Справа № 347/1052/23
Провадження № 1-кп/347/136/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" березня 2024 р. м.Косів

Косівський районний суд Івано-Франківської області, в складі:

головуючої судді: ОСОБА_1 ,

секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Косів кримінальне провадження №0000053 від 06.04.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працюючого, депутатом не являється, на утриманні знаходиться двоє малолітніх дітей, раніше судимого вироком Косівського районного суду Івано-Франківської області від 07.10.2021р. за ч.1 ст.164 КК України до покарання у вигляді 100годин громадських робіт,

- обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.164 КК України,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 вчинив злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), те саме діяння, вчинене особою, раніше судимою за кримінальне правопорушення, передбачене цією статтею.

ОСОБА_4 був засуджений 07.10.2021 Косівським районним судом за ч. 1 ст. 164 КК України до покарання у виді 100 (сто) годин громадських робіт, надалі ОСОБА_4 на шлях виправлення не став належних висновків для себе не зробив та під час не погашеної судимості вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Згідно судового наказу, виданого Верховинським районним судом Івано- Франківської області від 17 серпня 2017 року (справа № 347/422/17), ОСОБА_4 зобов`язаний сплачувати аліменти на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительки села Черемошна, Верховинського району, Івано- Франківської області, на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 28 липня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Судовий наказ, виданий Верховинським районним судом Івано-Франківської області від 17 серпня 2017 року (справа №340/422/17) набрав законної сили 12 вересня 2017 року та 09 грудня 2021 року Косівським районним відділом державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відкрито виконавче провадження № 67816394. Також, ОСОБА_4 згідно судового наказу, виданого Верховинським районним судом Івано-Франківської області від 15 травня 2018 року (справа № 340/174/18), зобов`язаний сплачувати аліменти на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительки АДРЕСА_2 , на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у твердій грошовій сумі в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно починаючи з 02 квітня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Судовий наказ, виданий Верховинським районним судом Івано-Франківської області від 14 травня 2018 року (справа №340/174/18) набрав законної сили 14 травня 2018 року та 30 травня 2018 року Косівським районним відділом державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відкрито виконавче провадження № 56456369.

Відповідно до статей 18, 27 Конвенції ООН Про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради Української PCP від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року передбачено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно положень, визначених ч. 1 ст. З Конвенції ООН Про права дитини від 20 листопада 1989 року, частин 7, 8 статті 7 Сімейного кодексу України - при вирішенні будь-яких питань щодо дітей необхідно виходити з якнайкращогозабезпечення інтересів дитини і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання.

Таке право кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дитину до її повноліття, який закріплений в Основному Законі (ст.51 Конституції України), а також в Сімейному кодексі України (ст. 180) та гарантується Державою, в свою чергу, ст. 15 Сімейного кодексу України чітко регламентовано, що сімейні обов`язки не можуть бути перекладені на іншу особу.

Статтею 51 Конституції України проголошено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України (ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»).

Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Частиною сьомою статті 7 Сімейного Кодексу України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття закріплений також в ст.180 Сімейного Кодексу України.

Крім того, статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Відповідно до статті 141 Сімейного Кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Однак, ОСОБА_4 діючи умисно, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, достовірно знаючи про необхідність сплати, аліментів на користь ОСОБА_5 на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку - від сплати аліментів злісно ухиляється у визначеному рішенні порядку, грошові кошти на утримання дитини не виплачує, що призвело до виникнення заборгованості із сплати таких коштів за період з 09.12.2021 по 14.04.2023 у розмірі, що сукупно складають 22 983 (двадцять дві тисячі дев`ятсот вісімдесят три) гривні. Та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у твердій грошовій сумі в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку - від сплати аліментів злісно ухиляється у визначеному рішенніпорядку, грошові кошти на утримання дитини не виплачує, що призвело до виникнення заборгованості із сплати таких коштів за період з 14.08.2021 по 14.04.2023 у розмірі, що сукупно складають 15 845 (п`ятнадцять тисяч вісімсот сорок п`ять) гривень, таким чином сукупна сума заборгованості щодо сплати грошових коштів (аліментів) на утримання дітей станом на 14.04.2023 становить 38 828 (тридцять вісім тисяч вісімсот двадцять вісім гривень).

