ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №953/2146/24 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-сс/818/595/24 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: запобіжний захід
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

-головуючого ОСОБА_2 ,

-суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

-за участю секретаря ОСОБА_5 ,

-прокурора ОСОБА_6 ,

-захисника ОСОБА_7

-підозрюваної ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові матеріали за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 24 квітня 2024 року,-

УСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою слідчого судді відмовлено в задоволенні клопотання старшого слідчого відділу ХРУП №1 ГУНП в Харківській області про застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрано щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із забороною без дозволу слідчого, прокурора чи суду залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , строком на 22 дні, тобто до 15 травня 2024 року включно.

Цією ж ухвалою, покладено на підозрювану ОСОБА_8 обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду;

- не залишати житло без дозволу слідчого, прокурора чи суду;

- не виїжджати за межі м.Харкова;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утримували від спілкування зі свідками, потерпілим по даному кримінальному провадженню.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання старшого слідчого відділу ХРУП №1 ГУНП в Харківській області про застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги прокурор послалася на те, що підозрювана ОСОБА_8 будучи викликана до слідчого 21.02.2024, 28.02.2024, не з`являлася та за місцем проживання була відсутня, у зв`язку із чим її було оголошено у розшук 14 березня 2024 року. Наголосила, що ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 08.04.2024 року встановлено, що ОСОБА_8 підозрюється у вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України. На думку прокурора, наявність ризиків:

- переховування підтверджується перебуванням підозрюваної у розшуку;

- впливу на потерпілого підтверджується тим, що останній відомі анкетні відомості потерпілого та місце його проживання;

- вчинення іншого кримінального правопорушення підтверджується тим, що ОСОБА_8 офіційно не працює, не має постійного джерела доходів та постійних сімейних обов`язків.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу, підозрювану та захисника які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, колегія суддів вважає що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування, чи суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на інших учасників провадження, знищити, сховати чи спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.

Так, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні нетяжкого злочину, передбаченого ч.1 ст.289 КК України, за який останній може бути призначено максимальне покарання 5 років позбавлення волі.

Поряд з цим, у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Однак, відповідно до ч.4 ст.194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Слідчий суддя дійшов висновку, що до підозрюваної можливо застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту для запобігання ризикам передбаченим ст.177 КПК України, враховуючи тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення, наявності ризиків переховування підозрюваної від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на потерпілого та свідків, а також враховуючи, що остання раніше не судима, не заміжня, має малолітню дитину 2017 року народження.

З огляду на зазначене, колегія суддів не приймає доводи прокурора про те, що слідчий суддя не прийняв до уваги наявність ризиків, передбачених п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки наявність зазначених ризиків була врахована слідчим суддею при застосуванні запобіжного заходу.

Посилання прокурора на наявність ризику, вчинити інші кримінальні правопорушення, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України є безпідставними, оскільки прокурором не надано будь яких обґрунтованих доказів на підтвердження існування зазначеного ризику.

До того ж, відповідно до матеріалів провадження підозрювана ОСОБА_8 раніше не судима.

Що стосується посилань прокурора на те, що ОСОБА_8 будучи викликана до слідчого 21.02.2024, 28.02.2024, не з`являлася та за місцем проживання була відсутня, у зв`язку із чим її було оголошено у розшук 14 березня 2024 року, як на підставу для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, то вони є безпідставними, оскільки зазначена обставина не може свідчити про недієвість обраного слідчим суддею запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, який унеможливіть переховування підозрюваної в разі здійснення за останньої належного контролю.

До того ж, в разі порушення покладених слідчим суддею на підозрювану обов`язків, сторона захисту не позбавлена можливості звернутися до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Слідчим суддею також прийняті до уваги доводи прокурора про наявність іншого кримінального провадження щодо підозрюваною.

Так слідчим суддею зазначено, що по іншому кримінальному провадженню за підозрою ОСОБА_8 у вчинені тяжких злочинів, їй обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, тобто в рамках цього кримінального провадження слідчий суддя дійшов висновку про можливість виконання підозрюваної покладених на неї процесуальних обов`язків без застосування до останньої запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім та не зможе запобігти ризикам, передбаченим п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України.

З огляду на значимі для даного провадження обставини, на переконання колегії суддів, слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж той який зазначений у клопотання слідчого.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість ухвали слідчого судді про обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту щодо ОСОБА_8 та відсутності підстав для зміни чи скасування судового рішення за доводами апеляційної скарги прокурора.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 24 квітня 2024 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: