч. 1 ст. 177 КПК України, що виправдовує застосування найбільш суворого запобіжного заходу, який водночас не є для підозрюваного безальтернативним.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала.

Не погодившись із оскаржуваною ухвалою, захисник ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій вказує на те, що оскаржувана ухвала вона є необґрунтованою, такою, що порушує усталену практику ЄСПЛ з таких підстав:

- стороною обвинувачення не надані докази вимагання неправомірної вигоди ОСОБА_7 , що свідчить про необґрунтованість оголошеної йому підозри;

- прокурором належним чином не аргументовано неможливість застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту;

- визначений розмір застави є непомірним для підозрюваного, рапорт уповноваженого УСР щодо нібито систематичної протиправної діяльності ОСОБА_7 не підтверджується матеріалами провадження. Окрім того, до ЄРДР не вносилися будь-які відомості щодо протиправної його діяльності, окрім того, за результатами проведеного обшуку за місцем проживання підозрюваного грошей або матеріальних цінностей виявлено не було;

За таких обставин, захисник ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді від 13.06.2024 та постановити нову ухвалу, якою відмовити слідчому у задоволенні клопотання та застосувати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_8 та підозрюваний ОСОБА_7 підтримали апеляційну скаргу у повному обсязі та просили її задовольнити, натомість прокурор ОСОБА_6 заперечував проти її задоволення.

Заслухавши доповідь судді, з`ясувавши позиції учасників судового розгляду, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Частиною 1 ст. 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Як вбачається з мотивувальної частини ухвали, слідчий суддя зазначених вище вимог кримінального процесуального закону дотримався в повному обсязі з огляду на такі обставини.

У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Так, відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21.04.2011, заява №42310/04, суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Як вбачається із клопотання слідчого, наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 №128 від 07.05.2024 молодшого сержанта ОСОБА_7 призначено на посаду командира 3 відділення охорони 3 взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_4 , вважати таким, що 07.05.2024 справу та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

Наказом коменданта міста Одеси №7ДСК від 26.04.2024 молодшого сержанта ОСОБА_7 призначено уповноваженою особою представника ІНФОРМАЦІЯ_5 , якому надано право здійснювати перевірку документів в осіб в адміністративних межах Київського району міста Одеси під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану. Крім того, цим же наказом надано дозвіл на використання цього наказу під час вказаних вище заходів.

Наказом коменданта міста Одеси №11/ДСК від 26.04.2024 молодшого сержанта ОСОБА_7 призначено уповноваженою особою представника ІНФОРМАЦІЯ_2 , якому надано право здійснювати перевірку документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу, службових приміщень під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану. Крім того, цим же наказом надано дозвіл на використання цього наказу під час вказаних вище заходів.

Під час проходження військової служби, у відповідності до ст. ст. 9, 11, 12, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ОСОБА_7 , зобов`язаний свято і непорушно додержуватися вимог Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати свій військовий обов`язок, не допускати негідних вчинків.

Громадянин України ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_6 перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_7 , є військовозобов`язаним. 29.05.2024, перебуваючи по своїх справах на вулиці за адресою: АДРЕСА_2 до нього підійшов молодший сержант ОСОБА_7 для перевірки військово-облікових документів, уточнення персональних даних та відразу після цього використовуючи заходи фізичного характеру силою заштовхнув в невстановлений в ході досудового слідства транспортний засіб, де реалізуючи свій умисел на незаконне збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з корисливих мотивів, поєднуючи свої дії з вимаганням, під час виконання обов`язків військової служби, в особистій бесіді виказав громадянину України ОСОБА_10 прохання надати неправомірну вигоду для себе у вигляді грошових коштів у сумі 4000 доларів США за невчинення в його інтересах дій з використанням наданого ОСОБА_7 службового становища, а саме: невжитті заходів мобілізаційного характеру відносно останнього, зокрема, не призові на військову службу за мобілізацією, додавши, що у разі ненадання йому неправомірної вигоди останній буде на наступний день призваний на військову службу та відправлений для виконання обов`язків військової служби на передову в райони ведення бойових дій, на що з урахуванням вказаних обставин ОСОБА_10 вимушений був погодитись.

