ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 686/12686/23

Провадження № 11-сс/4820/279/24

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення Хмельницького апеляційного суду у складі

судді-доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хмельницькому апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 червня 2024 року у кримінальному провадженні № 0000162, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.04.2023, про зміну запобіжного заходу у вигляді застави на тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця смт. Антоніни, Красилівського району Хмельницької області, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень за частинами 2, 3 статті 307 КК України, та

В С Т А Н О В И Л А:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені слідчим суддею обставини

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 всупереч вимогам ст.7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», ст. 1 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними», за попередньою змовою з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , діючи з корисливих мотивів, з метою власного незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправність своїх дій, з метою систематичного отримання прибутку, починаючи з травня 2023 року здійснювали незаконний збут психотропних речовин, обіг яких обмежено і стосовно яких допускається виключення деяких заходів контролю альпразолам, клоназепам та діазепам, за допомогою всесвітньої мережі Інтернет та ТОВ «Нова Пошта».

08 січня 2024 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 307 КК України, яку у подальшому було змінено, та 29 січня 2024 року і 04 березня 2024 року ОСОБА_7 повідомлено про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень за частинами 2, 3 статті 307 КК України.

10.01.2024 слідчим суддею Хмельницького міськрайонного суду стосовно підозрюваного ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 07.03.2024 включно та визначено заставу в розмірі 70 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 211 960,0 гривень.

16.01.2024 ОСОБА_7 звільнено з-під варти у зв`язку зі сплатою встановленої ухвалою слідчого судді застави з покладенням обов`язків, передбачених статтею 194 КПК України.

14 червня 2024 року старший слідчий ВРОТЗ СУ ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_11 звернувся до слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області з клопотанням, погодженим з прокурором відділу Хмельницької обласної прокуратури ОСОБА_12 , про зміну підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді застави на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обґрунтовуючи це тим, що підозрюваний ОСОБА_7 , знаючи, що строк досудового розслідування закінчується 08.07.2024 та те, що він підозрюється у вчиненні особливо тяжких правопорушень, йому загрожує покарання у виді позбавлення волі до 12 років позбавлення волі, при цьому підозрюваний свідомо порушив покладені на нього ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 10.01.2022 обов`язки, зокрема: повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 червня 2024 року клопотання слідчого задоволено та змінено підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді застави на тримання під вартою на строк до 03 липня 2024 року включно без визначення розміру застави.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

Захисник підозрюваного звернувся до апеляційного суду зі скаргою на ухвалу слідчого судді про зміну ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді застави на тримання під вартою, в якій просить скасувати зазначену ухвалу та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого.

Захисник наголошує, що ОСОБА_7 з об`єктивних обставин був позбавлений можливості повідомити уповноважені органи про його мобілізацію та зайнятість у військових навчаннях, оскільки у останнього був відсутній мобільний телефон. Відлучення ОСОБА_7 з населеного пункту, в якому він проживав, обґрунтовується мобілізаційними процесами, він не мав жодного умислу на переховування від органів слідства чи суду.

Сторона захисту просить врахувати, що досі ОСОБА_7 не порушував умови запобіжного заходу. Окрім того, підозрюваний має міцні соціальні зв`язки, навчається одночасно у двох вищих навчальних закладах, здійснює підприємницьку діяльність, характеризується позитивно, не має судимостей.

Захисник наголошує, що лише тяжкість та серйозність обвинувачення не можуть стати достатніми причинами для тримання особи під вартою.

Позиції учасників судового провадження

Підозрюваний ОСОБА_7 був повідомлений належним чином про дату, час та місце апеляційного розгляду через адміністрацію ДУ «Хмельницький слідчий ізолятор», однак через проведення судового засідання в обідній час у ДУ «Хмельницький слідчий ізолятор» не зміг бути залучений до судового розгляду. Враховуючи, що сам підозрюваний з клопотанням про участь в апеляційному розгляді не звертався, в апеляційній скарзі захисника не порушується питання про погіршення його становища, тому участь підозрюваного в апеляційному розгляді не є обов`язковою.

У зв`язку з зазначеним колегія суддів, з`ясувавши думку присутніх учасників провадження, ухвалила рішення про проведення апеляційного розгляду за відсутності підозрюваного, відповідно до вимог частини 4 статті 401, частини 4 статті 405, статті 422 КПК України, з урахуванням також позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 25.10.2023 (справа №211/111/22, провадження №51-3720км23).

