В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2024 року смт Магдалинівка

Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудового розслідування за № 0000106 від 23.04.2024 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Дмухайлівка Магдалинівського району Дніпропетровської області, громадянина України, із повною середньою освітою, не одруженого, не має на утриманні неповнолітніх дітей, не працюючого, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 ,

раніше судимого вироком Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 18.03.2024 року за ст. 185 ч. 4 КК України до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 4 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» та Закону України «Про затвердження Указу Президента України « Про введення воєнного стану в Україні» з 24.02.2022 року на всій території України введено воєнний стан (строк дії воєнного стану в Україні продовжено відповідно до Указу Президента України № 49/2024 від 05.02.2024 року).

Так, наприкінці січня 2024 року близько 22 год. 00 хв. (більш точного часу досудовим розслідуванням не надалось можливим встановити) у ОСОБА_4 , який перебував в АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_6 , та достовірно знав, що в даному будинку на той час ніхто не проживає, виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднаному з проникненням у інше приміщення, вчинене повторно в умовах воєнного стану, а саме майна, що належить останній та знаходиться у вказаному домоволодінні та господарських приміщеннях, за вказаною адресою.

Того ж дня, близько 22 год. 00 хв., (більш точного часу досудовим розслідуванням не надалось можливим встановити) ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, відчинивши зачинену хвіртку паркану пройшовши на огороджену територію подвір`я, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , діючи таємно, повторно, умисно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, попрямував до погрібника розташованого на території подвір`я.

Підійшовши до погрібника, а саме: до зачинених дверей, за допомогою металевого прута, який знайшов поруч, зламав навісний замок дверей, тим самим пошкодив його, після чого відчинивши двері, зайшов до середини погрібника, тим самим проник у приміщення.

Далі, ОСОБА_4 , переконавшись, що його дії залишаються таємними для оточуючих, відшукав у приміщенні погрібника, консервацію, а саме:

-скляну банку об`ємом три літри, з консервованими огірками в кількості 5 штук (вартістю 126 грн. 67 коп. кожна), загальною вартістю 633 грн. 35 коп.

-скляну банку об`ємом три літри, з консервованими помідорами в кількості 5 штук (вартістю 126 грн. 67 коп. кожна), загальною вартістю 633 грн. 35 коп.

-скляну банку об`ємом три літри, компоту з вишні в кількості 3 штук (вартістю 101 грн. 67 коп. кожна), загальною вартістю 305 грн. 01 коп.

-скляну банку об`ємом два літри, з консервованими помідорами в кількості 2 штук (вартістю 120 грн. 00 коп. кожна), загальною вартістю 240 грн. 00 коп.

-скляну банку об`ємом два літри, з консервованими кабачками в кількості 2 штук (вартістю 140 грн. 00 коп. кожна), загальною вартістю 280 грн. 00 коп.

-скляну банку об`ємом один літр, з консервованими огірками в кількості 3 штук (вартістю 60 грн. 00 коп. кожна), загальною вартістю 180 грн. 00 коп.

та заволодівши вищевказаною консервацією, ОСОБА_4 місце вчинення кримінального правопорушення покинув, та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Своїми неправомірними діями ОСОБА_4 спричинив потерпілій ОСОБА_6 матеріальний збиток на загальну суму 2271 грн., 71 коп.

Крім того, на початку лютого 2024 року близько 22 год. 00 хв. (більш точного часу досудовим розслідуванням не надалось можливим встановити) у ОСОБА_4 , який перебував в АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_6 , та достовірно знав, що в даному будинку на той час ніхто не проживає, повторно виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднаному з проникненням у інше приміщення, вчинене в умовах воєнного стану, а саме майна, що належить останній та знаходиться у вказаному домоволодінні та господарських приміщеннях, за вказаною адресою.

Того ж дня, близько 22 год. 00 хв., (більш точного часу досудовим розслідуванням не надалось можливим встановити) ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, відчинивши зачинену хвіртку паркану пройшовши на огороджену територію подвір`я, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , діючи таємно, повторно, умисно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, попрямував до погрібника розташованого на території подвір`я.

Підійшовши до погрібника, відчинивши двері, які були не зачинені, зайшов до середини погрібника, тим самим проник у приміщення.

Далі, ОСОБА_4 , переконавшись, що його дії залишаються таємними для оточуючих, відшукав у приміщенні погрібника, консервацію, а саме:

-скляну банку об`ємом три літри, з консервованими огірками в кількості 7 штук (вартістю 126 грн. 67 коп. кожна), загальною вартістю 886 грн. 69 коп.

