Справа № 357/2668/24
У Х В А Л А

15 лютого 2024 року Слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянув у закритому судовому засіданні в залі суду № 1 у приміщенні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області клопотання старшої слідчої ВРЗЗС СВ Білоцерківського РУП Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000618 від 13.02.2024 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Черкаси, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , з середньою освітою, розлученого, не депутата, не працюючого, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України, -

У С Т А Н О В И В:

До Білоцерківського міськрайонного суду надійшло клопотання старшої слідчої ВРЗЗС СВ Білоцерківського РУП Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000618 від 13.02.2024 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строком на 60 днів, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України.

В клопотанні зазначено, що 11.02.2024 у вечірній час, більш точного часу досудовим розслідування не встановлено, ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем спільного проживання зі своєю співмешканкою ОСОБА_7 та її неповнолітньою дочкою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що за адресою: АДРЕСА_2 , зайшов до кімнати, у якій перебувала неповнолітня ОСОБА_8 .

В подальшому ОСОБА_4 , достовірно знаючи, що ОСОБА_8 є неповнолітньою, має психічне захворювання та перебуває на обліку у лікаря-психіатра, підійшов до останньої, яка лежала на дивані, та у нього виник умисел спрямований на вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло неповнолітньої потерпілої ОСОБА_8 із використанням своїх пальців.

Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_4 , діючи умисно, протиправно, з метою задоволення своєї статевої пристрасті, усвідомлюючи значення та суспільно-небезпечний характер власних дій, направлених на порушення нормального фізичного, психічного та духовного розвитку неповнолітньої потерпілої ОСОБА_8 , передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання ліг на ліжко, на якому лежала потерпіла, піднявши її футболку почав цілувати груди потерпілої, після чого, знявши з неї штани та нижню білизну, цілував статеві органи потерпілої, та вчинив дії сексуального характеру, пов`язані з вагінальним проникненням в тіло неповнолітньої потерпілої ОСОБА_8 з використанням своїх пальців, без добровільної згоди неповнолітньої потерпілої.

Особа підозрюваного: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Черкаси, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою:

АДРЕСА_2 , з середньою освітою, не одружений, не депутат, не працює, громадянин України, раніше не судимий, за місцем проживання зарекомендував себе з негативної сторони, підтримує стосунки з особами, які ведуть аморальний та антигромадський спосіб життя, порушує громадський порядок, неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за ст.ст.173-2 ч.1, 178 ч.1, 175-1 ч. КУпАП.

13.02.2024 ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України.

14.02.2024 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.152 КК України.

Обґрунтованість повідомленої ОСОБА_4 підозри підтверджується зібраними під час досудового розслідування належними та допустимими доказами у їх сукупності, зокрема:

- протоколом огляду місця події від 13.02.2024 року, а саме житлового будинку за адресою АДРЕСА_2 , де було вчинено кримінальне правопорушення щодо неповнолітньої ОСОБА_8 ;

- протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 13.02.2024 року, відповідно до якого ОСОБА_4 13.02.2024 року затримано в порядку ст. 208 КПК України;

- протоколом допиту потерпілої неповнолітньої ОСОБА_8 , яка показала, що вона проживає разом із матір`ю ОСОБА_7 , братом ОСОБА_9 , вітчимом ОСОБА_10 . З вітчимом вони проживають близько 2 років.

11.02.2024 ввечері мама з братом пішли в магазин, а вона залишилась у будинку із вітчимом. Вона була у своїй кімнаті, лежала на ліжку слухала музику на телефоні, двері в кімнату були зачинені. Вона була одягнена у светр сірого кольору, футболку, штани, сірого кольору, труси. В цей час до неї в кімнату зайшов вітчим, який ліг біля неї, після чого ліг на неї всім тілом та поцілував у губи при цьому він засував у її рот свого язика. Вона намагалась його відштовхнути, але їй не вистачило сили. Після цього він піднявся та вийшов з кімнати.

Через кілька хвилин вітчим знову зайшов до неї у кімнату, зняв футболку, став поряд з нею навколінки, стояв колінами на дивані та піднявши її футболку цілував за груди. Далі він зняв - спустив з неї штани та труси до колін та цілував її за «піську». Після цього, він піднявся та ліг на неї «валетом», вона лежала знизу, ОСОБА_11 зверху, він лизав її за «піську», та запхнув «пісюна» її в рот. Окрім цього, він запихав свого пальця їй в «сраку» та «піську», але її боляче не було. Скільки це тривало вона не пам`ятає, але пручатись не могла. Після цього він піднявся, вона підняла штани, але ОСОБА_11 знову підняв її футболку та цілував за груди та в цей час до неї в кімнату зайшла мати, яка все побачила. Вона відразу почала кричати на вітчима після чого він підірвався від неї та вийшов з кімнати. Мама нічого з нею не говорила, а пішла в іншу кімнату плакати. Вона не розуміла що відбувається та для чого він це робить. Його дії їй не подобались, однак вона не могла чинити йому опір.

