Справа № 727/403/23
Провадження № 1-кп/727/60/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2024 року Шевченківський районний суд м. Чернівці, у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю:

секретарів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7

сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9

захисника в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Чернівці кримінальне провадження за №0001301 від 28.11.2022 року відносно: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і мешканця м. Чернівці, проживаючого в АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, тимчасово не працюючого, раніше судимого, в останнє вироком від 03.06.2020 року Шевченківського районного суду м. Чернівці за ч. 2 ст. 309 КК України до 4-х років позбавлення волі, з випробувальним терміном на два роки, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Пред`явлене обвинувачення, визнане судом доведеним.

Обвинувачений ОСОБА_9 , достовірно знаючи, що операції з наркотичними засобами є незаконними, у невстановлений під час досудового розслідування проміжок часу, але не пізніше ніж 27.05.2021 року, діючи умисно, з корисних мотивів, будучи особою, яка раніше вчинила одне із кримінальних правопорушень передбачених статтями 308-310 цього Кодексу, вирішив зайнятися незаконним придбанням та зберіганням з метою збуту наркотичного засобу, обіг якого обмежено - бупренорфін.

Обвинувачений ОСОБА_9 , діючи умисно, маючи намір незаконного збагачення, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин і невстановлений час, але не пізніше ніж 27 травня 2021 року, з корисливих мотивів, усвідомлюючи незаконний характер своїх дій та їх наслідки та бажаючи їх настання, достовірно знаючи про те, що таблетки іноземного виробництва з написом «subutex», містять у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено - бупренорфін, незаконно придбав з метою збуту вказані таблетки у невстановленій досудовим розслідуванням кількості, які містять в своєму складі вказаний наркотичний засіб, та незаконно зберігати їх при собі, з метою подальшого незаконного збуту. 27.05.2021р., близько о 21 год. 10 хв., обвинувачений ОСОБА_9 , з метою реалізації свого злочинного умислу, пов`язаного із незаконним збутом наркотичного засобу, обіг якого обмежено - бупренорфін, що міститься в складі таблеток іноземного виробництва з написом «subutex», перебуваючи біля будинку №40, що розташований за адресою: м. Чернівці, вул. Комарова , де до нього за попередньою домовленістю підійшов раніше не відома йому особа - ОСОБА_11 , під час спілкування з яким, ОСОБА_9 , з метою реалізації свого злочинного умислу, погодився на прохання ОСОБА_11 незаконно збути (продати) останньому п`ять конвалют з таблетками, написом «subutex», які містять у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено - бупренорфін, за грошові кошти в сумі 3000 гривень.

Отримавши на свою вимогу вказану суму грошових коштів наперед та перерахувавши їх, ОСОБА_9 , діючи умисно, з корисливих мотивів, із метою доведення свого злочинного умислу до кінця, дотримуючи засобів конспірації, запропонував ОСОБА_11 залишитися на місці зустрічі, а сам пішов у невстановленому напрямку; після чого, цього ж дня, біля 21 год. 35 хв., обвинувачений, діючи умисно, з корисливих мотивів, реалізуючи свій злочинний умисел направлений на незаконний збут наркотичних засобів, пересвідчившись у відсутності спостереження за ним з боку правоохоронних органів, повернувся до місця очікування ОСОБА_11 , та повідомив останньому про те, що 5 (п`ять) конвалют з таблетками з написом «subutex», які містять у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено - бупренорфін, заховані на сходах будинку №40 по вулиці Комарова в м. Чернівці , після чого, ОСОБА_11 у відповідності до отриманої від ОСОБА_9 інформації, забрав із вказаного йому місця, поліетиленовий пакет, у якому знаходились п`ять конвалют з таблетками з написом «subutex», які містять у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено - бупренорфін, масою 0,0344г., що становить невеликий розмір.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, обвинувачений ОСОБА_9 , маючи намір швидкого незаконного збагачення, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, у невстановлений час, але не пізніше ніж 03.09.2021 року, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи незаконний характер своїх дій та їх наслідки, свідомо бажаючи їх настання, достовірно знаючи про те, що таблетки іноземного виробництва з написом «subutex», містять у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено - бупренорфін, вважаючи це факт одним з можливих засобів прикриття своєї незаконної діяльності, незаконно придбав з метою збуту, вказані таблетки іноземного виробництва у невстановленій досудовим розслідуванням кількості, які містять у своєму складі вказаний наркотичний засіб, та почав незаконно зберігати їх при собі, з метою подальшого незаконного збуту та 03.09.2021р., близько о 16 год. 30 хв., з метою реалізації злочинного умислу, пов`язаного з незаконним збутом наркотичного засобу, обіг якого обмежено - бупренорфін, який міститься у складі таблеток іноземного виробництва з написом «subutex», за попередньою домовленістю обвинувачений ОСОБА_9 перебував поряд з будинком №32, що розташований за адресою: м. Чернівці, вул. Комарова , та очікував раніше не відому йому особу ОСОБА_12 , під час спілкування з яким щодо придбання бупренорфіну, ОСОБА_9 погодився незаконно збути (продати) ОСОБА_12 три конвалюти з таблетками з написом «subutex», які містять у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено - бупренорфін, за грошові кошти в сумі 1800 гривень та отримавши вказану суму грошових коштів наперед, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою доведення свого злочинного умислу до кінця, дотримуючи засобів конспірації, ОСОБА_9 запропонував ОСОБА_12 залишитися на місці зустрічі, а сам пішов з місця зустрічі та цього ж дня, біля 16 год. 35 хв., обвинувачений, діючи умисно, з корисливих мотивів, реалізуючи свій злочинний умисел направлений на незаконний збут наркотичних засобів, пересвідчившись у відсутності спостереження за ним з боку правоохоронних органів, повернувся до місця очікування ОСОБА_12 , де передав з рук в руки, тим самим незаконно збув три конвалют з таблетками написом «subutex», які містять у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено - бупренорфін, загальною масою 0,0213г., що становить невеликий розмір.

Позиція сторони захисту.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 свою винуватість у вчиненні інкримінованого злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, визнав частково.

В порядку вимог ст.. 351 КПК України суду надав покази, у яких зазначив, що погано пам`ятає події 27 травня 2021 року. Пояснив, що неподалік будинку Комарова, 40 в м. Чернівці він проживає та не заперечував, що біля вказаного будинку він зустрічався з невідомою йому особу ОСОБА_13 , про що з ним розмовляв, точно не пам`ятав, але це стосувалося психотропних речовин.

Зазначив, що наркотичні засоби він вживає протягом восьми років. В травні 2021 року точного місяця не пам`ятав, знайомий хлопець на ім.»я ОСОБА_14 надав йому для передачі кілька згортків конвалюти Субітекс , що він і зробив та даний псих троп передав незнайомій особі, що чекав його на вул.. Комарова,40 в м. Чернівці ; при цьому вказав, що мав змогу відмовитись від передачі субітексу, однак не відмовився тому, що потрібні були кошти і він сам був хворий. Знав, що наркотичний засіб заборонені, і зокрема їх придбання, зберігання і продаж. Пояснив, що особисто собі гроші від продажу Субітексу, не брав, йому вигоди з того не було, але, після збуту невідомій особі субітексу, йому дали трохи наркотику підлікуватися, так як на той час він був хворий йому було погано, була ломка, йому тоді необхідно було розкумаритися. Вказав, що це було 2-3 рази, бо в нього на той час (травень 2021р.) не було грошей, щоб самому їх купити, оскільки він офіційно не працює. Пояснив, що таблетки особисто він не фасував, вони були розфасовані та запаковані в газетний папір. Зазначив в показах, що він субітекс з рук в руки невідомій особі не передавав, він цій особі повідомив, де наркотичний засіб знаходиться, тобто місце в будинку, де він кинув згорток і пішов. Не заперечував, що і у вересні місяці 2021 року він поступив аналогічним чином; гроші отримані при передачі забороненої речовини субітекс віддавав ОСОБА_16 , якого знав декілька місяців та який йому давав за роботу дозу наркотиків. Особистого наміру продавати наркотичний засіб не мав.

Пояснив, що до нього дзвонили по декілька разів, а тому він не витримав, пішов допоміг людям, а для допомоги, тобто передачі заборонених речовин його спонукала необхідність отримати дозу, яка коштувала 150 грн. для себе.

В показах зазначив, що станом як та травень, так і вересень 2021 року він був в поганому хворобливому стані і грошей, щоб купити наркотики в нього не було, а тому, після тривалих дзвінків, він разів 3 - 4 здійснював передачу субітексу знав, що це наркотики. Пояснив, що не співпрацював із поліцією, він нікого не здавав з своїх знайомих і провакацій з боку поліції не було; хто йому дзвонив по кілька разів він не знає, однак «товар» брав в ОСОБА_16 , прізвища його не знав, і йому ж віддавав кошти. У вчиненому щиро розкаявся, просив його суворо не карати та при призначенні покарання врахувати його незадовільний стан здоров`я.

Захисник ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого просила виправдати ОСОБА_9 за недоведеністю його вини у вчиненому злочині з підстав недопустимості доказів, які на її думку, отримані із істотним процесуальними порушенням та встановленої законом процедури.

Доводи сторони захисту щодо невинуватості ОСОБА_9 суд оцінює критично, оскільки вина обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, повністю доведена дослідженими, безпосередньо під час судового розгляду доказами.

Докази, покладені в основу обвинувального вироку.

Допитаний, з іншого приміщення, під присягою в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 , до якого застосовані заходи безпеки, надав показання про те, що обвинуваченого ОСОБА_9 раніше не знав. 03.09.2021 року, після обіду він зустрівся із ОСОБА_9 та передав йому грошові кошти у розмірі 1800 грн., які були попередньо отримані ним від працівників поліції. Пояснив, що при зустрічі з ним в обумовленому місці, ОСОБА_17 перерахував грошові кошти і сказав йому біля будинку чекати та через деякий час обвинувачений ОСОБА_9 повернувся і передав йому три конвалюти із надписом субітекс.

Окрім показань вказаного свідка, винуватість обвинуваченого у вчиненні інкремінуємого йому злочину за ч.2 ст. 307 КК України підтверджується наступними дослідженими та проаналізованими судом письмовими доказами, зокрема, в томі 1:

- протоколом огляду від 26.05.2022 року (а.с.кр.пр.43-44);

- заяви про згоду на співробітництво на конфіденційних засадах від ОСОБА_25 та ОСОБА_12 (а.с. кр.пр. 57-60);

- ухвали слідчого судді Київського апеляційного суду від 26.04.2021 та від 08.02.2022р (а.с.кр.пр. 68-70; 148-150; 226-228; 229-231)

- протоколом про результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж (електронних інформаційних систем) від 01.07.2021 - а.с.кр.пр.74-76;

- додатком до протоколу про результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж (електронних інформаційних систем) від 01.07.2021 - а.с.кр.пр.77;

- протоколом дослідження інформації від 21.02.2022 - а.с.кр.пр. а.с.кр.пр.78-143 (так зокрема на а.с.кр.пр.120 - 126 зафіксовано розмову із свідком (особа до якої застосовано заходи безпеки) 27.05.2021, згідно якої ОСОБА_9 вказує свідку куди під`їхати та де очікувати, крім того на а.с.кр.пр. 126 наявна розмова свідка із ОСОБА_9 , в ході якої ОСОБА_9 вказує свідку «подойди, оно там на третей ступеньке лежит, в пакетике, ждьот тебя»);

- протоколом про результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж (електронних інформаційних систем) від 28.09.2021 - а.с.кр.пр. 155-157;

- протоколом дослідження інформації від 17.05.2022 - а.с.кр.пр.159-184;

- протоколом про результати спостереження за особою від 27.09.2021 - а.с.кр.пр.185-188;

- додатком до протоколу про результати спостереження за особою від 27.09.2021 - а.с.кр.пр.189 (на якому зафіксовано зустріч ОСОБА_9 із свідком ОСОБА_12 );

- протоколом про результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж (електронних інформаційних систем) від 12.05.2022 - а.с.кр.пр.197-199;

- додатком до протоколу про результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж (електронних інформаційних систем) від 12.05.2022 - а.с.кр.пр.200;

- протоколом дослідження інформації від 15.06.2022 - а.с.кр.пр.201-221;

- протоколом про результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж (електронних інформаційних систем) від 13.04.2022 - а.с.кр.пр. а.с.кр.пр.234-236;

- додатком до протоколу про результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж (електронних інформаційних систем) від 13.04.2022 - а.с.кр.пр.237;

- протоколом дослідження інформації від 14.06.2022 - а.с.кр.пр.238-242.

