ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/775/24 Справа № 202/3774/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою представника потерпілого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 вересня 2023 року, якою кримінальне провадження № 0000583 закрито на підставі п.3-1 ч.1 п.1-1 ч.2 ст.284 КПК України, оскільки не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення та сплинули строки давності притягнення до кримінальної відповідальності,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі представник потерпілого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 просить ухвалу суду скасувати як незаконну, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про закриття кримінального провадження № 0000583 та повернути матеріали кримінального провадження прокурору для подальшого розслідування.

Вимоги апеляційної скарги обгрунтовує тим, що суд першої інстанції, задовольняючи клопотання прокурора про закриття кримінального провадження, виходив з того, що строк давності притягнення до кримінальної відповідальності закінчився, оскільки сплинув дворічний строк з моменту вчинення діяння.

Також в ухвалі суду зазначено, що не встановлено підстав для повідомлення конкретній особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, в порядку п.3 ч.1 ст.276 КПК України.

Однак, з матеріалів кримінального провадження № 0000583 вбачається, що кримінальне правопорушення було вчинено 11.03.2016 року, а тому встановлений ч.2 ст.49 КК України п`ятнадцятирічний строк не минув, у зв`язку з чим, суд дійшов передчасного висновку про закриття кримінального провадження, оскільки він керувався строками, встановленими ч.1 ст.49 КК України, яка регулює порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлених органами досудового розслідування осіб, а не місце перебування, яких не відоме, що є в цьому випадку.

Звертає увагу на те, що вказане кримінальне провадження слідчим неодноразово закривалося, у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, однак ці постанови скасовувались, у зв`язку з тим, що не було проведено належного, повного та всебічного проведення слідчих дій у справі.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 вересня 2023 року кримінальне провадження № 0000583 закрито на підставі п.3-1 ч.1 п.1-1 ч.2 ст.284 КПК України, оскільки не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення та сплинули строки давності притягнення до кримінальної відповідальності.

В обґрунтування свого рішення суд першої інстанції зазначив, що враховуючи вимоги ст. 49 КК України, яка вказує, що строк давності притягнення до кримінальної відповідальності за кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст.125 КК України, становить два роки, та зважаючи на те, що станом на 27.02.2023 року винну особу у вчиненні злочину не встановлено, клопотання прокурора підлягає задоволенню, а кримінальне провадження №0000583 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, - закриттю на підставі п. 3-1 ч. 1, п.1-1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

З матеріалів провадження вбачається, що потерпілий та його представник були належним чином повідомлені про дату та час розгляду апеляційної скарги в суді апеляційної інстанції, шляхом направлення смс-повідомлення.

Однак від представника потерпілого ОСОБА_8 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, водночас на підтвердження поважності причин неявки до суду відповідних документів не надав, також колегією суддів встановлено, що представник потерпілого неодноразово надсилав заяви про відкладення розгляду справи, у зв`язку з чим відповідно до ч.4 ст.405 КПК України розгляд апеляційної скарги проведено у відсутність потерпілого та його представника, проти чого не заперечував прокурор.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги представника потерпілого, перевіривши матеріали провадження і обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника потерпілого не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно положень п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

Зазначеною нормою законодавцем встановлено імперативне правило, за яким суд приймає рішення про закриття кримінального провадження у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за умови, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення.

Згідно із положень абз. 4 ч. 4 ст. 284 КПК України закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 3-1 частини першої цієї статті, здійснюється судом за клопотанням прокурора.

З матеріалів провадження вбачається, що 11.03.2016 було внесено відомості до ЄРДР за №0000583 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, за фактом спричинення легких тілесних ушкоджень ОСОБА_7 .

27.02.2023 року прокурор Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_9 звернулася до суду з клопотанням про закриття кримінального провадження № 0000583 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, на підставі п. 3-1 ч. 1, п. 1-1 ч. 2 ст. 284 КПК України, у зв`язку з не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. (а.п. 1-3).

Відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України, є кримінальним проступком, за вчинення якого передбачено покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк до двохсот годин, або виправних робіт на строк до одного року.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

Мотивуючи своє рішення, суд першої інстанції зазначив, що кримінальне провадження за № 0000583 підлягає закриттю у зв`язку з тим, що не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, та закінчилися строки давності притягнення до кримінальної відповідальності. При цьому вказав, що відомості до ЄРДР були внесені 11.03.2016 року за заявою ОСОБА_7 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, строк давності притягнення до кримінальної відповідальності, який становить два роки, закінчився і станом на 27.02.2023 року винну особу у вчиненні кримінального правопорушення не встановлено.