06.06.2024 близько 10:10 год., ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, попередньо визначивши ОСОБА_10 зі свого мобільного номеру телефону НОМЕР_1 на номер телефона ОСОБА_10 місце зустрічі, знаходячись поблизу входу до парку Меморіалу героїчної оборони Одеси 411-ї берегової батареї (зі сторони АДРЕСА_3 , особисто одержав неправомірну вигоду для себе у сумі 1000 доларів США (що відповідно до даних НБУ станом на 05.06.2024 складало 40 293,8 гривень) від ОСОБА_10 , за не вчинення в його інтересах дій з використанням наданого ОСОБА_7 службового становища, а саме: невжитті заходів мобілізаційного характеру відносно останнього, зокрема, не призові на військову службу за мобілізацією. Після чого ОСОБА_7 видав ОСОБА_10 повістку від 07.06.2024 № Х0096 з заповненими даними відносно ОСОБА_10 , що засвідчена підписом начальника ІНФОРМАЦІЯ_8 та печаткою, про виклик для звірки документів до ІНФОРМАЦІЯ_8 на 08.06.2024 о 09 год. та ще дві такі повістки (без дати) за № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3 , що засвідчені підписом начальника ІНФОРМАЦІЯ_8 та печаткою, про виклик для звірки документів до ІНФОРМАЦІЯ_8 , без заповнення відомостей щодо особи, яка викликається та інших відомостей, вказавши ОСОБА_10 , що із вказаними повістками він зможе безперешкодно пересуватись містом Одесою та у разі перевірки його військово-облікових документів іншими уповноваженими представниками ІНФОРМАЦІЯ_2 або інших органів, зможе продемонструвати їм вказані повістки і до нього не будуть вжиті заходи мобілізаційного характеру, зокрема, не буде призваний на військову службу за мобілізацією. При цьому, ОСОБА_7 додав, що у вищезазначену дату згідно заповненої повістки № Х0096 на 08.06.2024 о 09.00 год до ІНФОРМАЦІЯ_8 прибувати не треба, запевнивши, що жодних проблем та негативних наслідків у зв`язку з не прибуттям у ОСОБА_10 не буде, а щодо повісток без заповнення даних №Х0087 та № НОМЕР_3 проінструктував як їх заповнювати, щоб далі використовувати у разі зупинки для перевірки документів іншими уповноваженими представниками ІНФОРМАЦІЯ_2 або інших органів. Крім того, ОСОБА_7 зазначив ОСОБА_10 , що у разі виникнення будь-якої нестандартної ситуації телефонувати йому засобами мобільного зв`язку на його особистий номер. Також ОСОБА_7 запитав в ОСОБА_10 коли він передасть йому решту обумовленої ним раніше суму грошових коштів.

11.06.2024 близько 12:55 год., ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, попередньо визначивши ОСОБА_10 засобами мобільного зв`язку місце зустрічі за вказаними вище номерами мобільного телефону, знаходячись поблизу входу до парку Меморіалу героїчної оборони Одеси 411-ї берегової батареї (зі сторони АДРЕСА_3 , особисто одержав неправомірну вигоду для себе у сумі 1000 доларів США (що відповідно до даних НБУ станом на 11.06.2024 складало 40 424,6 гривень) від ОСОБА_10 , за не вчинення в його інтересах дій з використанням наданого ОСОБА_7 службового становища, а саме: невжитті заходів мобілізаційного характеру відносно останнього, зокрема, не призові на військову службу за мобілізацією.

Після цього ОСОБА_7 затримано працівниками правоохоронних органів в порядку ст. 208 КПК України, а його злочинну діяльність припинено

Надалі, у суді 1-ої інстанції прокурор ОСОБА_6 на підставі ч. 2 ст. 185 КПК України надав клопотання про зміну клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою в частині визначення розміру застави, мотивуючи тим, що органом досудового розслідування встановлено систематичність дій ОСОБА_7 з отримання неправомірної вигоди. Також прокурор просив, в разі визначення підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою, визначити місце утримання підозрюваного гауптвахта ІНФОРМАЦІЯ_3 , оскільки підозрюваний є діючим військовослужбовцем.