- протоколом допиту свідка ОСОБА_7 , яка показала, що вона проживає спільно із цивільним чоловіком ОСОБА_4 близько

2-х років, а також спільно із ними проживають її двоє дітей ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка хворіє на психічні розлади з дитинства та перебуває на обліку у психіатра та невропатолога з діагнозом фенілкетонурія (генетичне захворювання) та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Спільних дітей із ОСОБА_4 у них не має.

11.02.2024 року у вечірню пору доби близько 19 години, ОСОБА_4 попросив її піти до магазину по цигарки, вона з сином ОСОБА_9 пішла до магазину, а чоловік із донькою ОСОБА_8 залишився вдома. Повернувшись додому приблизно через пів години та зайшовши до будинку, а саме до кімнати дітей вона побачила, що донька ОСОБА_8 лежить на своєму ліжку, її біла футболка була задерта, так що було видно груди, на ній були ще спортивні штани, а в цей час її чоловік стоїть нахилившись над донькою та цілує її груди, після чого вона почала кричати та ображати чоловіка нецензурними словами. В цей час її син був у прихожій кімнаті будинку та нічого не бачив.

Після чого її донька ОСОБА_12 почала плакати та вона почала говорити з донькою щоб вияснити що сталось, в ході чого вона розповіла, що вітчим її тільки поцілував, більше нічого донька не розповідала, лише плакала.

Наступного дня донька розповіла, що це вже був не перший раз як вітчим цілує її, було таке що він сунув пальці їй у статеві органи, але після цього вона заперечувала цей факт.

- протоколом допиту свідка ОСОБА_13 , яка показала, що 12.02.2024 року вранці до не прийшла ОСОБА_14 , яка розповіла що в неділю вона разом із сином пішли до магазину, а коли повернулися, то побачила, що її донька ОСОБА_12 лежить гола на дивані, а ОСОБА_15 трогає її руками та облизує груди.

- протоколом допиту свідка ОСОБА_16 , яка показала, що їй відомо про вчинення розпусних дій щодо ОСОБА_8 ОСОБА_4 , зі слів ОСОБА_17 та самого ОСОБА_4

- поясненнями ОСОБА_4 від 13.02.2024, в яких останній розповідає про вчинення ним дій сексуального характеру щодо неповнолітньої доньки його співмешканки ОСОБА_8 .

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло іншої особи з використанням будь-якого іншого предмета, без добровільної згоди потерпілої особи (зґвалтуванні), вчиненому щодо неповнолітньої особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, тобто у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України.

Покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України, передбачене у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років, зазначений злочин, відповідно до ч. 6 ст. 12 КК України класифікується як особливо тяжкий злочин.

Під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Про наявність ризику передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України свідчить той факт, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років.

При оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги поряд з іншими обставинами і загроза відносно суворого покарання, так у параграфі рішення ЄСПЛ «Пунцельт проти Чехії» № 31315/96 від 25.04.2000 Стразбурзький суд визнав достатнім мотивування чеських суддів, що у свою чергу прийняли рішення про тримання під вартою з огляду в тому числі на те, що підозрюваному загрожувало відносно суворе покарання.

Ризик втечі має оцінюватись у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (позиція Європейського Суду з прав людини у справі «Бекчиєв протии Молдови»).

Окрім цього, тяжкість інкримінованого правопорушення та усвідомлення можливості засудження до тривалого терміну позбавленні волі вже само по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного ОСОБА_4 до втечі.

Водночас, відповідно до п. 36 Рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 року у справі «Москаленко проти України», Європейський суд зазначив, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Про наявність ризику передбаченого п. 3, ч. 1 ст. 177 КПК України свідчить той факт, що з метою ухилення від подальшого покарання чи спотворення об`єктивної картини вчинення злочину, ОСОБА_4 шляхом залякування та погроз може впливати на неповнолітню ОСОБА_8 оскільки вони проживають в одному будинку та з метою ухилення від подальшого покарання чи спотворення об`єктивної картини вчинення злочину, може впливати на свідка ОСОБА_7 , з якою спільно проживає, яка була очевидцем вчинення злочину ОСОБА_4 ризик незаконного впливу на свідків залишається актуальним з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме усно шляхом допиту особи в судовому засіданні відповідно до положень ст. 23 КПК України. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України.