-скляну банку об`ємом три літри, з консервованими помідорами в кількості 5 штук (вартістю 126 грн. 67 коп. кожна), загальною вартістю 633 грн. 35 коп.

-скляну банку об`ємом три літри, компоту з вишні в кількості 3 штук (вартістю 101 грн. 67 коп. кожна), загальною вартістю 305 грн. 01 коп.

-скляну банку об`ємом три літри, з консервованими кабачками в кількості 4 штук (вартістю 210 грн. 00 коп. кожна), загальною вартістю 840 грн. 00 коп.

-скляну банку об`ємом два літри, з консервованими помідорами в кількості 2 штук (вартістю 120 грн. 00 коп. кожна), загальною вартістю 240 грн. 00 коп.

-скляну банку об`ємом два літри, з консервованими кабачками в кількості 2 штук (вартістю 140 грн. 00 коп. кожна), загальною вартістю 280 грн. 00 коп.

-скляну банку об`ємом один літр, з консервованими огірками в кількості 4 штук (вартістю 60 грн. 00 коп. кожна), загальною вартістю 240 грн. 00 коп.

та заволодівши вищевказаною консервацією, ОСОБА_4 місце вчинення кримінального правопорушення покинув, та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Своїми неправомірними діями ОСОБА_4 спричинив потерпілій ОСОБА_6 матеріальний збиток на загальну суму 3425 грн. 14 коп.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провину в обсязі пред`явленого обвинувачення за ст. 185 ч. 4 КК України визнав повністю та суду пояснив, що наприкінці січня 2024 року близько 22 год. 00 хв. він перебував в АДРЕСА_2 . Він відчинив зачинену хвіртку паркану та пройшов на територію вказаного подвір`я, попрямував до погрібника та за допомогою металевого прута, який знайшов поруч, зламав навісний замок дверей погрібника, звідки викрав консервацію.

На початку лютого 2024 року близько 22 год. 00 хв. він перебував в АДРЕСА_2 . Він відчинив зачинену хвіртку паркану та, пройшовши на територію подвір`я, попрямував до погрібника. Підійшовши до погрібника, відчинив двері, які були не зачинені, зайшов до середини погрібника, звідки викрав консервацію. Ускоєному розкаюється. Він відшкодував потерпілій збитки.

Потерпіла ОСОБА_6 у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, претензій морального та матеріального характеру до ОСОБА_4 не має.

Прокурор, захисник та обвинувачений не заперечували проти розгляду кримінального провадження за відсутності потерпілої. Тому суд, на підставі ст. 325 КПК України, враховуючи думку учасників судового провадження, можливість за відсутності потерпілої з`ясувати всі обставини під час судового розгляду для прийняття рішення, ухвалив про проведення судового розгляду без потерпілої.

Крім показань обвинуваченого, провина ОСОБА_4 в скоєні описаного кримінального правопорушення підтверджується і іншими перевіреними судом доказами.

Згідно протоколу огляду місця події від 12.04.2024 року в присутності понятих було оглянуто територію домоволодіння, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно протоколу огляду від 08.02.2024 року у присутності понятих за участю ОСОБА_4 було оглянуто скляні банки, об`ємом 3л, 2л, 1л, які добровільно видав за місцем свого проживання ОСОБА_4 .

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 30.04.2024 року за участю ОСОБА_4 , останній детально розповів про обставини вчинення ним правопорушення за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно висновку експерта судової товарознавчої експертизи № 1583 від 29.04.2024 року ринкова вартість домашньої консервації, а саме: консервованих огірків з додаванням оцту, об`ємом 1 літр, 2023 року виготовлення, придатних до споживання, становить 60 грн. Ринкова вартість домашньої консервації, а саме: консервованих помідорів з додаванням оцту, об`ємом 2 літри, 2023 року виготовлення, придатних до споживання, становить 120 грн. Ринкова вартість домашньої консервації, а саме: консервованих кабачків з додаванням кетчупу, об`ємом 2 літри, 2023 року виготовлення, придатних до споживання, становить 140 грн. Ринкова вартість домашньої консервації, а саме: консервованих кабачків з додаванням кетчупу, об`ємом 3 літри, 2023 року виготовлення, придатних до споживання, становить 210 грн. Ринкова вартість домашньої консервації, а саме: компоту з вишні, об`ємом 3 літри, 2023 року виготовлення, придатних до споживання, становить 101,67 грн. Ринкова вартість домашньої консервації, а саме: консервованих помідорів з додаванням оцту, об`ємом 3 літри, 2023 року виготовлення, придатних до споживання, становить 126,67 грн. Ринкова вартість домашньої консервації, а саме: консервованих огірків з додаванням оцту, об`ємом 3 літри, 2023 року виготовлення, придатних до споживання, становить 126,67 грн.

