Справа № 346/3648/24
Провадження № 1-кп/346/583/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2024 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області, у складі головуючого - судді ОСОБА_1 , без проведення судового розгляду в судовому засіданні, за відсутності учасників судового провадження, без фіксування кримінального провадження за допомогою технічних засобів,

розглянувши у спрощеному провадженні обвинувальний акт по кримінальному провадженню №0000187, в якому ОСОБА_2 (який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Микуличин Надвірнянського району Івано-Франківської області; місце проживання: АДРЕСА_1 ; громадянин України; на утриманні одна малолітня дитина, базова вища освіта; судимостей не має) обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 5 статті 27 і частиною 1 статті 358, частиною 1 статті 358 та частиною 4 статті 358 КК України,

а сторонами та іншими учасниками кримінального провадження, є: з боку обвинувачення - прокурор: ОСОБА_3 , з боку захисту обвинувачений ОСОБА_2 , його захисник ОСОБА_4 ,

в с т а н о в и в :

Щодо обвинувачення.

1. ОСОБА_2 , восени 2020 року придбав транспортний засіб марки «NISSAN» моделі «PATROL GR», червоного кольору, 1998 року випуску, із державними номерними знаками НОМЕР_1 в невстановленої досудовим розслідуванням особи в АДРЕСА_2 , який на праві приватної власності належав ОСОБА_5 , із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , не укладаючи жодних договорів щодо відчуження транспортного засобу.

В подальшому у ОСОБА_2 виник умисел на перереєстрацію вищевказаного автомобіля на своє ім`я. Так, наприкінці вересня 2021 року, в зв`язку з відсутністю будь-яких документів на відчуження вказаного транспортного засобу, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій щодо пособництва у вчиненні підроблення офіційних документів, а саме: акту огляду реалізованого транспортного засобу №7625/21/007328 від 30.09.2021, договору купівлі-продажу транспортного засобу №7625/21/007335 від 30.09.2021, договору комісії №7625/21/007335 від 29.09.2021, акту технічного стану транспортного засобу або його складової частини, що має ідентифікаційний номер №7625/21/1/007322 від 29.09.2021, ОСОБА_2 через мережу Інтернет (месенджер Telegram) надав невстановленій досудовим розслідуванням особі, фотознімки свого паспорта громадянина України та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 для подальшого їх внесення до офіційних документів - акту огляду реалізованого транспортного засобу №7625/21/007328 від 30.09.2021, договору купівлі-продажу транспортного засобу №7625/21/007335 від 30.09.2021, договору комісії №7625/21/007335 від 29.09.2021, акту технічного стану транспортного засобу або його складової частини, що має ідентифікаційний номер №7625/21/1/007322 від 29.09.2021, чим створив сприятливі умови для вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.

В подальшому невстановлена досудовим розслідуванням особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, за пособництва ОСОБА_2 у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці виготовила та 29.09.2021 біля АЗС « ІНФОРМАЦІЯ_2 » в АДРЕСА_3 , при зустрічі із ОСОБА_2 , передала вищевказані завідомо підроблені документи.

Суд вважає доведеним вказане формулювання обвинувачення, оскільки його зміст добровільно та свідомо визнав обвинувачений ОСОБА_2 , згоден із цими обставинами, які були встановлені під час дізнання та не оспорює їх, про що подав письмову заяву.

І тому суд вважає, що вказане діяння, у вчиненні якого ОСОБА_2 звинувачує прокурор, дійсно мало місце, і це діяння дійсно містить склад кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 27 і частиною 1 статті 358 КК України. І з цих же мотивів, та оскільки ОСОБА_2 беззаперечно та добровільно і свідомо визнав свою вину, суд вважає винним у вчиненні вказаного кримінального правопорушення саме його.

Таким чином, суд погоджується із стороною обвинувачення у тому, що обвинувачений ОСОБА_2 , в осудному стані, умисно, вчинив кримінальне правопорушення, яке правильно кваліфіковано прокурором за частиною 5 статті 27 і частиною 1 статті 358 КК України. І у вчиненні цього правопорушення винен саме ОСОБА_2 .