Тобто ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Про наявність ризику передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України свідчить той факт, що підозрюваний ОСОБА_4 проживаючи із неповнолітньою потерпілою ОСОБА_8 в одному будинку, може вчиняти щодо неї кримінальні правопорушення.

Беручи до уваги вищевикладене, зважаючи на обґрунтованість підозри ОСОБА_18 , доведеність наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, тяжкість злочину та особу підозрюваного, застосування жодного більш м`якого запобіжного заходу, окрім як тримання під вартою, не зможе забезпечити дієвості кримінального провадження та запобігти виникненням ризиків передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Враховуючи викладені обставини, що свідчать про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів та виконання підозрюваним ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків.

Вислухавши прокурора, який підтримав клопотання, та його доводи на переконання слідчого судді у необхідності задоволення клопотання, підозрюваного та захисника, які заперечували проти задоволення клопотання, дослідивши приєднані до клопотання документи, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.

Згідно зі ст. 29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

П. 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Разом з цим, тримання під вартою може бути виправдане тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до свободи особистості. Також згідно з пунктом 3 статті 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і органи досудового розслідування мають навести всі підстави для обрання запобіжного заходу тримання під вартою. До того ж такі підстави мають бути чітко вказані.

Запобіжні заходи - це превентивні заходи процесуального примусу попереджувального характеру, які за наявності підстав та в порядку, встановленому законом, застосовуються до підозрюваного, обвинуваченого, з метою забезпечення їх належної процесуальної поведінки.

У відповідності до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжних заходів є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Також метою застосування запобіжних заходів є запобігання спробам вчинити дії, або не виконувати покладені на підозрюваного, обвинуваченого процесуальні обов`язки.

У відповідності до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який за законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ст.ст. 177, 178, 183, 193, 194 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідків у кримінальному провадженні, 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі, зазначені у п.п.1-11 цієї статті. Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При розгляді клопотання знайшли своє підтвердження, прокурором доведені обставини передбачені ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчинені ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України; 2) наявність ризиків, передбачених ст. 177 ч.1 п. 1, 3, 5 КПК України, на які вказує слідчий, 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання, ризикам, передбачених п. п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Обставинами, що дають підстави слідчому судді визнати наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчинені злочину передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України, є наявність ризиків передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та є докази досліджені судом.

Слідчий суддя вважає, що відносно ОСОБА_4 має бути застосований запобіжний захід тримання під вартою, тому, що слідчим у клопотанні та доданими документами, прокурором у судовому засіданні, доведені обставини передбачені ст. 194 ч.1 п.п.1-3 КПК України.

При обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 слідчий суддя також враховує, передбачені ст. 178 ч.1 КПК України, обставини а саме: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним злочину, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі його визнання винуватим у вчинені злочину, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України у вигляді позбавлення волі від 7 до 12 років.

Слідчий суддя вважає, що більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою, є недостатніми для запобігання ризикам, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Між тим, відповідно до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків передбачених цим Кодексом.

Також, слідчий суддя враховує вимоги ст. 184 КПК України, підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, слідчий суддя вважає не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, оскільки злочин у якому підозрюється ОСОБА_4 вчинений із застосуванням насильства щодо неповнолітньої особи.

Відповідно до ст. 197 ч.1 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Таким чином, суд приходить до висновку, що передбачені ст.ст. 183, 194 КПК України підстави застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою знайшли своє підтвердження в судовому засіданні.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 48, 177, 178, 182, 183, 184,193,194, 196, 197, 202, 205, 315 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання старшої слідчої ВРЗЗС СВ Білоцерківського РУП Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000618 від 13.02.2024 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строком на 60 днів, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України- задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 12 квітня 2024 року включно. утримувати його у Державній установі Міністерства юстиції України «Київський слідчий ізолятор».

Відповідно до ст. 205 КПК України ухвала слідчого судді, суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Строк дії ували слідчого судді, суду про тримання під вартою закінчується 12 квітня 2024 року включно.

Ухвала слідчого судді про задоволення клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може бути оскаржена в апеляційному порядку, шляхом подачі у пятиденний термін з дня оголошення ухвали апеляційної скарги. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Повний текст ухвали проголошено 16 лютого 2024 року в приміщенні Білоцерківського міськрайонного сулу Київської області

Слідчий суддяОСОБА_1