Справа №642/1182/24
Провадження № 1-кп/642/321/24
ВИРОК

іменем України

07 березня 2024 року

м.Харків

Ленінський районний суд м.Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження кримінальне провадження №0000063 від 30.11.2023 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львів, громадянина України, українця, з вищою освітою, перебуваючого на посаді - стрільця 2 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу стрілецької 4 роти, військової частини НОМЕР_1 , не одруженого, раніше не судимого, який мешкає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення-проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

І. Формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним

ОСОБА_3 всупереч Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними`та Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів», незаконно придбав та зберігав, без мети збуту, особливо небезпечний наркотичний засіб - «PVP», що віднесений до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг якого заборонено, згідно «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженогопостановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000.

Так, в невстановлену дату та час, але не пізніше 29.11.2023 ОСОБА_3 перебував у м. Харків більш точну адресу під час досудового розслідування встановити не виявилось можливим, при невстановлених в ході досудового слідства обставинах та у невстановлений досудовим розслідуванням час, на землі знайшов металеву ємкість, із речовиною рослинного походження, яку ОСОБА_3 помістив до кишені куртки, тим самим незаконно придбав особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс, який почав незаконно зберігати при собі з метою подальшого особистого вживання, без мети збуту.

Продовжуючи свої протиправні дії, військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 прибув до залізничного вокзалу станції «Харків-Пасажирський», що розташований за адресою: м. Харків, Привокзальна площа, 1, маючи при собі особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс.

29.11.2023 близько 23:11 год. військовослужбовець ОСОБА_3 перебуваючи на території залізничного вокзалу станції «Харків-Пасажирський», (в головній залі вокзалу), яка розташована за адресою: м. Харків, Привокзальна площа, 1, був зупинений співробітниками поліції. Відповідно до ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» у військовослужбовця ОСОБА_3 було перевірено документи та проведено бесіду в ході якої останній повідомив, що при ньому знаходиться особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс, у зв?язку з чим було викликано слідчо-оперативну групу та проведено огляд місця події, в ході якої у військовослужбовця ОСОБА_3 було вилучено особливо небезпечний наркотичний засіб -канабіс.

У подальшому, під час проведення огляду місця події у період часу з 23:11 по 23:20 год. військовослужбовець ОСОБА_3 добровільно видав металеву ємкість всередині якої знаходилась суха речовина рослинного походження, подрібнена, зеленого кольору. Надана на експертизу речовина рослинного походження відповідно до висновку експерта Харківського НДЕКЦ МВС України СЕ-19/121-23/28324 - НЗПРАП від 06.12.2023, в пакеті знаходиться речовина рослинного походження масою 18,4344 г, маса канабісу в перерахунку на суху речовину становить 15,4849 г.

ІІ. Позиція обвинуваченого ОСОБА_3 щодо пред?явленого обвинувачення та висновки суду

Обвинувальний акт по даному кримінальному провадженню надійшов до суду із клопотанням прокурора про його розгляд у спрощеному порядку відповідно до положень ст. 302 КПК України, оскільки ОСОБА_3 беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності, відповідно за правилами, передбаченими ст.ст.381-382 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений, що був представлений захисником, беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності.

Обвинувачений ОСОБА_3 , що був представлений захисником ОСОБА_4 , надав письмову заяву, в якій зазначає, що свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, беззаперечно визнає в повному обсязі, вважає, що досудовим розслідуванням обставини вчинення кримінального правопорушення встановлені в повному обсязі та не оспорює їх. Також, у вказаній заяві зазначив, що його згода на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без його участі є добровільною, а також про його обізнаність у тому, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Враховуючи те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, приймаючи до уваги його заяву, в якій зазначено, що він не оспорює встановлені під час досудового розслідування обставини і згоден на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку без його участі, відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченого, суд доходить висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, визначеному статтями 381-382 КПК України.

Наведене повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету Міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно з яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

При цьому, у відповідності до ч.4 ст.107 КПК Українив разі, якщо відповідно до положень цього Кодексусудове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Окрім беззаперечного визнання у повному обсязі ОСОБА_3 винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, його винуватість підтверджується відповідно до ч.2 ст.382КПК України обставинами, встановленими органом досудового розслідування, які не оспорюються учасниками судового провадження.

ІІІ. Частина статті закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений

Суд, приходить до висновку, що ОСОБА_3 своїми умисними і протиправними діями вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст.309 КК України, тобто незаконне придбання, зберігання та перевезення наркотичних засобів, без мети збуту.

