ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 641/1251/14-к Номер провадження 11-кп/814/293/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2024 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

перекладача ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження №0000871 за апеляційною скаргою прокурора прокуратури Комінтернівського району м. Харкова Харківської області ОСОБА_10 на вирок Комінтернівського районного суду м. Харкова від 03 грудня 2014 року,

встановила:

Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Массали Азербайджанської Республіки, українця, громадянина України, із середньою освітою, перебуваючого у цивільному шлюбі, маючого на утриманні неповнолітню дитину 2013 року народження, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винуватим та засуджено за ч. 2 ст. 307 КК України із урахуванням ст. 69 КК України на 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.

Згідно ст. 75 КК України звільнено від призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки та покладено обов`язки на підставі ст. 76 КК України.

Вирішено питання щодо процесуальних витрат, речових доказів.

Згідно з вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

ОСОБА_7 у невстановлені в ході досудового розслідування час та місці, незаконно придбав особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, який зберігав при собі з метою збуту.

Так, 09 вересня 2013 року близько 23 год. 25 хв., ОСОБА_7 , перебуваючи поблизу буд. АДРЕСА_2 , з корисливою метою, під час проведення оперативної закупки, незаконно збув за 600 грн. ОСОБА_11 наркотичний засіб канабіс масою в перерахунку на суху речовину 1,9591 г., який ОСОБА_11 цього ж дня, о 02 год. 30 хв. добровільно видав співробітникам міліції

Крім того, продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_7 у невстановлені під час досудового розслідування час та місці, повторно придбав особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, який зберігав при собі з метою збуту.

12 грудня 2013 року, близько 15 год. 00 хв., ОСОБА_7 перебуваючи поблизу буд. АДРЕСА_2 , з корисливою метою, у ході проведення оперативної закупки, повторно, збув за 600 грн. ОСОБА_11 особливо небезпечну наркотичну речовину канабіс масою у перерахунку на суху речовину 3,8824 г., яку цього ж дня, о 15 год. 10 хв., ОСОБА_11 добровільно видав співробітникам міліції.

Крім того, 12 грудня 2013 року близько 20 год. 00 хв. під час особистого обшуку ОСОБА_7 та цього ж дня, близько 22 год. 00 хв., під час обшуку його місця проживання за адресою: кв. АДРЕСА_3 , було виявлено та вилучено грошові кошти в сумі 100 грн., які обвинувачений отримав від ОСОБА_11 за збут наркотичних засобів за вищевказаних обставин, а також особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, загальною масою в перерахунку на суху речовину 13,3271 г.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосування закону, який не підлягає застосуванню ст.ст. 69, 75 КК України, що потягло за собою невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості, ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 307 КК України покарання у виді 7 років позбавлення волі, із конфіскацією майна.

Просить взяти до уваги, що суд, призначаючи покарання, не в повній мірі врахував особу обвинуваченого, який вчинив тяжкий корисливий злочин у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, що свідчить про суспільну небезпечність особи, не працює. Також суд помилково визнав обставинами, що пом`якшують покарання, щире каяття та перебування на утриманні обвинуваченого неповнолітньої дитини, оскільки ОСОБА_7 вину у інкримінованому кримінальному правопорушенні не визнав та не надав суду докази, що підтверджують наявність на його утриманні дитини.

Крім того, суд помилково зазначив винятковою обставиною той факт, що обвинувачений є єдиним годувальником у сім`ї та його скрутне матеріальне становище, оскільки матеріали кримінального провадження не містять доказів про наявність у нього доходів, окрім прибутку від злочинної діяльності.

Інші учасники провадження вирок не оскаржували.

Заслухавши доповідача, прокурора в підтримку апеляційної скарги, обвинуваченого та його захисника, які просили вирок залишити без змін, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

Висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, ніким із учасників провадження не оспорюється, докази стосовно фактичних обставин кримінального провадження місцевим судом на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України не досліджувались.

При призначенні покарання суд першої інстанції виконав вимоги закону, передбачені ст.ст. 50, 65 КК України, та правильно врахував ступінь тяжкості, конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення; особу обвинуваченого, який раніше не судимий, перебуває у цивільному шлюбі, має на утриманні сина ІНФОРМАЦІЯ_2 , за місцем проживання характеризується задовільно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває; обставини, що пом`якшують покарання, а саме, щире каяття, наявність на утриманні неповнолітнього сина; відсутність обставин, що його обтяжують.

Враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, за відсутності обставин, що обтяжують покарання та наявності обставин, що його пом`якшують, а саме щире каяття, наявність на утриманні неповнолітнього сина, повне визнання своєї вини, враховуючи тривалий строк після події, протягом якого ОСОБА_7 не вчиняв нових кримінальних правопорушень, що істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого злочину, місцевий суд правильно дійшов висновку про наявність підстав для призначення основного покарання у вигляді позбавлення волі, із застосуванням ст. 69 КК України, та призначив обвинуваченому покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч. 2 ст. 307 КК України.

Разом з тим, з огляду на обставини кримінального правопорушення, суспільну небезпечність злочину, колегія приходить до висновку, що доводи прокурора в апеляційній скарзі про неправильне застосування місцевим судом закону України про кримінальну відповідальність при призначенні ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 307 КК України, а саме - застосування закону, який не підлягає застосуванню - ст. 75 КК України, є слушними.

Приймаючи рішення про звільнення особи від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, суд не врахував, що обвинувачений вчинив 2 епізоди тяжкого корисливого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів це діяння, які створюють загрозу заподіяння шкоди або заподіюють фактичну шкоду здоров`ю невизначеного кола осіб від незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів.

Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, на думку колегії суддів, всі наведені дані про особу обвинуваченого та інші обставини справи, у цьому випадку не є такими, які б свідчили про можливість виправлення особи без ізоляції від суспільства в умовах здійснення за нею контролю при звільненні від відбування покарання з випробуванням.

Таким чином, висновки суду про можливість звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням суперечать принципу справедливості покарання і не відповідають його меті - виправлення засудженого та запобігання скоєнню нових злочинів як ним, так і іншими особами.

Враховуючи, що кримінальне правопорушення ОСОБА_7 було вчинено з корисливим мотивом, колегія суддів дійшла висновку про небхідність призначити обвинуваченому додаткове покарання у виді конфіскації всього належного йому майна.

Згідно зі ст. 409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, на підставі ч. 1 ст. 413 цього Кодексу, є, зокрема, застосування закону, який не підлягає застосуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок, зокрема, у разі неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.

З урахуванням викладеного, вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині призначеного покарання з ухваленням в цій частині нового вироку, а апеляційна скарга прокурора частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 420 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Комінтернівського районного суду м. Харкова від 03 грудня 2014 року, щодо ОСОБА_7 скасувати в частині призначеного покарання.

Ухвалити в цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 307 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного ОСОБА_7 майна.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з 22.05.2024.

Зарахувати у строк покарання період попереднього ув?язнення з 12.12.2013 по 19.12.2013 та з 08.05.2024 по 21.05.2024.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - у той самий строк з дня вручення йому копії вироку.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4