Захисник підозрюваного ОСОБА_6 підтримав доводи апеляційної скарги та просив відмовити у задоволенні клопотання слідчого про зміну підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді застави на тримання під вартою.

Прокурор не визнав апеляційних вимог, вважав ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, оскільки підозрюваний порушив покладені на нього обов`язки, тому є необхідність у застосуванні більш тяжкого запобіжного заходу.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового розгляду, ознайомившись з матеріалом провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Мотиви суду

Відповідно до вимог статті 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами частини 1 статті 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

У поданій апеляційній скарзі захисник оскаржує рішення слідчого судді про задоволення клопотання слідчого та зміну підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді застави на тримання під вартою, оскільки вважає таке рішення необґрунтованим і безпідставним.

Згідно з частиною 1 статті 200 КПК України, прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися в порядку, передбаченому статтею 184 цього Кодексу, до слідчого судді, суду із клопотанням про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування, зміну або покладення додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу, чи про зміну способу їх виконання.

Згідно з частиною 1 статті 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до вимог статті 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити перелічені вище дії. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог частини 1, пункту 4 частини 2 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до частини 3 статті 176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до практики ЄСПЛ, у рішеннях по справах «Каучор проти Польщі» від 03.02.2009 року, та «Александр Макаров проти Росії» від 12.03.2009 року, Суд вказав, що наявність вагомих підстав підозрювати затриманого у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою, а врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитися від слідства.

У рішенні від 15.11.1996 у справі «Чахла проти Сполученого Королівства» Суд виснував, що «будь-яке позбавлення волі має здійснюватися не тільки відповідно до основних процесуальних норм національного права, а також відповідати меті статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зі змінами, внесеними Протоколом №11, тобто захищати людину від свавільного позбавлення волі».

Так, на переконання колегії суддів, рішення слідчого судді про зміну підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді застави на тримання під вартою ухвалено з дотриманням зазначених вимог національного законодавства та з урахуванням практики ЄСПЛ.

Слідчим суддею встановлено, що під час досудового розслідування кримінального провадження № 0000162, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.04.2023, а саме 08 січня 2024 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 307 КК України, яку у подальшому було змінено, та 29 січня 2024 року і 04 березня 2024 року ОСОБА_7 повідомлено про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень за частинами 2, 3 статті 307 КК України.

10.01.2024 слідчим суддею Хмельницького міськрайонного суду стосовно підозрюваного ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 07.03.2024 включно та визначено заставу в розмірі 70 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 211 960,0 гривень.

16.01.2024 ОСОБА_7 звільнено з-під варти у зв`язку зі сплатою передбаченої ухвалою слідчого судді застави з покладенням обов`язків, передбачених статтею 194 КПК України.

Однак, 14 червня 2024 року старший слідчий ВРОТЗ СУ ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_11 звернувся до слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області з клопотанням, погодженим з прокурором відділу Хмельницької обласної прокуратури ОСОБА_12 , про зміну підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді застави на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з тих підстав, що підозрюваний ОСОБА_7 свідомо порушив покладені на нього ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 10.01.2024 обов`язки, зокрема: повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Обґрунтовуючи своє клопотання слідчий зазначив, що 05.06.2024 на його адресу надійшло повідомлення захисника підозрюваного ОСОБА_7 - ОСОБА_6 про те, що ОСОБА_7 на телефонні дзвінки не відповідав та в подальшому ним було здійснено телефонний дзвінок до матері останнього ОСОБА_8 з метою його виклику. В ході телефонної розмови з ОСОБА_8 остання повідомила, що її син з 23.05.2024 мобілізувався до Збройних Сил України та на даний час перебуває на навчаннях за межами України, а саме у Великій Британії.

Ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 червня 2024 року клопотання слідчого задоволено та змінено підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді застави на тримання під вартою на строк до 03 липня 2024 року включно без визначення розміру застави.

Слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання слідчого про зміну запобіжного заходу підозрюваному відповідно до вимог статей 193, 194 КПК України вислухав доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини справи, вказані у клопотанні слідчого та додані до клопотання докази, і дійшов вмотивованого висновку, що надані стороною обвинувачення докази доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваною кримінальних правопорушень, передбачених частинами 2, 3 статті 307 КК України, а також підтверджують існування ризиків, передбачених статтею 177 КПК Кодексу, зазначених слідчим в клопотанні.