В томі ІІ:

- протоколом огляду грошових коштів від 27.05.2021 - а.с.кр.пр.1-10 (яким 27.05.2021 року оглянуто грошові кошти в сумі 3 000 грн в присутності понятих та виготовлено їх копії);

- протоколом огляду покупця від 27.05.2021 - а.с.кр.пр..11-12 (згідно якого оглянуто громадянина ОСОБА_11 та вручено йому раніше оглянуті грошові кошти у розмірі 3000 грн.);

- протоколом добровільної видачі від 27.05.2021 - а.с.кр.пр.13-14 (відповідно до якого свідок ОСОБА_11 добровільно видав поліетиленовий пакет всередині якого знаходилися чотири конвалюти з надписом «субітекс» та одна конвалюта з надписом «субітекс» та повідомив, що придбав їх 27.05.2021 приблизно о 21:30 у ОСОБА_9 );

- протоколом пред`явлення особи до впізнання від 28.05.2021 - а.с.кр.пр.17-19 (відповідно до якого 28.05.2021 свідок ОСОБА_11 впізнав особу, яка 27.05.2021 збула наркотичний засіб і яка зображена на фото № 4);

- протоколом про результати проведення контролю за вчиненням злочину від 04.06.2021 - а.с.кр.пр.24-27 та додатком до протоколу - а.с.кр.пр.28 (з якого встановлено, що 27.05.2021 після огляду ОСОБА_11 та вручення йому грошових коштів, свідок ОСОБА_11 зустрівся із ОСОБА_9 біля будівлі № 40, по вулиці Комарова у м. Чернівці .

В ході зустрічі, ОСОБА_9 збув свідку ОСОБА_11 методом закладок поліетиленовий зіп-пакет всередині якого знаходилися чотири конвалюти із надписом «Субітекс» НОМЕР_1 та одна конвалюта з надписом «Субітекс» НОМЕР_2 за грошові кошти в сумі 3 000 грн.);

- протоколом про результати проведення аудіо відео контролю особи від 01.07.2021 - а.с.кр.пр.29-31 та додатком до протоколу - а.с.кр.пр.32 (з якого при дослідженні в засіданні, встановлено, що 27.05.2021 після огляду ОСОБА_11 та вручення йому грошових коштів, свідок ОСОБА_11 зустрівся із ОСОБА_9 біля будівлі № 40, по вулиці Комарова у м. Чернівці . В ході зустрічі, ОСОБА_9 збув свідку ОСОБА_11 методом закладок поліетиленовий зіп-пакет всередині якого знаходилися чотири конвалюти із надписом «Субітекс» НОМЕР_1 та одна конвалюта з надписом «Субітекс» НОМЕР_2 за грошові кошти в сумі 3 000 грн.);

- висновком експерта від 08.07.2021 - а.с.кр.пр.37-42, відповідно до якого у складі наданих таблеток та фрагменті таблетки виявлено наркотичну речовину, обіг якої обмежено - бупренорфін, загальною масою 0, 0344 г);

- протоколом огляду грошових коштів від 03.09.2021 - а.с.кр.пр.44-47 (згідно якого за участі понятих оглянуто грошові кошти у сумі 1800 грн.);

- протоколом огляду покупця від 03.09.2021 - а.с.кр.пр.. 48 (згідно якого оглянуто ОСОБА_12 та вручено йому грошові кошти у розмірі 1 800 грн.);

- протоколом добровільної видачі від 03.09.2021 - а.с.кр.пр.49-50 (відповідно до якого свідок ОСОБА_12 у присутності понятих добровільно видав три конвалюти з надписом «Субітекс» та одну конвалюту, в якій містилося пів таблетки білого кольору та повідомив, що придбав їх о 16:35 03.09.2021 у ОСОБА_9 у м. Чернівці, по вул. Комарова, 30 за грошові кошти у сумі 1 800 грн);

- протоколом пред`явлення особи до впізнання від 04.09.2021 - а.с.кр.пр.57-59 (відповідно до якого 04.09.2021 свідок ОСОБА_12 впізнав особу, яка 03.09.2021 збула наркотичний засіб Субітекс на одній із вулиць у м. Чернівці та зображена на фотознімку № 1);

- протоколом про результати проведення контролю за вчиненням злочину від 07.09.2021 - а.с.кр.пр.60-63 та додатком до протоколу - а.с.кр.пр.64 (відповідно до якого свідок ОСОБА_12 зустрівся по вул. Комарова у м. Чернівці , неподалік будинку № 32 із ОСОБА_9 та передав останньому грошові кошти у розмірі 1 800 грн. Після чого, через деякий час, в тому ж місці, ОСОБА_9 прийшов та передав свідку ОСОБА_12 , який його очікував три конвалюти з надписом «Субітекс» та одну конвалюту, в якій містилося пів таблетки білого кольору);

- висновком експерта від 03.11.2021 - а.с.кр.пр.73-76 (відповідно до якого, у складі наданих таблеток та фрагменті таблетки виявлено наркотичну речовину, обіг якої обмежено - бупронорфін, масою 0, 0213 г.);

- протоколом огляду предмету від 08.12.2022 - а.с.кр.пр.117-122.

Аналіз доказів та висновки суду.

Наведені докази суд вважає достатніми для ухвалення обвинувального вироку.

Досліджені безпосередньо в суді докази, які суд поклав в основу вироку, узгоджуються між собою, зібрані у порядку, встановленому ст.93 КПК України, обставин, передбачених ст.87 КПК України, з якими закон пов`язує недопустимість доказів як таких, що отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, судом не встановлено, у зв`язку з чим підстави для визнання цих доказів недопустимими відсутні.

Часткове визнання обвинуваченим винуватості у вчиненні інкримінованих злочинів, суд розцінює як спосіб захисту та намагання уникнути кримінальної відповідальності. Досліджені безпосередньо судом докази в їх сукупності, покладені в основу обвинувального вироку, узгоджуються між собою, є логічно послідовними та не викликають сумнівів у їх достовірності.

Досліджені докази в їх сукупності переконливо вказують на причетність обвинуваченого ОСОБА_9 до вчинених злочинів та спростовують доводи сторони захисту щодо його невинуватості.

