Справа №523/6827/22
Провадження №1-кп/523/598/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.06.2024 року

Суворовський районний суд міста Одеси у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Суворовської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , в ході розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000457 від 05.06.2022 року, за обвинуваченням: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.186, ч.1 ст.125 КК України,

В С Т А Н О В И В:

На розгляді Суворовського районного суду м.Одеси перебувають означені матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.186, ч.1 ст.125 КК України, та останньою за часом ухвалою суду від 07.02.2023 року до вказаного підсудного продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком до 07.04.2023 року.

Прокурором ОСОБА_3 в порядку ст.331 КК України в судовому засіданні подано письмове клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підсудного ОСОБА_5 , в обґрунтування якого сторона обвинувачення посилається на те, що судовий розгляд ще не завершений, строк тримання підсудного під вартою спливає, а ризики, передбачені ст.177 КПК України (зокрема, переховування від суду, незаконного впливу на потерпілого та свідків), не відпали.

Заслухавши в судовому засіданні прокурора ОСОБА_3 на підтримку клопотання, вислухавши заперечення захисника ОСОБА_4 та обвинуваченого ОСОБА_5 , дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з ч.ч.1, 2, 3 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого, а вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу та до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ст.177 означеного Кодексу, метою застосування запобіжного заходу, наряду з іншим, є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від суду; незаконно впливати на потерпілих, свідків кримінального провадження; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином або продовжувати злочинну діяльність.

З огляду на ст.178 вказаного Кодексу, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винною у кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, наявність постійного місця роботи та репутацію обвинуваченого, його майновий стан та наявність судимостей, дотримання умов попередньо застосованих запобіжних заходів, розмір майнової шкоди та інше.

Пунктом 4 ч.2 ст.183 цього ж Кодексу регламентовано, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

За обвинувальним актом, ОСОБА_5 висунуте обвинувачення у скоєнні тяжкого злочину та кримінального проступку, передбачених ч.4 ст.186, ч.1 ст.125 КК України, за кваліфікуючими ознаками: відкритого викрадення чужого майна (грабіж), вчиненого повторно, поєднаного з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненого в умовах воєнного стану; нанесенні умисного легкого тілесного ушкодження, відповідно, за сукупністю яких визначена можливість призначення покарання у виді позбавлення волі до десяти років.

Як слідує з обвинувального акту та встановлено під час судового провадження, незважаючи на те, що підсудний ОСОБА_5 зі слів має малолітню дитину 2016 року народження, є військовозобов`язаним, забезпечений місцем реєстрації і проживання в м.Одесі, але останній офіційно непрацевлаштований і неодружений, суспільно-корисною працею на час затримання не займався, обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину і кримінального проступку, є неодноразово засудженим за кримінально-протиправні діяння корисливої спрямованості (ч.1 ст.185, ч.4 ст.186 КК України), що мали місце впродовж 2022 року, в умовах воєнного стану та збройної агресії рф проти України.

Наведені обставини у контексті загрози призначення покарання в разі доведеності провини підсудного ОСОБА_5 у цьому кримінальному провадженні у виді позбавлення волі строком до десяти років, свідчать про недостатню міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його реєстрації і проживання та частково підтверджують актуальність передбачених ст.177 КПК України ризиків, а також об`єктивно доводять існування ризиків можливого ухилення підсудного від суду, незаконного впливу на потерпілого та свідків, внаслідок чого, станом на теперішній час жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належне виконання підсудним процесуальних обов`язків та запобігти означеним ризикам.

Оцінюючи ж доводи захисника ОСОБА_6 та підсудного ОСОБА_5 щодо обрання останньому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з електронним засобом контролю, суд вважає їх необ`єктивними й необґрунтованими, оскільки станом на теперішній час, запропонований стороною захисту запобіжний захід є неспівмірним з інкримінованими вказаному підсудному кримінальними правопорушеннями, тяжкістю висунутого йому обвинувачення та його наслідками, а ураховуючи запровадження воєнного стану та збройну агресію рф проти України, працівники органу внутрішніх справ задіяні у вжитті заходів з протидії агресії та суттєво обмежені у виконанні своїх повноважень з перевірки житла, під арештом в якому має перебувати особа, та з перевірки питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, тощо.

У свою чергу слід зауважити на тому, що за ухвалою суду від 25.07.2022 року, підсудному ОСОБА_5 визначено альтернативний триманню під вартою більш м`який запобіжний захід заставу, у зв`язку з чим та зважаючи на особисті дані останнього, суд вважає, що у даному випадку суспільний інтерес, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом права зазначеного підсудного на його свободу, але одночасно нівелює доводи прокурора щодо неможливості застосування до цієї особи запобіжного заходу у вигляді застави.

Отже, приймаючи до уваги викладене та виходячи із визначених в обвинувальному акті обставин інкримінованих підсудному ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, зважаючи на характеризуючі його особу дані, суд доходить висновку про те, що на даному етапі провадження жоден із більш м`яких запобіжних заходів до означеного підсудного не зможе забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків та запобігти встановленим в судовому засіданні ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, а відтак клопотання прокурора ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню.

Втім, виходячи з того, що за ухвалою від 25.07.2022 року, при застосуванні до підсудного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в якості альтернативного запобіжного заходу, судом визначено розмір застави у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, який встановлено ч.5 ст.182 КПК України, а тому, в разі внесення підсудним або заставодавцем визначеного у вказаній ухвалі розміру застави, внаслідок чого підсудний має бути звільненим з-під варти, на останнього мають бути покладені відповідні обов`язки за ч.7 ст.42, ч.5 ст.194 цього ж Кодексу.

Керуючись ст.ст.22, 26, 171, 177-178, 182-183, 194, 331, 369-372, Главою 18 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора Суворовської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.186, ч.1 ст.125 КК України, задовольнити.

Продовжити застосування до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.186, ч.1 ст.125 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор», строком на 60 днів, тобто до 12.08.2024 року включно.

У разі внесення застави у розмірі, визначеному ухвалою суду від 25.07.2022 року (дев`яносто дев`ять тисяч двісті сорок гривень), покласти на підсудного ОСОБА_5 наступні обов`язки: повідомити суд про своє місце проживання та прибувати за кожною вимогою до суду; не відлучатися за межі м.Одеси без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; утримуватись від спілкування зі свідками та потерпілою у цьому кримінальному провадженні.

Додатково роз`яснити підсудному ОСОБА_5 , що згідно зі ст.182 КПК України, застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області, з метою забезпечення виконання підсудним покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків, а застава може бути внесена як самим підсудним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем), після чого підсудний звільняється з-під варти.

В силу ч.ч.8, 10 ст.182 КПК України, також роз`яснити підсудному ОСОБА_5 , що у випадку звільнення з-під варти під заставу та якщо він, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору, а у разі звернення застави в дохід держави суд вирішує питання про застосування до підсудного запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ст.194 цього Кодексу.

Строк дії ухвали в частині продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та виконання покладених обов`язків у разі внесення застави, закінчується 12.08.2024 року.

Копії ухвали направити для виконання до ДУ «Одеський слідчий ізолятор», а також надати для відома іншим заінтересованим особам.

На підставі ч.2 ст.392 КПК України, ухвала набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження в порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України.

Суддя ОСОБА_1