Оцінивши зазначені докази, суд приходить до висновку про їх належність, допустимість і достовірність. Наведені докази повністю узгоджуються між собою і у своїй сукупності є достатніми для прийняття рішення про винуватість обвинуваченого.

Практикою Європейського суду з прав людини закріплено позицію, що за змістом пункту 2 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, повинні відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Визнавши досліджені докази достовірними, належними та допустимими та, оцінивши їх в сукупності з іншими фактичними даними та обставинами скоєння кримінального правопорушення, суд дійшов висновку, що інкриміноване ОСОБА_4 обвинувачення знайшло підтвердження під час судового розгляду.

При цьому, суд керується принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України». Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження в повному обсязі, суд вважає, що подія кримінального правопорушення мала місце, провина обвинуваченого ОСОБА_4 доведена повністю та його дії правильно кваліфіковані за ст. 185 ч. 4 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у приміщення, вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Призначаючи покарання, суд керується положеннями ст. 65 КК України, відповідно до якої особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

При призначенні покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

При призначенні покарання, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, яке у відповідності до ст. 12 КК України кваліфікується як тяжкий злочин, а також те, що обвинувачений раніше судимий за корисливий злочин, не одружений, не має на утриманні неповнолітніх дітей, офіційно не працює, за місцем проживання не перебуває на обліку в медичних установах, з місця проживання характеризується негативно.

Відповідно до ч. 2 ст. 66 КК України при призначенні покарання суд може визнати пом`якшуючими і інші обставини, які не зазначені в частині першій ст. 66 КК України.

Як пом`якшуючі покарання обставини суд взяв до уваги, що обвинувачений ОСОБА_4 дав своїм діям належну оцінку і дійсно готовий понести передбачену законом відповідальність.

Обставини, які обтяжують покарання, судом не встановлені.

З урахуванням ступені тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинуваченого та враховуючи обставини, які пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд вважає, що необхідним і достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого і запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень буде покарання у вигляді позбавлення волі.

Призначення покарання в такому необхідному та достатньому розмірі, на думку суду, разом з метою кари одночасно об`єктивно забезпечить досягнення виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Вироком Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 18.03.2024 року ОСОБА_4 було засуджено за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік. Вирок суду набрав законної сили 18.04.2024 року. Вказаний вирок суду залишився незмінним і прийняте в ньому рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням зберігає свою законну силу.

Кримінальне правопорушення за даним вироком ОСОБА_4 вчинив наприкінці січня 2024 року та на початку лютого 2024 року, тобто, до постановлення попереднього вироку Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 18.03.2024 року.

Статтею 70 КК України встановлено порядок призначення покарання за сукупністю кримінальних правопорушень. Зокрема, відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 14.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами), у разі визнання особи винною у вчиненні кількох злочинів рішення про її звільнення від відбування покарання з випробуванням приймається тільки після визначення на підставі частини 1 статті 70 КК остаточного покарання, виходячи з його виду й розміру.

Коли особа, щодо якої було застосоване таке звільнення, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.

Крім цього, суд зазначає, що відповідно до правової позиції, яка викладена у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 15.02.2021 року (справа № 760/26543/17), у випадку, коли попередній вирок залишився незмінним і прийняте в ньому рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням зберігає свою законну силу, а новим вироком особі призначається покарання, яке вона має відбувати реально, положення ч. 4 ст. 70 КК щодо призначення остаточного покарання особі з урахуванням попереднього вироку не застосовуються, а кожний вирок - попередній, за яким особа звільнена від відбування покарання з випробуванням, та новий, за яким їй призначено покарання, що належить відбувати реально, - виконуються самостійно.

Системний аналіз положень ч. 4 ст. 70 КК України, з урахуванням висновків Верховного Суду, свідчить про те, що призначаючи покарання за сукупністю злочинів на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, суд не вправі змінювати покарання, призначене попереднім (першим) вироком за окремий злочин. Він також не повинен ще раз призначати (дублювати) це покарання у новому (другому) вироку. В даному випадку діє юридична презумпція законності й обґрунтованості попереднього вироку, яку суд підтверджує, застосовуючи ч. 4 ст. 70 КК України.