Правова оцінка фактичної та юридичної підстав кваліфікації інкримінованих діяння, дають підстави дійти висновку про наявність у діях обвинуваченого складу злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

Згідно із Постановою Пленуму ВСУ N 4 від 26.04.2002 про умисел на збут наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів може свідчити як відповідна домовленість з особою, яка придбала ці засоби чи речовини, так й інші обставини, зокрема: великий або особливо великий їх розмір; спосіб упакування та розфасування; поведінка суб`єкта злочину; те, що особа сама наркотичні засоби або психотропні речовини не вживає, але виготовляє та зберігає їх; тощо.

При ухваленні вироку відносно обвинуваченого, суд вважає за необхідне відповідно до положень ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини. Так, у рішеннях «Коробов проти України» від 21.10.2011, «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих не спростованих презумпцій факту.

Суд враховує, що обвинувачений скоїв тяжкий, умисний злочин у сфері обігу наркотичних засобів та приймає до уваги характер і спосіб скоєного кримінального правопорушення, наявність чітких, не спростованих доказів винуватості особи.

При цьому, суд звертає увагу, що захисником ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 заявлено в засіданні клопотання про визнання доказів сторони обвинувачення недопустимими.

Так, в обґрунтування заявленого клопотання, підтриманого обвинуваченим, сторона захисту вважає недопустимими такі докази, як: в томі І на а.с. 78-143 - протокол дослідження інформації отриманої при застосуванні технічних засобів від 21.02.2022р.; на а.с. 159-184 - протокол дослідження інформації отриманої при застосуванні технічних засобів від 17.05.2022 (зокрема в тому, що відсутній диски). В томі ІІ на а.с. 28 - паперовий конверт з диском, додаток до протоколу N2309 проведення НСРД від 04.06.2021р. (вказуючи на те, що відеозапис переривається); - на а.с. 60-64 - протокол про результати проведення контролю за вчиненням злочину, шляхом проведення оперативної закупівлі від 07.09.2021р. стосовно ОСОБА_9 та паперовий конверт із диском, як додаток до протоколу № 394 від 03.11.2021 (вказуючи на те, що не видно як обвинувачений передає пакунок). Окрім наведеного, зазначає, що аудіо - та відеозаписи додані до протоколів проведення НСРД викликають сумніви в їх автентичності, а також, в матеріалах справи містяться протоколи впізнання за фотознімками: т.2 а.с.кр.пр.17-19 - протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками з ОСОБА_11 від 28.05.2021 року, де на фото ОСОБА_9 у головному уборі на відміну від інших осіб. Аналогічно на а.с.кр.пр.57-59 протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками з ОСОБА_12 та здійснення з боку правоохоронних органів провокації щодо ОСОБА_9 .

Заслухавши доводи сторони захисту та доводи сторони обвинувачення щодо недопустимості вказаних доказів, суд зважає на наступне.

Відповідно до ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За положеннями ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинна відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких між іншим, відносяться: верховенство права, законність, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини.

Так, зокрема, згідно з ст. 8, 9, 17 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Зі змісту частини 4 статті 17 КПК убачається, що лише розумні сумніви стосовно доведеності вини особи тлумачиться на користь такої особи, тобто сумніви, що можуть виникнути лише на підставі аналізу наданих сторонами доказів чи на відсутності таких доказів. Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Відповідно до ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно з приписами ст.86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. 89 КПК України суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

Не заслуговують на увагу твердження захисника ОСОБА_10 про те, що в т.2 а.с. 17-19 - протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками з ОСОБА_11 від 28.05.2021 року, та на а.с. 57-59 протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками з ОСОБА_12 не відповідають вимогам ст.288 КПК України, в зв`язку з тим, що особи які зображені на фотознімках мають різкі відмінності між собою.

Суд вважає необґрунтованою позицію сторони захисту про недопустимість таких доказів як наведені протоколи пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками через їх невідповідність вимогам ст.288 КПК України, а саме через пред`явлення фотознімків осіб, несхожих за рисами обличчя, віком та зачісками, оскільки така думка сторони захисту є надуманою та суб`єктивною.

Стверджуючи про недопустимість в якості доказу протоколів вищеозначених пред`явлення фотознімків для впізнання, стороною захисту залишено поза увагою положення ч.6 ст.228 КПК України.

Сама процедура впізнання в повному обсязі відповідала вимогам ч.7 ст.228 КПК України. Свідкам, відповідно ОСОБА_19 та ОСОБА_20 було пред`явлено чотири фотознімки із зображенням осіб чоловічої статі, які не мають різких відмінностей в одязі, кольорі волосся, в той же час, мають спільні риси у зачісці, формі та розташуванні вух, рисах обличчя. Під час слідчої дії відповідно свідки ОСОБА_21 та ОСОБА_22 пояснили за якими ознаками упізнали особу, яка продала їм заборонений психотропний засіб субітекс. Посилання апелянта на те, що свідок чітко не зазначила прикмети осіб, вчинивших напад, а лише форму обличчя, є недоречними, оскільки відповідно вказаної процесуальної дії, особи на інших фотознімках тієї ж статі, не мають різких відмінностей у віці, зовнішності та одязі з особою, яка підлягає впізнанню, що відповідає вимогам ст.228 КПК України.

З урахуванням того, що протокол пред`явлення фотознімків для впізнання та сама процедура впізнання відповідають положенням ст.228 КПК України, суд надав вірну оцінку доказам дослідженим в т.2 на а.с.кр.пр.17-19 - протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками з ОСОБА_11 від 28.05.2021 року, та на а.с.кр.пр.57-59 - протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками з ОСОБА_12 у сукупності з іншими доказами по справі.

Щодо тверджень сторони захисту по недопустимості доказів в томі І на а.с.кр.пр.78-143, а саме: протокол дослідження інформації отриманої при застосуванні технічних засобів від 21.02.2022р.; на а.с.кр.пр.159-184 - протокол дослідження інформації отриманої при застосуванні технічних засобів від 17.05.2022 (зокрема в тому, що відсутній диски). В томі ІІ на а.с.кр.пр.28 - паперовий конверт з диском, додаток до протоколу N2309 проведення НСРД від 04.06.2021р. (вказуючи на те, що відеозапис переривається); - на а.с.кр.пр.60-64 - протокол про результати проведення контролю за вчиненням злочину, шляхом проведення оперативної закупівлі від 07.09.2021р. стосовно ОСОБА_9 та паперовий конверт із диском, як додаток до протоколу № 394 від 03.11.2021 (вказуючи на те, що не видно як обвинувачений передає пакунок). Окрім наведеного, зазначає, що аудіо - та відеозаписи додані до протоколів проведення НСРД викликають сумніви в їх автентичності, суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.87 КПК недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав і свобод людини, гарантованих конституцією та законами, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій унаслідок істотного порушення прав та свобод людини. Системний аналіз кримінального процесуального закону свідчить, що висновки суду щодо оцінки доказів належить викласти у вироку в точних і категоричних судженнях, які б виключали сумніви з приводу достовірності того чи іншого доказу. У свою чергу єдиним критерієм, яким суд повинен керуватися при визнанні чи невизнанні доказу недопустимим на стадії судового розгляду, є критерій очевидності недопустимості, який полягає у відсутності сумніву в тому, що було порушено КПК.

Згідно вимог ст. 266 КПК України - дослідження інформації, отриманої при застосуванні технічних засобів, у разі необхідності здійснюється за участю спеціаліста. Слідчий вивчає зміст отриманої інформації, про що складається протокол. При виявленні відомостей, що мають значення для досудового розслідування і судового розгляду, в протоколі відтворюється відповідна частина інформації, після чого прокурор вживає заходів для збереження отриманої інформації. Вимог щодо збереження інформації на диску дана норма не містить.

Щодо недопустимості додатку до протоколу від 13.08.04.06.2021, вважаю такі доводи сторони захисту не відповідають матеріалам кримінального провадження, так як обставини оперативної закупки зафіксовані протоколом про результати проведення контролю за вчиненням злочину від 04.06.2021 - а.с.кр.пр.24-27 та додатком до протоколу - а.с.кр.пр.28 (з якого встановлено, що 27.05.2021 після огляду ОСОБА_11 та вручення йому грошових коштів, свідок ОСОБА_11 зустрівся із ОСОБА_9 біля будівлі № 40, по вулиці Комарова у м. Чернівці . В ході зустрічі, ОСОБА_9 збув свідку ОСОБА_11 методом закладок поліетиленовий зіп-пакет всередині якого знаходилися чотири конвалюти із надписом «Субітекс» НОМЕР_1 та одна конвалюта з надписом «Субітекс» НОМЕР_2 за грошові кошти в сумі 3 000 грн).

Крім того обставини проведення оперативної закупки зафіксовано іншими доказами та підтверджується у їх сукупності, в тому числі протоколом добровільної видачі від 27.05.2021, протоколом про результати проведення аудіо відео контролю особи від 01.07.2021, тощо.

Щодо сумнівів у автентичності аудіо, відеозаписів, сторона захисту заявляє про недопустимість аудіо -, відео записів, доданих до протоколів проведення НСРД, оскільки існують сумніви у їх автентичності, а відеозаписи не співпадають з письмовими протоколами до них.

Водночас, твердження сторони захисту щодо можливого здійснення технічного втручання і редагування аудіозапису, мають спиратися на об`єктивні дані безсумнівного сприйняття таких фактів органами слуху, або переконливо підтверджуватися іншими доказами у справі, або обґрунтовуватися відповідними технічними висновками спеціалістів на засадах змагальності в кримінальному процесі. Об`єктивних даних про такі факти стороною захисту не надано, тому слід зазначити про безпідставність і невмотивованість клопотання про призначення судово-технічної експертизи звукозаписів з наведених у ньому мотивів.

Твердження сторони захисту про те, що аудіо, відеозаписи викликають сумніви у їх автентичності є припущеннями і не підтверджені жодними доказами. Крім того, сторона захисту не вказує які саме обставини, зафіксовані у протоколі проведення НСРД не зафіксовані на носії інформації, чи суперечать їСуд, оцінюючи вказаний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності керується вимог ст. 62 Конституції України, а також змісту висновку, що міститься у рішенні Конституційного Суду України № 12-рп/2011 від 20 жовтня 2011 року, вважає їх допустимими. На виконання вимог ч. 1 ст. 9 КПК України, суд повинні додержуватися вказаного рішення і враховувати те, що визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі. В абзаці 5 п. 3.2 цього ж рішення також зазначено, що аналіз положення ч. 3 ст. 62 Конституції України (254к/96-ВР), «обвинувачення не може грунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом» дає підстави для висновку, що обвинувачення у вчиненні злочину не може бути обґрунтоване фактичними даними, одержаними в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел одержання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо.

Надаючи оцінку допустимості протоколом про результати проведення контролю за вчиненням злочину від 04.06.2021 - а.с.кр.пр.24-27 та додатком до протоколу - а.с.кр.пр.28, суд ураховує правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постановах від 16 січня 2019 року (справа № 751/7557/15, провадження № 13-37кс18), та від 16 жовтня 2019 року (справа № 640/6847/15-к, провадження № 13-43кс19) в яких зазначено, що судом під час оцінки доказів, отриманих в результаті НСРД, повинні перевірятися та враховуватися процесуальні рішення, які виступають правовою підставою їх проведення, з огляду на їх функціональне призначення щодо підтвердження допустимості доказової інформації, отриманої за результатами проведення таких дій. Фактичні дані, які підлягають використанню як докази у кримінальному провадженні, можна отримати лише шляхом проведення контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту. Зі змісту постанови про проведення НСРД вбачається, що вона мала гриф таємно, який знято в установленому законом порядку. Суд визнає вказані доводи захисту безпідставними, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 246 КПК України, НСРД - це різновид слідчих (розшукових) дій, відомості про факт та методи проведення яких не підлягають розголошенню, за винятком випадків, передбачених КПК України. Суд, оцінивши докази, здобуті у результаті контролю за вчиненням злочину у комплексі із правовими підставами для їх проведення, дійшов висновку про те, що вони отримані у порядку, встановленому КПК України, а тому, є допустимими доказами з урахуванням змісту ч. 1 ст. 86 цього Кодексу. При наданні оцінки питанню складення вказаного вище протоколу суд виходить з положень ч. 4 ст. 271 КПК України зазначено, що про результати контролю за вчиненням злочину складається протокол, до якого додаються речі і документи, отримані під час проведення цієї негласної слідчої (розшукової) дії. Якщо контроль за вчиненням злочину закінчується відкритим фіксуванням, про це складається протокол у присутності такої особи.

У суду також не виникає сумнівів щодо автентичності аудіо -, відео записів, доданих до протоколів проведення НСРД вищенаведених, а саме від 04.06.2021 - а.с.кр.пр.24-27 т.1 та додатком до протоколу - а.с.кр.пр.28, оскільки у них повністю відображені викладені у протоколі обставини цієї процесуальної дії.

Окрім наведеного, судом за результатами розгляду кримінального провадження установлено, що докази, отримані в ході контролю за вчиненням злочину, у сукупності з документами, які стали підставою для його проведення були повністю відкриті стороні захисту на етапі завершення досудового розслідування. Також, до них надано доступ у порядку визначеному ст. 290 КПК України, стороні захисту. Про це свідчить протокол про надання доступу до матеріалів досудового розслідування.

Вирішуючи на підставі ч. 1 ст. 87 КПК України питання щодо допустимості доказу, який отриманий з істотним порушенням фундаментальних прав чи свобод людини, суд має обґрунтувати: (1) яке саме фундаментальне право чи свобода особи були порушені, (2) в чому саме полягає істотність такого порушення в тій мірі, що обумовлює недопустимість доказу, та (3) за відповідності ситуації переліку критеріїв, наведеним в ч. 2 ст. 87 КПК України - послатись на конкретний пункт цієї норми.

При цьому, будь-яке процесуальне порушення, допущене в ході збирання доказів, саме по собі не може бути підставою для визнання їх недопустимими. У зв`язку із цим, за наявності процесуальних порушень порядку отримання доказів, визнавати їх недопустимими слід лише тоді, коли вони: (1) прямо та істотно порушують права і свободи людини; та/або (2) надають підстави для сумнівів у достовірності отриманих фактичних даних, які не видалося за можливе усунути в ході судового розгляду.

Вирішуючи на підставі ч. 1 ст. 87 КПК України питання щодо допустимості доказу, який отриманий з істотним порушенням фундаментальних прав чи свобод людини, суд має обґрунтувати: (1) яке саме фундаментальне право чи свобода особи були порушені, (2) в чому саме полягає істотність такого порушення в тій мірі, що обумовлює недопустимість доказу, та (3) за відповідності ситуації переліку критеріїв, наведеним в ч. 2 ст. 87 КПК України - послатись на конкретний пункт цієї норми.

При цьому, будь-яке процесуальне порушення, допущене в ході збирання доказів, саме по собі не може бути підставою для визнання їх недопустимими. У зв`язку із цим, за наявності процесуальних порушень порядку отримання доказів, визнавати їх недопустимими слід лише тоді, коли вони: (1) прямо та істотно порушують права і свободи людини; та/або (2) надають підстави для сумнівів у достовірності отриманих фактичних даних, які не видалося за можливе усунути в ході судового розгляду.

Сукупний аналіз наявних у справі доказів, наданих стороною обвинувачення, не дає підстав суду сумніватися у достовірності фактичних даних, отриманих під час проведення вказаної вище слідчої дії. Частина 3 ст. 223 КПК передбачає важливий обов`язок особи, яка проводить слідчу дію, роз`яснити учасникам, які приймають роз`яснено право мати захисника, давати пояснення, показання або не говорити нічого з приводу підозри проти нього.

Втім не у всіх випадках порушення навіть фундаментальних прав і свобод особи під час кримінального провадження має прямий вплив на дотримання гарантій справедливого судового розгляду.

Навіть поводження, заборонене ст. 28 Конституції України та ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо воно прямо не призвело до отримання доказів, не порушує питання про додержання гарантій справедливого розгляду обвинувачення.

Отже, вирішуючи питання про те, чи може порушення певних основоположних прав і свобод особи стати підставою для визнання доказів недопустимими відповідно до ч. 1 ст. 87 КПК, необхідно взяти до уваги не лише сам факт такого порушення, але й встановити, що отримані докази є результатом такого порушення.

Такий висновок сформульовано у Постанові Верховного Суду від 27 жовтня 2021 року у справі № 712/2374/18, провадження № 51-2166км21.

У прохальній частині сторона захисту вказує про недопустимість доказів та виключення з числа доказів, проте не зазначає перелік таких доказів.

Таким чином, судом не встановлено обставин, передбачених ст. 86-87 КПКУ для визнання вищенаведених доказів стороною обвинувачення недопустимими доказами, а тому доктрина плодів отруйного дерева не може бути застосована до похідних від нього доказів.

Відносно твердження захисника в інтересах обвинуваченого про наявність провокації зі сторони правоохоронних органів відносно ОСОБА_9 , суд з урахуванням показів обвинуваченого наданих в порядку вимог ст.. 351 КПК України в судовому засіданні, сукупності досліджених доказів - показів свідка ОСОБА_23 і письмових доказів, спростовуються і показами самого обвинуваченого ОСОБА_9 , який під час надання показань 22.04.2024 чітко зазначив, що «провокацій стосовно нього не було».

З урахуванням викладеного, суд зазначає, що, дотримуючись засад змагальності та, виконуючи свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК України, сторона обвинувачення довела перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів існування єдиної версії винуватості ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого йому пред`явлено обвинувачення. На підставі викладеного, суд дійшов висновку про винуватість поза розумним сумнівом:

Кваліфікація судом дій обвинуваченого.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_9 в межах пред`явленого обвинувачення за ч.2 ст. 307 КК України - у незаконному придбанні та зберіганні з метою збуту, а також незаконному збуті наркотичних засобів, вчиненому повторно, особою яка раніше вчинила одне із кримінальних правопорушень передбачених статтями 308-310 цього Кодексу, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України та у незаконному придбанні та зберіганні з метою збуту, а також незаконному збуті наркотичних засобів, вчиненому повторно, особою яка раніше вчинила одне із кримінальних правопорушень передбачених статтями 308-310 цього Кодексу, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України.

Призначення покарання.

Згідно зі ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до роз`яснень, викладених Пленумом Верховного Суду України у Постанові «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

У частині 2 ст. 65 КК України зазначено, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень. Згідно із ч.1 ст. 69 ККУ за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, злочини передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

Згідно із приписами ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальні правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети та принципів справедливості і індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують та обтяжують, відповідно до положень статей 66 та 67 КК України.

Відповідно до ст.12 КК України злочин, передбачений ч.2 ст.307 КК України, є тяжким злочином у сфері обігу наркотичних засобів, який карається лише позбавленням волі на строк від шести до десяти років із конфіскацією майна. Досудовим розслідуванням не здобуто доказів того, що протиправні дії ОСОБА_9 носили системний характер та призвели до тяжких наслідків.

З досліджених та проаналізованих даних в томі 2, відносно особи обвинуваченого, судом установлено, що ОСОБА_9 є громадянином України (а.с.кр.пр. 138,139 т.2); , офіційно не працевлаштований, не одружений, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності (а.с. кр.пр. 147,148,166-174 т.2); злочини вчинив в період не погашеної і не знятої судимості; не має постійного зареєстрованого місця проживання (а.с.кр.пр. 149,164); перебуває на замісній терапії як особа що вживає наркотичні засобі (а.с. кр.пр. 150-152); перебуває з 2021 року на обліку в лікаря нарколога (а.с.кр.пр.153) та не перебуває на обліку в лікаря психіатра (а.с.кр.пр.154); за останнім місцем проживання по АДРЕСА_1 на ОСОБА_9 , скарг від сусідів не надходило (а.с.к.р.пр. 156, 157). Також, судом встановлено, що ОСОБА_9 має незадовільний стан здоров`я, що підтверджується окрім дослідженої в засіданні медичної документації і висновком судово - психіатричного експерта 383 від 22.07.2022 року (а.с.кр.пр. 175 - 179), а саме будь якого хронічного психічного захворювання не виявляє на момент інкремінуємих йому діянь міг усвідомлювати значення своїх дій і ними керувати (а.с.кр.пр. 179 т.2).

Обставин, передбачених ст.67 КК України, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

На підставі ч.2 ст. 66 КК України, суд відносить до обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого: часткове визнання вини; щире каяття і сприяння суду у розкритті злочинів; відсутність тяжких наслідків.

З огляду на викладене, враховуючи ступінь тяжкості і суспільну небезпеку вчиненого злочину, особу обвинуваченого, поведінку, відсутність обставин, що обтяжують покарання, враховуючи зазначені пом`якшуючі покарання обставини, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, приймаючи відсутність тяжких наслідків, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_24 за вчинений ним злочини покарання, із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді позбавлення волі, нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції ч.2 ст. 307 КК України, з конфіскацією майна належного йому на праві власності окрім житла.

Суд, враховуючи наведені положення законодавства та дискреційні повноваження, оцінивши безпосередньо у судовому засіданні досліджені докази і матеріали, що характеризують особу і поведінку обвинуваченого, приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_9 не можливе без ізоляції від суспільства. Приймаючи таке рішення, суд, серед іншого враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори.

Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 № 15-рп/2004 у справі №1-33/2004. Вимога додержуватись справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена і в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 (прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року), статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод 1950. Зазначені міжнародні акти згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Щодо інших питань, що підлягають вирішенню при ухваленні вироку

Питання про речові докази вирішуються судом відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати в загальному розмірі 7825,84 грн. підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу немає, оскільки, суд за власною ініціативою не вправі вирішити таке питання; клопотання прокурором про обрання запобіжного заходу відносно обвинуваченого до вступу вироку в законну силу, заявлено не було.

Судом встановлено, що 03.06.2020 року ОСОБА_9 було засуджено за вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці за ч. 2 ст. 309 КК України до 4 років позбавлення волі з випробувальним терміном на два роки (а.с.кр.пр. 172-173 т.2). Злочини, відповідно ОСОБА_9 вчинив - 25.05.2021 року та 03.09.2021 року, тобто в період іспитового строку, що фактично не заперечував і обвинувачений. Разом з цим, відповідно до ухвали Шевченківського районного суду м. Чернівці від 10.06.2022 року (а.с. кр.пр. 174 т.2), звільнено від відбуття призначеного покарання ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 03 червня 2020 року за ч.2 ст. 309 КК України до покарання у вигляді 4-х років позбавлення волі, на підставі ст.ст.75, 76 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки, у зв`язку із закінченням випробувального строку. Вказана ухвала суду апеляційної інстанцією не скасована. Отже, з моменту звільнення ОСОБА_9 від показання за наведеним вироком суду і до часу направлення обвинувального акту відносно ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 307 КК України в суд пройшло вісім місяців.

Щодо застосування ст. 71 КК, тобто призначення покарання за сукупністю вироків з огляду на вчинення особою злочину в період іспитового строку, визначеного за попереднім вироком, після прийняття рішення про її звільнення від призначеного покарання на підставі ст. 78 КК.

Згідно з правилами ч. 1 ст. 71 КК, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Положеннями ч. 1 ст. 78 КК визначено, що після закінчення іспитового строку засуджений у разі виконання покладених на нього обов`язків та невчинення нового злочину звільняється судом від призначеного покарання.

Згідно постанови від 29.01.2020 р. у справі №490/10611/15-к Верховний Суд зазначив, що на на момент розгляду цього кримінального провадження як суд першої інстанції так і в суді як апеляційної, так і касаційної інстанцій ухвали суду про звільнення засудженого від покарань за обома попередніми вироками набрали законної сили. З огляду на це часткове приєднання до покарання, призначеного за новим вироком, невідбутого покарання за попереднім вироком (вироками), від якого особу було звільнено за судовим рішенням, свідчить про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

У постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду (далі - ОП ККС ВС) від 25.06.2018 р. у справі №511/37/16-к зроблено наступний висновок: якщо після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще в кількох злочинах, одні з яких вчинено до, а інші після постановлення першого вироку, покарання за останнім за часом вироком призначається з застосуванням як ст. 70 КК, так і ст. 71 КК: спочатку - за правилами ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів, вчинених до постановлення першого вироку, після цього - за правилами ч. 4 ст. 70 КК, потім - за сукупністю злочинів, вчинених після постановлення першого вироку, і остаточно - за сукупністю вироків відповідно до ч. 1 ст. 71 КК. У кримінально-правовій ситуації, коли вчинення нового злочину в період іспитового строку стає фактичною підставою для визнання (скасування) призначеного за попереднім вироком покарання у вигляді позбавлення волі, від відбування якого особа звільнялась, таким, що належить відбуванню реально, його самостійне виконання при застосуванні ч. 4 ст. 70 КК не допускається за наявності підстав для подальшого призначення остаточного покарання за правилами ч. 1 ст. 71 КК.