Також прокурором було долучено рапорт о/у УСР в Одеській області ДСР НП України ОСОБА_11 від 13.06.2024, в якому зазначено, що в ході супроводження матеріалів кримінального провадження № 0000222, встановлено, що ОСОБА_7 упродовж тривалого часу, а саме з моменту призначення його уповноваженою особою ІНФОРМАЦІЯ_9 , систематично за аналогічною схемою вимагав та одержував грошові кошти від громадян, яким він вручав повістки про явку до ТЦК від 3000 до 4000 дол. США. За наявною інформацією, за кожну зміну ОСОБА_7 підшукував громадянина призовного віку та вимагав від нього неправомірну вигоду від 3000 до 4000 дол. США в залежності від суспільного статусу та майнового стану громадянина. За версією слідства, ОСОБА_7 у продовж 2024 міг незаконно отримати від громадян неправомірної вигоди на суму більш 30 000 дол. США.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується протоколом заявою про вчинення кримінального правопорушення; протоколами допиту свідка ОСОБА_10 який надав показання про обставини вимагання та одержання ОСОБА_7 неправомірної вигоди для себе та третіх осіб за невжиття заходів мобілізаційного характеру відносно останнього, зокрема, не призову на військову службу за мобілізацією останнього; протоколом затримання в порядку ст. 208 КПК України, підозрюваного ОСОБА_7 , в ході якого було проведено обшук та вилучено повістки про виклик для звірки даних ІНФОРМАЦІЯ_10 - без заповнення даних, за підписом начальника ІНФОРМАЦІЯ_10 ; десять купюр схожих на долари США номіналом 100 дол. США; протоколом ідентифікації (огляду) та вручення грошових коштів від 11.06.2024, відповідно до якого ОСОБА_10 вручено грошові кошти в сумі 1000 доларів США (купюрами по 100 доларів США в кількості 10 шт.);протоколом ідентифікації (огляду), помітки та вручення грошових коштів від 11.06.2024, відповідно до якого ОСОБА_10 вручено грошові кошти в сумі 1000 доларів США (купюрами по 100 доларів США в кількості 10 шт.); протоколом освідування особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 11.06.2024, яким зафіксований факт виявлення характерного світіння на пальцях рук ОСОБА_7 ; наказами ІНФОРМАЦІЯ_2 про призначення на посаду ОСОБА_7 , коменданта м. Одеса про призначення ОСОБА_7 уповноваженим представником ІНФОРМАЦІЯ_2 для здійснення заходів мобілізаційного характеру.

На підставі аналізу матеріалів провадження, колегія суддів погоджується із висновками слідчого судді відносно того, що стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_7 із вчиненням злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України та виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання його імперативних завдань.

Надаючи оцінку доводам захисника відносно того, що стороною обвинувачення не надані докази вимагання неправомірної вигоди ОСОБА_7 , апеляційний суд зауважує, що слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Окрім того, стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку.

В той же час, захисник підозрюваного ОСОБА_7 не позбавлений можливості окремо оскаржити повідомлення про підозру.

Що стосується наявності ризиків у вказаному кримінальному провадженні, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Як вбачається з обґрунтованих висновків слідчого судді, викладених в мотивувальній частині ухвали, в даному кримінальному провадженні існують доведені прокурором та слідчим ризики, визначені в п.п. 1-3 ч.1 ст. 177 КПК України.

Існування вказаних ризиків обумовлене тяжкістю покарання, яке може бути призначене підозрюваному ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим та його обізнаністю про анкетні дані свідків.

Колегія суддів вважає обґрунтованими висновки слідчого судді відносно існування ризику знищення чи приховування речей та документів, які мають істотне значення для обставин зазначеного провадження з огляду на те, що досудове розслідування перебуває на початковій стадії.

Апеляційний суд вирішуючи питання щодо існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України враховує, що ОСОБА_7 може використати наявні зв`язки у органах державної влади та серед своїх колег з метою зміни ними пояснень та/або може впливати на експертів.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії обвинуваченого кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки обвинуваченого та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження.