При цьому із клопотання прокурора про закриття кримінального провадження № 0000583 вбачається, що на досудовому розслідуванні було вжито заходи для встановлення осіб, які спричинили ОСОБА_7 легкі тілесні ушкодження, а саме, допитано: - потерпілого, який зазначав, що невідомі особи завдали йому тілесні ушкодження; - свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , які не були свідками подій; - свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , які повідомили, що не розгледіли чоловіків, які наносили удари потерпілому; також проведено інші слідчі дії.

Долучений до вказаного клопотання протокол допиту потерпілого ОСОБА_7 (а.п.46-47), відповідно до якого потерпілий зазначає, що кримінальне правопорушення щодо нього вчинили ОСОБА_14 та ОСОБА_13 , не свідчить про встановлення осіб, причетних до побиття ОСОБА_7 , оскільки вказані потерпілим відомості щодо можливої причетності цих осіб були надані зі слів інших осіб, окрім того, вони не підтвердились проведеними слідчими (розшуковими) діями.

Таким чином, з доданих до клопотання матеріалів вбачається, що на досудовому розслідуванні були перевірені доводи потерпілого, викладені в протоколі його допиту, тому у суду відсутні підстави вважати, що слідчими не було вжито всіх необхідних заходів для збирання доказів та встановлення осіб, причетних до побиття ОСОБА_7 .

Окрім того, слід зазначити, що в апеляційній скарзі представник потерпілого також не вказує осіб, які спричинили потерпілому легкі тілесні ушкодження.

Враховуючи, що строки давності притягнення до кримінальної відповідальності минули, оскільки з моменту вчинення кримінального правопорушення щодо якого внесено відомості до ЄРДР пройшло більше двох років, а особу що вчинила кримінальний проступок не встановлено, тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Доводи апеляційної скарги про те, що кримінальне правопорушення було вчинено 11.03.2016 року, а тому встановлений ч.2 ст.49 КК України п`ятнадцятирічний строк не минув, у зв`язку з чим суд дійшов передчасного висновку про закриття кримінального провадження, оскільки він керувався строками, встановленими ч.1 ст.49 КК України, яка регулює порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлених органами досудового розслідування осіб, а не місце перебування, яких не відоме, що є в цьому випадку, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки таке тлумачення представником потерпілого вимог ст. 49 КК України є неправильним, так як загальні строки давності притягнення особи до кримінальної відповідальності у разі вчинення кримінального проступку відрізняються від таких строків у випадку вчинення злочину.

Відповідно до ч. 2 ст. 49 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років, а з часу вчинення кримінального проступку п`ять років (еталонний текст з Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів https://www.reestrnpa.gov.ua/REESTR/RNAweb.nsf/wpage/RnaAbout?OpenDocument).

Отже, загальний строк притягнення особи до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку становить 5 років, а не 15 років.

Висновок щодо обрахунку строків притягнення до кримінальної відповідальності, передбачених ст. 49 КК України міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 лютого 2023 року у справі № 735/1121/20: «У разі ухилення від досудового розслідування або суду особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності або покарання за давністю після спливу диференційованого строку, передбаченого частиною першою статті 49 КК, подовженого на період ухилення. Закінчення загальних строків, установлених частиною другою цієї статті (п`ятнадцять років з моменту вчинення злочину і п`ять років проступку), є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, коли цей строк спливає раніше за диференційований, подовжений на час ухилення.»

Крім того, у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 05 квітня 2021 року у справі № 328/1109/19 сформульовано висновок щодо застосування норми права, у якому зазначено, що закон передбачає загальний строк давності притягнення до кримінальної відповідальності осіб, які ухиляються від слідства чи суду: п`ятнадцять років з часу вчинення злочину, п`ять років з часу вчинення кримінального проступку.

Доводи представника потерпілого про те, що на його думку досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні проводилося на неналежному рівні не спростовують правильність висновків суду, оскільки встановивши підстави визначені п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України суд був зобов`язаний прийняти рішення про закриття кримінального провадження, при цьому, процесуальний закон не надає права суду перевіряти при розгляді відповідного клопотання прокурора повноту проведеного досудового розслідування.

Потерпілий та його представник під час досудового розслідування вправі були заявляти клопотання про необхідність проведення слідчих, процесуальних дій, надавати докази, оскаржувати рішення, дії бездіяльність органів дізнання, прокурора до прокурора вищого рівня або до слідчого судді, в тому числі і щодо недотримання розумних строків розслідування.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про незаконність ухвали суду щодо закриття кримінального провадження № 0000583 у зв`язку із не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, та закінченням строків давності, є необґрунтованими та спростовуються матеріалами провадження та положеннями кримінального та кримінального процесуального закону.

З урахуванням наведеного, ухвала Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 вересня 2023 року постановлена згідно з нормами кримінального процесуального закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, з наведенням в ухвалі належних і достатніх мотивів і підстав, а тому підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 вересня 2023 року залишити без задоволення.

Ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 вересня 2023 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

_____________ _________ __________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4