Справа № 591/4012/24
Провадження № 1-кс/591/1801/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2024 року слідчий суддя Зарічного районного суду м. Суми ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , захисника ОСОБА_3 , заявника ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 , прокурора ОСОБА_6 , розглянувши клопотання захисника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна по кримінальному провадженню,

В С Т А Н О В И В :

Захисник звернувся до суду з клопотанням про скасування арешту майна по кримінальному провадженню, яке він та заявник підтримали та мотивували тим, що 04 березня 2024 року Зарічним районним судом м. Суми було накладено арешт в тому числі на грошові кошти, які раніше були вилучені під час обшуку у ОСОБА_4 . На думку заявників, потреба в арешті відпала, оскільки підозрювана бажає передати кошти на потреби ЗСУ, відшкодувати збитки потерпілим, а її причетність до інших кримінальних правопорушень не доведена, тому просили скасувати арешт майна.

Слідчий та прокурор не заперечили проти скасування арешту майна в частині грошових коштів в сумі 190000 гривень, водночас вони не підтвердили суду, що зазначене майно втратило значення для справи в розумінні ст. 98 КПК України

Суд, заслухавши учасників, дослідивши надані матеріали, приходить наступних висновків.

Встановлено та не заперечено сторонами, що 04 березня 2024 року по кримінальному провадженню № 0002667, було накладено слідчим суддею арешт в тому числі на грошові кошти, вилучені під час обшуку у ОСОБА_4 , на підставі п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України з метою збереження речових доказів.

Підтвердження закінчення досудового розслідування по наведеному провадженню, суду надано не було, як і не заперечено, що в провадженні ОСОБА_4 є підозрюваною.

На думку суду, зі змісту ст. 174 КПК України випливає, що скасування арешту майна в контексті цієї норми, можливе за умови наявності певних обставин, які зазначає сторона, що не могли бути відомі суду під час накладення арешту і суттєво впливали б на прийняте судом рішення або якщо вони доведуть, що відпала потреба в такому арешті чи якщо він накладений необґрунтовано.

З досліджених матеріалів вбачається, що вилучення зазначеного майна та накладення арешту на нього вмотивовувалось в першу чергу необхідністю збереження речових доказів, але на думку суду заявником в достатній мірі не обґрунтовано того, що вилучене майно, в розумінні ст. 98 КПК України, втратило своє доказове значення в справі, що і не було підтверджено слідчим та прокурором.

Відтак, в задоволенні клопотання слід відмовити.

Відмовляючи в задоволенні клопотання, суд не зважає на формальну відсутність заперечень слідчого та прокурора проти задоволення клопотання, оскільки такі заперечення не ґрунтуються на вимогах закону, а скасування арешту майна, яке не втратило значення для справи (та яке може бути звернуто в дохід держави за наслідками судового розгляду) не виключає можливості його приховування або втрати, а подальша мета передачі коштів, у разі скасування на нього арешту, знаходиться поза межами компетенції та контролю слідчого судді, слідчого та прокурора в розумінні вимог ст. 174 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 174 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту грошових коштів по кримінальному провадженню № 0002667, накладеного ухвалою слідчого судді від 04 березня 2024 року, відмовити.

Ухвала не оскаржується, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1