2. Крім того, 30.09.2021 ОСОБА_2 , перебуваючи на території територіального сервісного центру НОМЕР_3 , що за адресою АДРЕСА_4 , вже маючи попередньо завідомо підроблені документи, а саме: акт огляду реалізованого транспортного засобу №7625/21/007328 від 30.09.2021, договір купівлі-продажу транспортного засобу №7625/21/007335 від 30.09.2021, договір комісії №7625/21/007335 від 29.09.2021, акт технічного стану транспортного засобу або його складової частини, що має ідентифікаційний номер №7625/21/1/007322 від 29.09.2021, самостійно друкованими літерами «ПЛЮХІН» розписався у графі «комітент» акту технічного стану транспортного стану або його складової частини, що має ідентифікаційний номер №7625/21/1/007322 від 29.09.2021, та у графі «комітент» договору комісії №7625/21/007335 від 29.09.2021 замість власника транспортного засобу марки «NISSAN» моделі «PATROL GR», червоного кольору, 1998 року випуску, із державними номерними знаками НОМЕР_1 ОСОБА_5 , таким чином підробив підписи у вищевказаних офіційних документах, що стало підставою для подальшої перереєстрації вищевказаного автомобіля на нового власника.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у підробленні інших офіційних документів, які видаються підприємством, яке має право видавати такі документи, і які надають права з метою використання їх підроблювачем, ОСОБА_2 вчинив кримінальний проступок, передбачений частиною 1 статті 358 КК України.

Суд вважає доведеним вказане формулювання обвинувачення, оскільки його зміст добровільно та свідомо визнав обвинувачений ОСОБА_2 , згоден із цими обставинами, які були встановлені під час дізнання та не оспорює їх, про що подав письмову заяву.

І тому суд вважає, що вказане діяння, у вчиненні якого ОСОБА_2 звинувачує прокурор, дійсно мало місце, і це діяння дійсно містить склад кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 358 КК України. І з цих же мотивів, та оскільки ОСОБА_2 беззаперечно та добровільно і свідомо визнав свою вину, суд вважає винним у вчиненні вказаного кримінального правопорушення саме його.

Таким чином, суд погоджується із стороною обвинувачення у тому, що обвинувачений ОСОБА_6 , в осудному стані, умисно, вчинив кримінальне правопорушення, яке правильно кваліфіковано прокурором за частиною 1 статті 358 КК України. І у вчиненні цього правопорушення винен саме ОСОБА_2 .

3. Крім того, 30 вересня 2021 року ОСОБА_2 , перебуваючи в приміщенні територіального сервісного центру МВС України №2643, що за адресою АДРЕСА_2 з метою подальшої перереєстрації транспортного засобу марки «NISSAN» моделі «PATROL GR», червоного кольору, 1998 року випуску, із державними номерними знаками НОМЕР_1 , на своє ім`я діючи умисно, достовірно знаючи про те, що договір комісії №7625/21/007335 від 29.09.2021 та акт технічного стану транспортного засобу або його складової частини, що має ідентифікаційний номер №7625/21/1/007322 від 29.09.2021, укладений від імені ОСОБА_5 є підробленими, надав адміністратору ТСЦ МВС України №2643 вищевказані завідомо підроблені документи, посвідчені ТОВ «АВТО-АЛЬФА» та ОСОБА_5 , достовірно знаючи, що останній жодних договорів щодо відчуження не укладав. Відтак ОСОБА_2 використав завідомо підроблені документи.

В результаті перереєстрації вищевказаного транспортного засобу марки «NISSAN» моделі «PATROL GR», червоного кольору, 1998 року випуску, було змінено д.н.з. на НОМЕР_4 та свідоцтво про реєстрацію на даний транспортний засіб серії НОМЕР_5 .

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у використанні завідомо підробленого документа, ОСОБА_2 вчинив кримінальний проступок, передбачений частиною 4 статті 358 КК України.

Суд вважає доведеним вказане формулювання обвинувачення, оскільки його зміст добровільно та свідомо визнав обвинувачений ОСОБА_2 , згоден із цими обставинами, які були встановлені під час дізнання та не оспорює їх, про що подав письмову заяву.

І тому суд вважає, що вказане діяння, у вчиненні якого ОСОБА_2 звинувачує прокурор, дійсно мало місце, і це діяння дійсно містить склад кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 358 КК України. І з цих же мотивів, та оскільки ОСОБА_2 беззаперечно та добровільно і свідомо визнав свою вину, суд вважає винним у вчиненні вказаного кримінального правопорушення саме його.