У випадку, коли попередній вирок залишився незмінним і прийняте в ньому рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням зберігає свою законну силу, а новим вироком особі призначається покарання, яке вона має відбувати реально, положення ч. 4 ст. 70, ч.1 ст. 71 КК щодо призначення остаточного покарання особі з урахуванням попереднього вироку не застосовуються, а кожний вирок попередній, за яким особа звільнена від відбування покарання з випробуванням, та новий, за яким їй призначено покарання, що належить відбувати реально виконуються самостійно

Такою є правова позиція Верховного Суду в постанові від 15.02.2021 справа 760/26543/17

З урахуванням наведеного, та зазначених вимог закону і правових позцій суд не вбачає підстав до застосування при призначенні покарання обвинувачеому ОСОБА_9 вимог ч.1 ст. 71 КК України.

Керуючись ст. ст. 369-371, 374, 376, 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчинені злочинів, передбачених ч.2ст.307 КК України, та призначити йому за даною нормою закону покарання із застосуванням ч.1, ч.2 ст. 69 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 6 місяців, з конфіскацією належного йому майна, окрім житла.

Строк відбування покарання ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 рахувати з моменту його затримання.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу, не застосовується.

Процесуальні витрати на залучення експерта у загальній сумі - 7825,84 грн. стягнути з ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави.

Речові докази, зокрема:

- за постановою слідчого від 26.05.2022 року, а саме 5 конвалют з таблетками з надписом subutex, в складі яких, відповідно до висновку експерта СЕ-19-21/19043-НЗПРАП. є наркотична речовина, обіг якої обмежено буренорфін, загальною масою 0,0344 г, що упакований до спец пакету Експертна служба №0400741 - (а.с.кр.пр. 43, т.1) - знищити;

- за постановою слідчого від 26.05.2022 року, а саме 3 конвалюти з таблетками з надписом subutex, в складі яких, відповідно до висновку експерта СЕ-19-21/31772-НЗПРАП є наркотична речовина, обіг якої обмежено бупренорфін, загальною масою 0,0213 г, що упакований після проведення судової експертизи до спец пакету Експертна служба №0368892 (а.с.кр.пр.46, т.1) - знищити;

- за постановою слідчого від 09.12.2022 року, а саме 10 (десять) порожніх блістерних упаковок сірого кольору, з друкованими написами синього та червоного кольорів «... Метадон-ЗН...»; 3 (три) фрагменти порожніх блістерних упаковок сірого кольору, з друкованими написами синього та червоного кольорів «... Метадон-ЗН...»; 1 (одна) блістерна упаковка сірого кольору, з друкованими написами синього та червоного кольорів «... Метадон-3Н..», в якій міститься 10 (десять) таблеток білого кольору; 1 (одна) блістерна упаковка сірого кольору, з друкованими написами синього та червоного кольорів «... Метадон-3Н...», в якій міститься 1 (одна) таблеток білого кольору; ємність з полімерного матеріалу білого кольору, закрита кришкою з полімерного матеріалу білого кольору, з об?ємним маркування «КАЛИЙ ИОДИСТЫЙ 0.25 10 ТАБЛ РАДИО. ЗАЩИТНОЕ №2» з фрагментами вати білого кольору та порошкоподібна речовина білого кольору, масою 0,8073 г; ємність з полімерного матеріалу червоного кольору, закрита кришкою з полімерного матеріалу білого кольору, з об?ємним маркування «ТАРЕН 6ТАБЛ. ПРОТИВОЯДИЕ ФОВ.» з фрагментом ватного тампона білого білого кольору та порошкоподібна речовина білого кольору, масою 0,8073 г; ємність з полімерного матеріалу червоного кольору, закрита кришкою з полімерного матеріалу білого кольору, з об?ємним маркування «ТАРЕН ТАБЛ. ПРОТИВОЯДИЕ ФОВ.» 3 фрагментом ватного тампона білого кольору та 1 (одна) таблетка плоскоциліндричної форми білого кольору, масою 0,1878 г.; ємність з полімерного матеріалу рожевого кольору, закрита кришкою з полімерного матеріалу білого кольору, з об?ємом маркування ТАРЕН ТАБЛ. ПРОТИВОЯДИЕ ФОВ.» з фрагментом твердої речовини сірого кольору, масою 0,3932 г. в яких міститься психотропна речовина, обіг якої обмежено - апрофен (тарен). Маса апрофену (тарену) становить 0,0209 г., які поміщенні до спеціального пакету PSP3290268, передати на зберігання до камери зберігання речових доказів ЦЗ №1 Головного управління Національної поліції в місті Києві - (а.с.кр.пр.124-125, т.2) - знищити;

- за постановою слідчого від 09.12.2022 року, а саме мобільний телефон Samsung Galaxy Trend Plus GT-S7580 в корпусі сірого та чорного кольорів; кнопковий мобільний телефон Nokia 302 в корпусі сірого кольору, IMEI НОМЕР_3 ; мобільний телефон Redmi 7А в корпусі чорного кольору, який має пошкодження екрану IMEI: НОМЕР_4 та IMEI2: НОМЕР_5 з сім-картою оператора стільникового зв?язку Водафон з абонентським номером НОМЕР_6 ; планшет Samsung Galaxy Tab3 Lite SM-T116 в корпусі чорного кольору,- переданані на зберігання до камери зберігання речових доказів ЦЗ №1 Головного управління Національної поліції в місті Києві - (а.с.127-128, т.2) звернути в рахунок конфіскації майна;

- за постановою слідчого від 09.12.2022 року, а саме пакет з прозорого безбарвного полімерного матеріалу з графічними зображеннями чорного кольору, в якому знаходяться електронні ваги червоного кольору з написом білого кольору «Elenberg», без видимих нашарувань на зважувальній поверхні; пакет з прозорого безбарвного полімерного матеріалу, типу «повітряно-бульбашкова плівка», в якому знаходяться електронні ваги білого кольору, з графічними зображеннями та написами червоного та синього кольорів та написом «Rainberg», без видимих нашарувань на зважувальній поверхні,- передані на зберігання до камери зберігання речових доказів ЦЗ №1 Головного управління Національної поліції в місті Києві - (а.с.кр.пр..130-131, т.2) - знищити; (квитанції: №001510; №0001386; №0001625).

Вирок може бути оскаржений до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Чернівці, протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особою яка тримається під вартою, протягом цього ж часу з моменту отримання копії вироку.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити прокурору та обвинуваченому, а також не пізніше наступного дня після оголошення направити учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1