Тобто, ОСОБА_4 злісним ухиленням від сплати коштів на утримання дітей »аліментів), вчинив дії спрямовані на невиконання судового наказу Верховинського районного суду в Івано-Франківській області, які призвели до виникнення заборгованості із сплати таких коштів у розмірі, що сукупно вкладають суму виплат за три місяці відповідних платежів.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 грубо порушує обов`язки, покладені на нього судовими наказами та визначені нормами Конституції України і Сімейного кодексу України, та посягає на нормальний розвиток і здоров`я дітей.

ОСОБА_4 будучи зобов`язаним сплачувати грошові кошти, будучи раніше судимим за кримінальне правопорушення, передбачене статтею 164 КК України від сплати аліментів злісно ухиляється.

У визначеному судовому наказі, порядку грошові кошти на утримання дітей умисно не виплачував.

Заходів щодо працевлаштування з метою погашення заборгованості зі сплати іліментів не вживав, на попередження державного виконавця про необхідність сплачувати аліменти не реагував, тобто злісно ухиляється від сплати встановлених судовим наказом коштів на утримання дітей (аліментів).

В результаті чого, через злісне ухилення ОСОБА_4 від сплати коштів (аліментів) на утримання - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , за період із 09.12.2021 року - заборгованість по сплаті аліментів на користь ОСОБА_5 станом на 14 квітня 2023 року становить 22 983 (двадцять дві тисячі дев`ятсот вісімдесят три) гривні та на утримання - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за період із 14.08.2021 року - заборгованість по сплаті аліментів на користь ОСОБА_5 станом на 14 квітня 1023 року становить 15 845 (п`ятнадцять тисяч вісімсот сорок п`ять) гривень.

Таким чином сукупна сума заборгованості щодо сплати грошових коштів по сплаті (аліментів) на утримання дітей на користь ОСОБА_5 станом на 14.04.2023 становить 38 828 (тридцять вісім тисяч вісімсот двадцять вісім гривень)

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), те саме діяння, вчинене особою, раніше судимою за кримінальне правопорушення, передбачене цією статтею ОСОБА_4 , вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.2 ст.164 Кримінального кодексу України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненому визнав повністю та пояснив, що через важке матеріальне становище, оскільки він не має постійної роботи, у нього виникла заборгованість по сплаті аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Зобов`язується погасити суму заборгованості та в подальшому сплачувати аліменти. У вчиненому щиро розкаюється та просить суворо не карати.

Крім визнання вини самим обвинуваченим, його винність доводиться зібраними та дослідженими в судовому засіданні доказами.

Потерпіла ОСОБА_5 пояснила, що ОСОБА_4 не утримує своїх неповнолітніх дітей та ухиляється від сплати аліментів на їх утримання. Не бажає суворої кари обвинуваченому.

Допитана судом свідок ОСОБА_8 пояснила, що через хворобу у ОСОБА_4 виникла заборгованість по сплаті аліментів.

Також вина обвинуваченого доводиться матеріалами справи, зокрема:

Протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 06.04.2023р., згідно якого ОСОБА_5 повідомила про те, що ОСОБА_4 не сплачує аліменти на утримання їх неповнолітніх дітей.