ІV. Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, а також мотиви суду при призначенні покарання

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що він раніше не судимий, військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 , не одружений, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, тяжких захворювань чи інвалідності не має, малолітніх дітей або осіб похилого віку на утриманні не має.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 відповідно до п. 1 ч.1 ст.66 КК України, є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Верховний Суд України у постанові від 30 жовтня 2018 року у справі № 559/1037/16-к (провадження № 51-3612км18) вказав, що основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого злочину. Якщо особа приховує суттєві обставини вчиненого злочину, що значно ускладнює його розкриття, визнає свою вину лише частково для того, щоб уникнути справедливого покарання, її каяття не можна визнати щирим, справжнім. Щире каяття повинно ґрунтуватися на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки, її осуді, бажанні виправити ситуацію, яка склалась, та нести кримінальну відповідальність за вчинене, а також зазначена обставина має знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 відповідно до ч.1 ст.67 КК України судом не встановлено.

Вимогами ч. 2 ст. 50 КК України визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно з ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Виходячи з засади співмірності призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.

Згідно з ч.6 ст.368 КПК України, обираючи і застосовуючи норму закону України про кримінальну відповідальність до суспільно небезпечних діянь при ухваленні вироку, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду України та практику Європейського суду з прав людини, яка застосовується як джерело права.

Так, у постанові ВСУ від 01 лютого 2018 року (справа № 634/609/15-к, провадження № 51-658 км17) зазначено, що підставами для судового розсуду при призначенні покарання виступають: кримінально-правові, відносно-визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції;принципи права; уповноважуючі норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання «може», «вправі»; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема «особа винного», «щире каяття» тощо; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, наприклад, при врахуванні пом`якшуючих таобтяжуючих покарання обставин (статті66,67 КК України), визначенні «інших обставин справи».

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня2005року) Європейський суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня2008року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд виходить із положень ст.ст.50,65 КК України, враховує принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно з ст.12 КК України є кримінальним проступком, наявність пом`якшуючої та відсутність обтяжуючої покарання обставин, дані про особу винного, у зв`язку з чим вважає можливим призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у вигляді штрафу в межах санкції, передбаченої ч.1 ст.309 КК України, яке є необхідним та достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого, а також запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Суд вважає, що призначене покарання відповідає позиції ЄСПЛ, викладеній у рішеннях по справах «Бакланов проти Росії» від 09.06.2015р. та «Фрізен проти Росії» від 24.03.2015р., в яких ЄСПЛ зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних свобод особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним.

У рішенні по справі «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.2008р. ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистого надмірного тягаря для особи.

На переконання суду, призначення обвинуваченому такого покарання у вигляді штрафу є справедливим, співмірним і достатнім для його виправлення, кари та запобігання вчинення нових злочинів як обвинуваченим, так і іншими особами, а також буде відповідати таким принципам Конвенції, як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета і невідворотність покарання.

V. Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку

Цивільний позов не заявлено.

Відповідно до ст. 124 КПК України, судові витрати за проведену експертизу №СЕ-19/121-23/28324-Н3ПРАП від 06.12.2024 у розмірі 1195,00 грн. необхідно стягнути з ОСОБА_3 на користь держави.

Долю речових доказів належить вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався та підстав для його обрання немає.

Прокурором надано суду матеріали кримінального провадження №0000063 від 30.11.2023 щодо ОСОБА_3 , зібрані відповідно до вимог КПК України, які підлягають зберіганню разом зі справою.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 368,370,374,376,381,382 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення-проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України та призначити йому покарання у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 (сімнадцять тисяч грн. 00 коп.) грн.

Речові докази, а саме:

-спеціалізований пакет, виготовлений з полімерного матеріалу «5835028», всередині якого знаходиться речовина рослинного походження, масою 18,4344 г., маса канабісу в перерахунку на суху речовину - 15,4849 г., які зберігаються в камері схову речових доказів відділення поліції №1 Харківського районного управління поліції №3 ГУНП в Харківській області, після набрання вироку законної сили - знищити;

-диск VD-R з відеозаписом з огляду місця події, який знаходиться в матеріалах кримінального провадження №0000063, після набрання вироком законної сили - залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження №0000063.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави витрати за проведену експертизу НДЕКЦ МВС України №СЕ-19/121-23/28324-Н3ПРАП від 06.12.2024 у розмірі 1195, 00 (одна тисяча сто дев?яносто п?ять грн., 00 коп.) грн.

Матеріали кримінального провадження №0000063 від 30.11.2023 щодо ОСОБА_3 , зібрані відповідно до вимог КПК України - зберігати разом зі справою.

Відповідно до ч. 4 ст. 382 КПК України копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Згідно з ч. 1 ст.394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

З інших підстав вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Ленінський районний суд м.Харкова протягом тридцяти днів з дня отримання копії судового рішення, з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Наталя ПЕТРОВА