Обґрунтованість повідомленої ОСОБА_7 підозри у поданій скарзі захисника не оскаржується, а тому на підставі статті 404 КПК України колегією суддів не перевіряється.

Водночас апеляційний судпогоджується з висновком слідчого судді щодо існування ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій її переслідують та міжнародними контактами.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Ухвалюючи рішення за клопотанням слідчого про зміну ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді застави на тримання під вартою, слідчий суддя з урахуванням ступеня тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 (особливо тяжкий злочин, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна), а також ту обставину, що підозрюваний порушив покладені на нього обов`язки у зв`язку з застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави, дійшов висновку, що існують ризики, передбачені статтею 177 КПК України (зокрема переховування від органів досудового розслідування чи суду), та застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не здатне запобігти встановленим ризикам.

Окрім цього, слідчий суддя дійшов висновку, що у справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, що цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини.

Отже, ухвалюючи рішення про задоволення клопотання слідчого про зміну підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді застави на тримання під вартою, слідчий суддя виснував, що досудовим розслідуванням доведена наявність як обґрунтованої підозри у вчиненні останнього кримінальних правопорушень, передбачених частинами 2, 3 статті 307 КК України, так і ризиків, передбачених статтею 177 КПК Кодексу, які виправдовують застосування до підозрюваного найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а застосування більш м`якого запобіжного заходу, з урахуванням обставин справи, не запобігатиме виникненню встановлених слідчим суддею ризиків.

Колегія суддів цілком погоджується з висновками слідчого судді та вважає, що ним у повній мірі були дотримані вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого про зміну підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу.

Доводи захисника щодо вимушеності ОСОБА_7 порушити покладені на нього обов?язки та відсутності у нього можливості повідомити органи досудового розслідування про зміну місця перебування, оскільки ОСОБА_7 був мобілізований, перевірялися та не знайшли свого підтвердження як у суді першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду.

Враховуючи вік підозрюваного (19 років) та положення частини 5 статті 23 ЗУ Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, згідно з яким не підлягають призову на військову службу під час мобілізації до досягнення 25 років військовозобов`язані, твердження захисника, що ОСОБА_7 був зупинений у місті Хмельницькому, після чого направлений до ТЦК міста Тернополя та у подальшому мобілізований до лав ЗСУ не з власної волі, колегія суддів відхиляє як таке, що є суперечливим, не корелюється з вимогами чинного законодавства, а тому його радше слід розглядати як намагання виправдати дії ОСОБА_7 .

З досліджених обставин справи слідує, що ОСОБА_7 самостійно залишив місце свого проживання, вибув до м. Тернопіль, де мобілізувався з власного бажання, при цьому не повідомивши про зазначене органи досудового розслідування. Колегія суддів не вдається до оцінки мети та внутрішніх намірів підозрюваного, що виразилися у самостійному зверненні до ТЦК для мобілізації, однак факт порушення ОСОБА_7 покладених на нього обов?язків під час застосування до нього запобіжного заходу у вигляді застави, очевидне розуміння ним наслідків такого порушення та відсутність намагань попередити про зміну свого місця перебування органи досудового розслідування (навіть через командира своєї частини), свідчить про свідоме нехтування ОСОБА_7 своїми обов`язками та не виключає наявність у нього бажання у такий спосіб переховуватися від органів досудового розслідування та/чи суду.

На поточному етапі досудового розслідування та враховуючи викладені обставини справи, наявність у підозрюваного міцних соціальних зв`язків, навчання у двох вищих навчальних закладах, ведення підприємницької діяльності, позитивна характеристика та відсутність судимостей не нівелюють встановлені судом ризики та жодним чином не доводять можливість застосування до ОСОБА_7 іншого більш м?якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою. Зокрема застава, як слідує з матеріалів кримінального провадження не забезпечила належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Колегія суддів також звертає увагу на вимоги пункту 5 частини 4 статті 183 КПК України, згідно з якими слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Отже, за результатами апеляційного розгляду колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню, оскільки викладені в ній обставини не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду. Слідчий суддя дійшов обґрунтованого та вмотивованого висновку про необхідність зміни підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді застави на тримання під вартою. Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 червня 2024 року про зміну ОСОБА_7 , підозрюваному у вчиненні кримінальних правопорушень за частинами 2, 3 статті 307 КК України, запобіжного заходу у вигляді застави на тримання під вартою до 03 липня 2024 року включно без визначення розміру застави, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2