Таким чином, суд погоджується із стороною обвинувачення у тому, що обвинувачений ОСОБА_2 , в осудному стані, умисно, вчинив кримінальне правопорушення, яке правильно кваліфіковано прокурором за частиною 4 статті 358 КК України. І у вчиненні цього правопорушення винен саме ОСОБА_2 .

Отже, ОСОБА_2 винний у вчиненні трьох кримінальних правопорушень у вигляді кримінальних проступків, що передбачені частиною 5 статті 27 і частиною 1 статті 358 КК України, частиною 1 статті 358 КК України та частиною 4 статті 358 КК України.

Щодо покарання.

Обставин, які б виключали кримінальну протиправність діяння ОСОБА_2 або звільняли його від кримінальної відповідальності чи від покарання, за жоден із проступків, судом не встановлено, а тому ОСОБА_2 підлягає покаранню за кожен вчинений ним кримінальний проступок.

Суд погоджується із прокурором у тому, що обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_2 за кожен вчинений ним проступок та передбачені частиною 1 статті 67 КК України, відсутні. Але разом з цим, має місце обставина, яка на підставі пункту 1 частини 1 статті 66 КК України відноситься до обставин, яка пом`якшує його покарання за кожен вчинений ним проступок, зокрема: щире каяття обвинуваченого щодо вчинення ним кожного з трьох кримінальних проступків.

Положеннями статті 50 КК України передбачено, і суд враховує, що: покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого (частина 1); покарання має на меті не тільки кару і виправлення засуджених, а й запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами (частина 2); покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність (частина 3).

Разом з цим суд застосовує і положення статті 65 КК України за якими: суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 КК; 2) відповідно до положень Загальної частини КК; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання (частина 1); особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень (частина 2); підстави для призначення більш м`якого покарання, ніж це передбачено відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу за вчинене кримінальне правопорушення, визначаються статтею 69 цього Кодексу (частина 3); більш суворе покарання, ніж передбачене відповідними статтями Особливої частини КК за вчинене кримінальне правопорушення, може бути призначене за сукупністю кримінальних правопорушень (частина 4).

При цьому застосовуючи вказані норми кримінального права, суд враховує правовий висновок Верховного Суду, щодо правильного їх застосування, викладений ним у постанові від 26.06.2018 року у справі № 570/3743/15-к, в якій зазначається, що покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності й індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу винного, обставини, що впливають на покарання, ставлення винної особи до своїх дій, інші обставини кримінального провадження, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Тож вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_2 покарання за кожне з вчинених ним кримінальних правопорушень, передбачених частиною 5 статті 27 і частиною 1 статті 358, частиною 1 статті 358 та частиною 4 статті 358 КК України, суд виходить з наступного:

- суд враховує, що санкція частини 1 статті 358 КК України передбачає покарання у вигляді штрафу до 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або пробаційний нагляд на строк до двох років, або обмеження волі на той самий строк;

- суд враховує, що санкція частини 4 статті 358 КК України передбачає покарання у вигляді штрафу до 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або пробаційний нагляд на строк до двох років, або обмеження волі на той самий строк;

- суд враховує положення Загальної частини КК України, які є застосовними для призначення покарання ОСОБА_2 у цій справі, в тому числі й частину 2 статті 53 КК, за якою розмір штрафу визначається судом залежно від тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та з урахуванням майнового стану винного в межах від 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

- суд враховує конкретні обставини (що вказані у формулюванні кожного пред`явленого йому обвинувачення), за яких ОСОБА_2 вчинив кожне кримінальне правопорушення, які за ступенем тяжкості, в силу положень частини 2 статті 12 КК України, являються кримінальними проступками та кваліфікуються за частиною 5 статті 27 і частиною 1 статті 358, частиною 1 статті 358 та частиною 4 статті 358 КК України;

- суд враховує, що ОСОБА_2 вчинив кожне з вказаних кримінальних правопорушень умисно, тобто з прямим умислом, і наслідком його діянь була підробка і використання документів, в обхід встановленого порядку їх отримання та використання. Разом з цим, він добровільно визнав свою вину у вчиненні усіх кримінальних проступків;