Копіями матеріалів виконавчих провадженнь АСВП №56456369 та АСВП №67816394:

- заявами ОСОБА_5 від 22.05.2018р. та від 08.12.2021р. про прийняття до виконання судового наказу №340/174/18 та судового наказу №340/422/17;

- судовим наказом №340/174/18 від 14.05.2018р., згідно якого вирішено стягувати з ОСОБА_4 аліменти на користь ОСОБА_5 на утримання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 в твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно починаючи з 02.04.2018р. і до досягнення дитиною повноліття;

- судовим наказом №340/422/17 від 17.08.2017р., згідно якого вирішено стягувати з ОСОБА_4 аліменти на користь ОСОБА_5 на утримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно починаючи з 28.07.2017р. і до досягнення дитиною повноліття;

-постановами про відкриття виконавчого провадження від 30.05.2018р. та від 09.12.2021р.;

-постановами про арешт коштів боржника від 14.06.2021р., від 30.08.2022р.;

-постановами про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України від 08.12.2021р., від 30.08.2022р.;

-постановою про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 07.04.2023р.;

-постановою про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії від 07.04.2023р.;

-постановою про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання від 07.04.2023р.;

- постановами про накладення штрафу від 22.07.2021р., від 07.04.2023р.;

-постановою про арешт коштів боржника від 14.06.2021р.;

-розрахунками заборгованості із сплати аліментів на утримання ОСОБА_7 , яка становить 15845грн. та на утримання ОСОБА_6 -22983грн.

Протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 18.04.2023р.

Інформаціями з Кутської міської лікарні від 14.04.2023р., Яблунівської районної лікарні від 11.04.2023р. та Косівської ЦРЛ від 18.04.2023р. про те, що ОСОБА_4 в період часу з 30.05.2023р. по даний час за амбулаторною допомогою не звертався та на стаціонарному лікуванні не перебував.

Постановою від 18.04.2023р. про визнання та приєднання до кримінального провадження речового доказу копії матеріалів виконавчого провадження №67816394 та № 56456369 в якому боржником являється ОСОБА_4 , які зберігаються при матеріалах кримінального провадження.

Таким чином суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні ним інкримінованого діяння і його умисні дії, що виразились у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), те саме діяння, вчинене особою, раніше судимою за кримінальне правопорушення, передбачене цією статтею, що передбачено ч.2 ст.164 КК України.

При визначенні виду й міри покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, обставини справи й особу обвинуваченого.

Обставинами, які відповідно до ст.66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття та активне сприяння рокриттю кримінального проступку, а також те, що обвинувачений проживає у важких матеріальних умовах, згідно акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 06.04.2023р. №29, на обліках у психіатричному та наркологічному кабінетах, згідно довідок Косівської районної поліклініки №129 та №134 від 06.04.2023р. не знаходиться, потерпіла не бажає йому суворої кари.

Відповідно до характеристики виданої виконкомом Рожнівської сільської ради Косівського району Івано-Франківської області від 06.04.2023р. №8 ОСОБА_4 по місцю проживання характеризується виключно з позитивної сторони, скарги на нього до виконкому сільської ради не поступали.

Згідно інформації Косівського районного сектору ДУ «Центр пробації» від 10.04.2023р. ОСОБА_4 знятий з обліку у зв`язку з відбуттям покарання у виді громадських робіт, згідно вироку Косівського районного суду від 07.10.2021р.

Обставини, які відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Згідно ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

А тому, покарання ОСОБА_4 слід призначити у виді громадських робіт у межах санкції ч.2 ст. 164 КК України, оскільки саме таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та для запобігання вчиненню ним нових злочинів у майбутньому.

Витрати пов`язані із залученням експерта в кримінальному провадженні відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Цивільний позов потерпілою ОСОБА_5 не заявлявся.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався.

Керуючись ст.ст. 349, 374, 376 КПК України, суд -

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2ст.164 КК України та призначити йому покарання -у виді 240 ( двісті сорок) годин громадських робіт.

Речові докази: копії виконавчих проваджень №67816394, №56456369, які приєднані до матеріалів кримінального провадження залишити при матеріалах кримінального провадження.

Запобіжний захід не обирався.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду через Косівський районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку сторонам вручити негайно.

Суддя: ОСОБА_1