Справа № 643/5278/24
Провадження № 1-кс/643/641/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.05.2024 Московський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Харкові клопотання слідчого СВ Харківського районного управління поліції №2 ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до суду з клопотанням у якому просить накласти арешт на транспортний засіб «ВАЗ 21063» д/н НОМЕР_1 , у кузові бежевого кольору, номер шасі НОМЕР_2 , шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування, а також визначити місце зберігання транспортного засобу.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що Харківським районним управлінням поліції № 2 ГУ Національної поліції в Харківській області проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженню № 0004214 від 06.12.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України. На теперішній час місце знаходження транспортного засобу не встановлено, у зв`язку з чим транспортний засіб перебуває у розшуку.

Таким чином, слідчий вказує, що вказаний транспортний засіб буде використаний у кримінальному проваджені в якості речового доказу, оскільки є безпосереднім об`єктом кримінального правопорушення та може зберігати на собі його сліди, а тому підлягає арешту з метою збереження речових доказів, а також з метою відшкодування потерпілому шкоди.

Слідчий та прокурор у судове засідання не з`явились, подали заяви про розгляд клопотання без їх участі, просили клопотання задовольнити

Власник майна - ОСОБА_4 подав заяву у якій просив розглянути клопотання без його участі, проти задоволення клопотання не заперечував.

Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється, у зв`язку з неприбуттям в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб.

Дослідивши клопотання й додані матеріали слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

Слідчим відділом Харківського районного управління поліції №2 ГУНП в Харківській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 0004214 від 06.12.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, розпочатого за заявою ОСОБА_4 , про те, що в період часу з 20.11.2023 з 05.12.2023 невстановлена особа заволоділа транспортним засобом "ВАЗ 21063", д.н.з. НОМЕР_1 , який знаходився на території приватного домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , чим спричинили матеріальну шкоду заявнику.

Допитаний у якості потерпілого ОСОБА_4 пояснив, що у нього у володінні є автомобіль "ВАЗ 21063" бежевого кольору д.н.з. НОМЕР_1 , який був ним придбаний за суму 2200 доларів США у 2007 році. Автомобіль знаходився за адресою: АДРЕСА_1 , звідки ОСОБА_4 був вимушений евакуюватись у травні 2022 року у зв`язку з активними бойовими діями, внаслідок агресії з боку рф, при цьому автомобіль залишився за вказаною адресою. На протязі майже двох років, вказане авто та приватне домоволодіння періодично доглядав його сусід ОСОБА_5 , який повідомив, що 05.12.2023 виявив відсутність автомобіля належного ОСОБА_4 .

Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 - автомобіль ВАЗ, модель 21063, 1987 року випуску д.н.з НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постановою слідчого від 29.02.2024 вказаний автомобіль визнано речовим доказом в рамках даного кримінального провадження.

Також, 29.02.2024 слідчим винесено постанову про постановлення даного транспортного засобу на спеціальний облік автоматичної інформаційно пошукової системи «Гарпун».

Відповідно п.7 ч.2 ст.131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Згідно ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати зокрема: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Вивчаючи правову підставу для арешту майна слідчий суддя зауважує, що у даному випадку існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення, а згідно вимог п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, відповідно до якої речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були об`єктом кримінально протиправних дій, набуті кримінально протиправним шляхом та зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Згідно до вимог п.3 ч.2 ст.171 КПК України дане клопотання містить посилання на конкретні факти і докази, що свідчать про володіння потерпілим майном про яке йдеться у клопотанні, яке відповідає вимогам ст.98 Кримінального процесуального кодексу України щодо речових доказів, оскільки наявні достатні підстави вважати, що дане майно є об`єктом кримінально протиправних дій, набуте кримінально протиправним шляхом та зберегло на собі сліди вчинення кримінального правопорушення або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, також слідчим доведена наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Враховуючи наведені обставини, слідчий суддя погоджується із доводами сторони обвинувачення щодо необхідності накладення арешту на майно з метою забезпечення збереження речового доказу, оскільки на теперішній час здійснюється досудове розслідування, наявні достатні підстави вважати, що майно є речовими доказами, не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню. Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.

Разом з цим слідчий суддя не вбачає підстав для застосування арешту майна з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (п.4 ч.2 ст.170 КПК України), оскільки відповідно до ч.6 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Відомостей щодо наявності в рамках даного кримінального провадження цивільного позову, підозрюваного чи фізичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного матеріали клопотання не містять.

Що стосується клопотання у частині визначення місця зберігання майна, слід зазначити, що вирішення цього питання знаходиться у виключній компетенції сторони обвинувачення. Більше того, розгляд даного питання не передбачений ч.5 ст.173 КПК України при задоволенні клопотання про накладення арешту на майно.

Керуючись статтями 167, 168, 170-173 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання про арешт майна задовольнити частково.

Накласти арешт на транспортний засіб «ВАЗ 21063» д/н НОМЕР_1 , у кузові бежевого кольору, номер шасі НОМЕР_2 , шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування.

У задоволенні клопотання в іншій частині відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду в термін 5 днів з моменту її проголошення. Якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1