- суд враховує, що обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_2 та передбачені частиною 1 статті 67 КК України, щодо трьох проступків, відсутні;

- але разом з цим, суд враховує, що обставиною, яка на підставі пункту 1 частини 1 статті 66 КК України відноситься до обставин, які пом`якшують покарання, є щире каяття ОСОБА_2 у вчиненні ним кожного кримінального проступку;

- ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Микуличин Надвірнянського району Івано-Франківської області; місце проживання: АДРЕСА_1 ; громадянин України; на утриманні одна малолітня дитина, базова вища освіта; судимостей не має, на обліку у лікаря-нарколога чи лікаря-психіатра - не перебуває.

Таким чином, з урахуванням викладених судом обставин, які він застосовує у їх сукупності для призначення ОСОБА_2 покарання, суд вважає, що:

- за вчинений ОСОБА_2 кримінальний проступок, передбачений частиною 5 статті 27 і частиною 1 статті 358 КК України, з урахуванням частини 2 статті 53 КК України, йому слід призначити основне покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (що, на підставі п.5 підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України складає 850 гривень, оскільки 1 неоподатковуваний мінімум доходів громадян складає 17 гривень, а 50 - саме 850 гривень);

- за вчинений ОСОБА_2 кримінальний проступок, передбачений частиною 1 статті 358 КК України, з урахуванням частини 2 статті 53 КК України, йому слід призначити основне покарання у виді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (що, на підставі п.5 підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України складає 1700 гривень, оскільки 1 неоподатковуваний мінімум доходів громадян складає 17 гривень, а 100 - саме 1700 гривень);

- за вчинений ОСОБА_2 кримінальний проступок, передбачений частиною 4 статті 358 КК України, з урахуванням частини 2 статті 53 КК України, йому слід призначити основне покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 гривень.

Разом з цим, оскільки ОСОБА_2 вчинив три кримінальні проступки, тобто має місце сукупність кримінальних правопорушень, суд застосовує положення частини 1 статті 70 КК України за якими, при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Також суд враховує і ч.3 ст.72 КК України за якою, основне покарання у виді штрафу при призначенні його за сукупністю кримінальних правопорушень і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно. А суд призначив ОСОБА_2 за кожний вчинений ним кримінальний проступок основні покарання у виді штрафу, які є ідентичними видами покарань, а тому можуть складатись.

Отже, оскільки суд призначив ОСОБА_2 , за вчинені ним кримінальні правопорушення покарання у виді штрафу у розмірі 50, 100 та 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (що складає 850, 1700, 850 гривень), остаточне покарання ОСОБА_2 слід визначити шляхом складання призначених йому покарань.

При цьому суд врахував положення частини 2 статті 70 КК України за якими, при складанні покарань остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень визначається в межах, встановлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу, яка передбачає більш суворе покарання.

І тому відзначає, що більш суворе покарання передбачене саме частиною 1, а не частиною 4 статті 358 КК України, оскільки межами такого покарання як штраф, за частиною 1 статті 358 КК України є сума до 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (що складає 17000 гривень), а за частиною 4 статті 358 КК України тільки до 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (що складає 850 гривень).

Отже, зважаючи на все вище викладене, суд призначає ОСОБА_2 остаточне покарання за вчинені ним кримінальні правопорушення, передбачені частиною 5 статті 27 і частиною 1 статті 358, частиною 1 статті 358 та частиною 4 статті 358 КК України, у вигляді штрафу у розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 3400 (три тисячі чотириста) гривень, шляхом повного складання призначених покарань.

Щодо процесуальних витрат.

Положеннями пункту 3 частини 1 статті 118 КПК України передбачено, що процесуальні витрати складаються з витрат, пов`язаних із залученням експертів. А згідно з частиною 2 статті 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Сторона обвинувачення підтвердила доказами, що держава Україна, з ініціативи сторони обвинувачення, понесла витрати на проведення експертизи на загальну суму 4543 гривні 68 коп. (матеріали кримінального провадження: а.с.112-113 - постанова про призначення експертизи; а.с.117-121 - висновок експерта; а.с.116 - довідка про витрати експерта), які є витратами Івано-Франківського НДЕКЦ МВС України.

