Іванівський районний суд Одеської області
Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/296/24
Провадження № 1-кп/499/64/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2024 року селище Іванівка

Іванівський районний суд Одеської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю учасників кримінального провадження: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження №0000003 від 02.01.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Руська Слобідка Іванівського району Одеської області, громадянин України, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , перебуваючи, за адресою: АДРЕСА_1 , в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», умисно та безпричинно, в період часу з 19 квітня 2023 року до 27 грудня 2023 року, систематично вчиняв психологічне насильство відносно своєї матері ОСОБА_5 , з якою він проживав однією сім`єю та пов`язаний спільним побутом, що призвело до її психологічних страждань та погіршило якість життя потерпілої.

Так, 19.03.2023 року о 16.20 годині ОСОБА_4 знаходячись за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив відносно ОСОБА_5 психологічне насильство, а саме: виражався нецензурними словами в її адресу, після чого ОСОБА_5 викликала працівників поліції, які по приїзду припинили протиправні дії ОСОБА_4 та склали відносно нього протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

За результатами розгляду вказаного протоколу, постановою Іванівського районного суду Одеської області від 03 квітня 2023 року (справа №499/311/23) ОСОБА_4 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.І ст. 173-2 КУпАП.

Постанова Іванівського районного суду Одеської області від 03 квітня 2023 року (справа №499/311/23) набрала законної сили 13.04.2023.

Продовжуючи свої умисні злочинні дії, спрямовані на вчинення домашнього насильства, 13.04.2023 о 00:30 ОСОБА_4 знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_4 вчинив відносно ОСОБА_5 психологічне насильство, а саме: виражався нецензурними словами на її адресу, після чого ОСОБА_5 викликала працівників поліції, які по приїзду припинили протиправні дії ОСОБА_4 та склали відносно нього протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

За результатами розгляду вказаного протоколу, постановою Іванівського районного суду Одеської області від 27 квітня 2023 року (справа №499/428/23) ОСОБА_4 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 173-2 КУпАП.

Постанова Іванівського районного суду Одеської області від 27 квітня 2023 року (справа №499/428/23) набрала законної сили 08.05.2023.

Також, 08.05.2023 о 14:00 ОСОБА_4 знаходячись за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив відносно ОСОБА_5 психологічне насильство, а саме: виражався нецензурними словами на її адресу, після чого ОСОБА_5 викликала працівників поліції, які по приїзду припинили протиправні дії ОСОБА_4 та склали відносно нього протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

За результатами розгляду вказаного протоколу, постановою Іванівського районного суду Одеської області від 16 травня 2023 року (справа №499/500/23) ОСОБА_4 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 173-2 КУпАП.

Постанова Іванівського районного суду Одеської області від 16 травня 2023 року (справа №499/500/23) набрала законної сили 26.05.2023

Так, 27.12.2023 року приблизно о 16.00 годині ОСОБА_4 знаходячись за місцем проживання ОСОБА_5 , що за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив відносно ОСОБА_5 психологічне насильство, а саме: висловлювався нецензурними словами на її адресу, погрожував фізичною розправою, після чого остання викликала працівників поліції, які по приїзду припинили протиправні дії ОСОБА_4 та у зв`язку з тим, що ОСОБА_4 протягом року притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП більше трьох разів зареєстровано заяву ОСОБА_5 щодо притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за ст. 126-1 КК України.

Систематичне домашнє насильство відносно ОСОБА_5 завдало шкоди її самооцінці, самоповазі та гідності. У зв`язку з тривалим нехтуванням честі і гідності, ОСОБА_5 має зміни в емоційному стані, індивідуально-психологічних проявах, які перешкоджають активному соціальному функціонуванню її як особистості і виникли внаслідок вчиненого відносно неї домашнього насильства, яке мало місце в 2023 році. У неї погіршився стан життя.

Систематичне домашнє насильство є психотравмувальним для потерпілої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Потерпілій ОСОБА_5 завдані психологічні, моральні страждання.

Таким чином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, а саме домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо особи з якою винний перебуває в сімейних відносинах, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , в скоєному діянні визнав себе винним повністю, підтвердив у своїх свідченнях сутність пред`явленого йому обвинувачення, мотив і спосіб вчинення інкримінованого діянння, зазначив, що дійсно на протязі зазначеного часу вчиняв відносно потерпілої домашнє насильство, в скоєнному розкаявся, просив суворо не карати, повідомив суд, що він з потерпілою більше не проживають разом, боротиметься з алкогольною залежністю.

Потерпіла в судове засідання не з`явилась, надала письмову заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, суворо не карати обвинуваченого, претензій ні матеріального ні морального характеру не має.

Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і учасниками процесу не оспорюються.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечив щодо розгляду кримінального провадження у порядку ст.349 КПК України, не досліджуючи обставини справи, а обмежившись дослідженням даних, що характеризують обвинуваченого.

Обвинувачений також не заперечив, щодо розгляду кримінального провадження у порядку ст.349 КПК України не досліджуючи обставини справи, а обмежившись дослідженням даних, що характеризують обвинуваченого.

Оскільки учасники судового провадження не заперечували, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин даної справи, при цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, та у суду немає сумнівів у добровільності його позиції, йому роз`яснено про позбавлення його права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

При відсутності заперечень учасників судового провадження, сумнівів в правдивості свідчень ОСОБА_4 суд, в порядку ч.3 ст.349 КПК України, обмежив судовий розгляд допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Крім того, це повністю узгоджується з вимогами п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши документи, які характеризують особу обвинуваченого, вважає правильною кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ст.126-1 КК України - домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо особи з якою винний перебував в сімейних відносинах, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи.

Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини та її основоположних свобод не встановлено.

На підставі всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, заслухавши прокурора, обвинуваченого, який свою вину визнав в повному обсязі, суд вважає що вина ОСОБА_4 в скоєному кримінальному правопорушенні передбаченому ст. 126-1 КК України є доведеною, в його діяннях має місце склад кримінального правопорушення передбаченого ст. 126-1 КК України.

Відповідно до ст. 65 КК України та п.1 постанови Пленуму ВСУ №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суди мають враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винуватого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання ОСОБА_4 суд враховує, що він обвинувачується у вчиненні злочину, які відповідно до ст.12 КК України відносяться до нетяжкого кримінального правопорушення, раніше не судимий, розкаявся у вчиненому, на обліку у лікаря - нарколога і психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується негативно.

Обставиною, що пом`якшує покарання відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, що обтяжують покарання, відповідно до ст.67 КК України вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

При вирішенні питання про призначення покарання суд враховує практику Європейського суду з прав людини щодо призначення покарання.

Так, у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

При цьому суд також враховує правову позицію Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, висловлену Постанові від 28.05.2020 року (справа №753/13972/17; провадження № 51-986км20), згідно якої Верховний суд зазначив, що законодавцем саме суду надано дискреційні повноваження щодо визначення виду та міри покарання за вчинення того чи іншого злочину.

Враховуючи вищезазначені обставини в сукупності, за глибоким переконанням суду, з урахуванням загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації покарання, ставлення обвинуваченого до скоєного, а також вимоги ст. 50 КК України, що метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого, а також попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, суд вважає за необхідне засудити обвинуваченого ОСОБА_4 до покарання передбаченого санкцією ст. 126-1 КК України та з урахуванням вказаних обставин необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі на 1 рік, оскільки таке буде достатнім і необхідним для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, та відповідатиме його особі і буде достатнім для досягнення передбачених ст. 50 КК України цілей покарання.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 щиро кається в скоєному, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, суд вважає, що виправлення його можливе без ізоляції від суспільства з наданням іспитового строку в порядку ст. 75 КК України.

Згідно з ч.1 ст.76 КК України, покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Крім того, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України, зважаючи на ступінь ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення, суд вважає за належне застосувати до ОСОБА_4 обмежувальний захід та покласти на нього обов`язок пройти програму для кривдників «Подолання домашнього насильства».

Запобіжний захід ОСОБА_4 у вигляді особистого зобов`язання, суд вважає за необхідне продовжити до набрання вироком законної сили.

Речові докази по справі відсутні.

Процесуальні витрати відсутні.

Цивільний позов не заявлявся.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 75, 76, 126-1, 366-368, 371, 374, 376 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, і на підставі санкції даної статті призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 1 (один) рік, поклавши на нього обов`язки, передбачені ч.1 ст. 76 КК України:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання;

На підставі п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України, застосувати до ОСОБА_4 обмежувальний захід та покласти на нього обов`язки пройти пробаційну програму «Подолання домашнього насильства».

Обраний запобіжний захід ОСОБА_4 у вигляді особистого зобов`язання, продовжити до набрання вироком законної сили та зобов`язати виконання наступних обов`язків:

- прибувати до Іванівського районного суду Одеської області, прокурора Березівської окружної прокуратури Одеської області за першою вимогою;

- не відлучатися із Березівського району Одеської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- не перебувати за місцем проживання потерпілої ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 ;

- утриматись від спілкування з потерпілою ОСОБА_5 , а саме не листуватися, не вести телефонних переговорів або інших контактів через засоби зв`язку чи електронних комунікацій особисто або через третіх осіб з потерпілою ОСОБА_5 .

Процесуальні витрати відсутні.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Речові докази по справі - відсутні.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Одеського апеляційного суду через Іванівський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно вручити сторонам судового провадження.

Суддя ОСОБА_6