У випадку, коли попередній вирок залишився незмінним і прийняте в ньому рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням зберігає свою законну силу, а новим вироком особі призначається покарання, яке вона має відбувати реально, положення ч. 4 ст. 70 КК України щодо призначення остаточного покарання особі з урахуванням попереднього вироку не застосовуються, а кожний вирок попередній, за яким особа звільнена від відбування покарання з випробуванням, та новий, за яким їй призначено покарання, що належить відбувати реально, виконуються самостійно.

Вказане тлумачення закону про кримінальну відповідальність є усталеною практикою, оскільки суд, який призначає такій особі покарання за інший злочин, вчинений до постановлення вироку в першій справі, не може ревізувати міру покарання, призначену особі попереднім вироком.

У зв`язку з викладеним, при призначенні остаточного покарання ОСОБА_4 положення ч. 4 ст. 70 КК України не застосовуються та вирок Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 18.03.2024 року підлягає окремому виконанню.

Враховуючи викладене, вирок Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 18.03.2024 року, яким ОСОБА_4 засуджено за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 ст. 76 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік - необхідно виконувати самостійно.

Суд вважає таке покарання необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, що повністю узгоджується із принципами законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

На думку суду, такий захід примусу відповідає меті покарання, є співрозмірним характеру вчиненого діяння, його наслідкам та особі винного.

Відповідно до ст. 91 ч. 1 п. 3 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що в ході досудового розслідування з метою встановлення обставин кримінального правопорушення призначалась та проводилась судово - товарознавча експертиза, а саме: № 1583 від 29.04.2024 року вартістю 500 гривень.

Таким чином, відповідно до ч. 2 ст. 122 КПК України слід стягнути з ОСОБА_4 на відшкодування процесуальних витрат за проведення експертиз, залученими стороною обвинувачення експертами спеціалізованих державних установ, у розмірі 500 грн. на користь держави.

Цивільний позов не заявлено.

Питання про речові докази підлягають вирішенню в порядку, встановленому ст. 100 КПК України.

Речові докази: скляні банки в кількості 43 штуки, об`ємом 1, 2 та 3 літри, а саме: скляні банки, об`ємом 3 літри в кількості 32 шт., скляні банки, об`ємом 2 літри в кількості 4 шт., скляні банки, об`ємом 1 літр в кількості 7 шт., які передані на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_6 , - вважати повернутими потерпілій ОСОБА_6 ; оптичний диск із відеозаписом ходу проведення слідчого експерименту, який зберігається в матеріалах кримінального провадження № 0000106, - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Судом встановлено, що обвинувачений у даному кримінальному провадженні не затримувався, запобіжний захід відносно нього не застосовувався, прокурор не звертався з клопотанням про застосування запобіжного заходу, внаслідок чого суд не вбачає підстав для застосування відносно нього запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Керуючись ст. ст. 349, 368, 370, 474, 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання за даною статтею кримінального закону у вигляді 5 (п`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту його затримання та взяття під варту.

Виконання вироку в частині затримання ОСОБА_4 та доставки до Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)» доручити Новомосковському районному відділенню поліції № 1 ГУНП в Дніпропетровській області по вступу вироку в закону силу.

Вирок Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 18.03.2024 року, яким ОСОБА_4 засуджено за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, та на підставі ст. 75, ст. 76 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, - виконувати самостійно.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судові витрати за проведення судово - товарознавчої експертизи № 1583 від 29.04.2024 року у розмірі 500 (п`ятсот) гривень.

Цивільний позов не заявлений.

Речові докази: скляні банки в кількості 43 штуки, об`ємом 1, 2 та 3 літри, а саме: скляні банки, об`ємом 3 літри в кількості 32 шт., скляні банки, об`ємом 2 літри в кількості 4 шт., скляні банки, об`ємом 1 літр в кількості 7 шт., які передані на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_6 , - вважати повернутими потерпілій ОСОБА_6 ; оптичний диск із відеозаписом ходу проведення слідчого експерименту, який зберігається в матеріалах кримінального провадження № 0000106, - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Запобіжний захід не обирався.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду через Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області на протязі 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Копію вироку не пізніше наступного дня після його ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1