Але, суд враховує правовий висновок, наданий Об`єднаною палатою ККС ВС у постанові від 12 вересня 2012 року (справа №203/241/17) за яким: процесуальні витрати понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, зокрема документально підтверджені витрати на проведення експертизи, необхідно стягувати з особи, відносно якої здійснювалось кримінальне провадження, у разі: 1) ухвалення щодо неї обвинувального вироку; 2) у разі залучення експерта саме стороною захисту.

Тому зважаючи на це, заявлені процесуальні витрати, розподілу не підлягають.

Щодо речових доказів і документів.

В силу положень частини 9 статті 100 КПК України, питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатись до набрання рішенням законної сили. При цьому, частина 9 статті 100 КПК України прямо передбачає, як суду треба вирішити питання про долю конкретних речових доказів і документів.

Тож, на виконання положень частини 9 статті 100 КПК України, суду слід вирішити долю речових доказів і документів наступним чином:

- заяву № 324140595 від 30 вересня 2021 року, інформаційна картка транспортного засобу, інформація з Єдиного реєстру боржників, талон № 71 від 30.09.2021 року, запит ТСЦ 2643 від 01.10.2021 року, долучену до матеріалів кримінального провадження залишити в матеріалах кримінального провадження;

- акту огляду реалізованого транспортного засобу № 7625/21/007328 від 30.09.2021 року, договір купівлі-продажу транспортного засобу № 7625/21/007335 від 30.09.2021 року, договору комісії № 7625/21/007335 від 29.09.2021 року, акту технічного стану транспортного засобу № 7625/21/1/007322 від 29.09.2021 року - знищити;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 повернути ОСОБА_2 , оскільки за даними експерта, бланк свідоцтва відповідає бланкам свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, і ознак внесення змін до нього не виявлено (а.с.47-50).

Інші процесуальні питання.

Підстави, для вирішення судом інших питань, передбачених статтею 368 КПК України - відсутні.

Таким чином, на підставі всього викладеного і керуючись статтями 1-33,36,37,42,45-52,55,61-62,75-110,113-129,170-211,290-293,302,318-371,373-77,381,382,392-395,532 КПК України, суд

у х в а л и в:

Визнати ОСОБА_2 винуватим у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 27 і частиною 1 статті 358 КК України. Призначити ОСОБА_2 , за вчинене ним кримінальне правопорушення, передбачене частиною 5 статті 27 і частиною 1 статті 358 КК України основне покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Визнати ОСОБА_2 винуватим у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 358 КК України. Призначити ОСОБА_2 , за вчинене ним кримінальне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 358 КК України основне покарання у виді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.

Визнати ОСОБА_2 винуватим у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 358 КК України. Призначити ОСОБА_2 , за вчинене ним кримінальне правопорушення, передбачене частиною 4 статті 358 КК України основне покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

За сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом повного складання призначених покарань, призначити ОСОБА_2 , за вчинені ним кримінальні правопорушення, передбачені частиною 5 статті 27 і частиною 1 статті 358, частиною 1 статті 358 та частиною 4 статті 358 КК України, остаточне покарання у вигляді штрафу у розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає: 3400 (три тисячі чотириста) гривень.

Речові докази у вигляді: заяви № 324140595 від 30 вересня 2021 року, інформаційної картки транспортного засобу, інформації з Єдиного реєстру боржників, талону № 71 від 30.09.2021 року, запиту ТСЦ 2643 від 01.10.2021 року, долучену до матеріалів кримінального провадження залишити в матеріалах кримінального провадження;

- акту огляду реалізованого транспортного засобу № 7625/21/007328 від 30.09.2021 року, договіру купівлі-продажу транспортного засобу № 7625/21/007335 від 30.09.2021 року, договору комісії № 7625/21/007335 від 29.09.2021 року, акту технічного стану транспортного засобу № 7625/21/1/007322 від 29.09.2021 року - знищити;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 повернути ОСОБА_2 .

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з урахуванням особливостей, передбачених частиною 1 статтею 394 КПК України, шляхом подання апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку надіслати всім учасникам судового провадження.

Учасники судового провадження, також, мають право отримати копію вироку в Коломийському міськрайонному суді Івано-Франківської області.

Суддя: ОСОБА_1