Апеляційний суд також враховує специфіку інкримінованого злочину, який імовірно вчинений із використанням своїх службових повноважень особою, до обов`язків якого відноситься виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки з метою задоволення потреб оборони держави у винятково складний для суспільства час та високі репутаційні ризики для держави у період її захисту від збройної агресії рф.

Окрім того, апеляційний суд також враховує суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції».

Що стосується доводів захисника відносно визначеного слідчим суддею підозрюваному ОСОБА_7 непомірного розміру застави, апеляційний суд зауважує наступне.

Дійсно, оскаржуваною ухвалою ОСОБА_7 визначено альтернативний запобіжний захід у виді застави у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 908 400 грн.

Частина 4 ст. 182 КПК України передбачає, що розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно з приписами п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину встановлюється у розмірі від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Разом із тим, абз. 2 зазначеної ч. 5 ст. 182 КПК України визначає, що у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

На підставі системного аналізу вищевикладених положень кримінального процесуального закону можна дійти висновку про те, що саме слідчий суддя вправі визначити, чи здатна застава у розмірі від 20 до 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб (розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину) забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної особи, а також зауважити на виключності такого випадку.

Приписи КПК України та практика ЄСПЛ орієнтують суд на такі критерії, які слід врахувати при визначенні розміру застави: обставини кримінального правопорушення; особливий характер справи; майновий стан підозрюваного; його сімейний стан, у тому числі матеріальне становище близьких осіб; масштаб його фінансових операцій; дані про особу підозрюваного; встановлені ризики, відповідно до ст. 177 КПК України; «професійне середовище» підозрюваного; помірність обраного розміру застави та можливість її виконання, а також за певних обставин шкода, завдана кримінальним правопорушенням.

В даному випадку слідчий суддя вказаних вище вимог закону дотримався та при визначенні застави, яка перевищує передбачену п. 2) ч. 5 ст. 182 КПК України межу, врахував специфіку інкримінованого злочину, який імовірно вчинений із використанням службового становища, його корисливу спрямованість, відомості про особу підозрюваного та прийшов до обґрунтованого висновку про те, що саме такий розмір застави здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Окрім того, позиція ЄСПЛ стосовно питання обрання національними судами запобіжного заходу у вигляді застави та призначення її розміру цілковито прослідковується в рішенні у справі «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain) від 28.09.2010, в якому Суд зазначає, що розмір застави має оцінюватись в першу чергу «з огляду на особу підсудного, належну йому власність, його стосунки з поручителями, іншими словами, з огляду на впевненість у тому, що перспектива втрати застави або заходів проти його поручителів у випадку його неявки до суду буде достатньою для того, щоб стримати його від втечі».

За встановлених обставин, апеляційний суд погоджується із висновком слідчого судді про виключність випадку та необхідність на даному етапі визначення підозрюваному ОСОБА_7 в якості альтернативного запобіжного заходу застави, розмір якої перевищує встановлений законом для зазначеної категорії злочинів, а саме у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, який, на переконання апеляційного суду буде справедливим.

Що стосується доводів захисника відносно того, що рапорт о/у УСР щодо нібито систематичної протиправної діяльності ОСОБА_7 не підтверджується матеріалами провадження, апеляційний суд наголошує, що досудове розслідування триває, проводиться ряд слідчий дій, спрямованих на встановлення об`єктивної істини по справі.

Посилання захисника відносно того, що за місцем проживання підозрюваного не було виявлено грошових коштів жодним чином не виключають наявність обґрунтованої на даному етапі досудового розслідування підозри.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги захисника немає, оскільки слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що стосовно підозрюваного ОСОБА_7 на даному етапі досудового розслідування необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави, який, перевищує розмір, визначений у п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, який на відміну від інших більш м`яких запобіжних заходів, зможе запобігти названим вище ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, тому ухвала слідчого судді підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 24, 176, 177, 182, 183, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532, 615 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 13.06.2024якою в межах к/п №0000222 від 03.06.2024відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбачених ч. 3 ст. 368 КК України, застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 09.08.2024, із визначенням застави залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4