печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2023 року

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю:

особи, яка подала скаргу: не з`явився,

слідчого: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві провадження за скаргою ОСОБА_3 на постанову прокурора другого відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Київської міської прокуратури ОСОБА_4 від 14.09.2023 року про часткову відмову у задоволенні клопотання у кримінальному провадженні № 0001800 від 23.09.2020 року, -

ВСТАНОВИВ:

До провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову прокурора другого відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Київської міської прокуратури ОСОБА_4 від 14.09.2023 року про часткову відмову у задоволенні клопотання у кримінальному провадженні № 0001800 від 23.09.2020 року.

В обґрунтування доводів скарги заявник посилається на те, що ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 15.08.2023 року у справі № 757/34125/23-к було зобов`язано уповноважених осіб Київської міської прокуратури розглянути в порядку та строки, передбачені ст. 220 КПК України, клопотання ОСОБА_3 за вих. № 1/2-1800 від 31.07.2023 року, про що повідомити заявника. Проте, постановою від 14.09.2023 року прокурор частково відмовив у задоволенні вказаного клопотання, яку особа, що подала скаргу, вважає незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Особа, яка подала скаргу, в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду провадження повідомлявся належним чином, в скарзі зазначив про розгляд скарги у його відсутність.

Прокурор подав до суду заперечення на скаргу, в яких просив провести розгляд скарги у його відсутність та просив вимоги залишити без задоволення.

Вивчивши скаргу, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до висновку.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи громадянина України захищаються судом. Суть такого захисту полягає в тому, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади.

Відповідно до положень ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.

Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень.

На стадії досудового розслідування особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником можуть бути оскарженні рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, що встановлено п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України.

Судовим розглядом встановлено, що слідчими Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, за процесуального керівництва прокурорів Київської міської прокуратури здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001800 від 23.09.2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 2, 3 ст. 365, ч. 2 ст. 382 КК України.

В ході досудового розслідування 31.07.2023 на електронну адресу Київської міської прокуратури надійшло звернення заявника у кримінальному провадженні №0001800 від 23.09.2020 року - ОСОБА_3 з назвою «Клопотання (в порядку ст. 220 КПК України) № 1/2-1800 від 31.07.2023 року», в якому останній просив:

1. Розглянути клопотання та приєднати його до матеріалів кримінального провадження № 0001800 від 23.09.2020 року;

2. Надати копію постанови прокурора від 17.07.2023 року, якою скасовано постанову від 25.05.2023 року про закриття кримінального провадження № 0001800 від 23.09.2020 року;

3. Надати копію письмового документа, в якому зазначені вказівки прокурора щодо проведення слідчих (розшукових) дій у кримінальному провадженні № 0001800 від 23.09.2020 року;

4. Повідомити про результати розгляду клопотання згідно вимог ст. 220 КПК України.

За результатами його розгляду листом Київської міської прокуратури № 31/2-1394вих-23 від 03.08.2023 року ОСОБА_3 надано відповідь та повідомлено, що нормами ст.ст. 36, 60, 284 КПК України не передбачено право заявника у кримінальному провадженні на отримання копії постанови прокурора про скасування постанови про закриття кримінального провадження, а також письмових вказівок прокурора щодо проведення слідчих (розшукових) дій (при цьому роз`яснено, що рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора він можете оскаржити до слідчого судді згідно з правилами, передбаченими ст. ст. 303-307 КПК України). Цим же листом «клопотання» ОСОБА_3 № 1/2-1800 від 31.07.2023 року для його долучення до матеріалів кримінального провадження № 0001800 та врахування при проведенні подальшого досудового розслідування скеровано слідчому у провадженні.

13.09.2023 року на адресу Київської міської прокуратури надійшла ухвала слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 15.08.2023 року по справі № 757/34125/23-к, якою зобов`язано уповноважених осіб Київської міської прокуратури розглянути в порядку та строки, передбачені ст. 220 КПК України, клопотання ОСОБА_3 вих. № 1/2-1800 від 31.07.2023 року.

У задоволенні вказаного вище клопотання ОСОБА_3 в частині надання копій постанови прокурора від 17.07.2023 року про скасування постанови про закриття кримінального провадження, а також письмових вказівок прокурора слідчому щодо проведення слідчих (розшукових) дій) відмовлено, про що прокурором 14.09.2023 року згідно положень ст. 220 КПК України винесено постанову.

Відповідний лист № 31/2-1609ВИХ-23 з повідомленням про прийняте рішення та із долученням постанови прокурора від 14.09.2023 року про часткову відмову у задоволенні клопотання 15.09.2023 року скеровано за адресою проживання ОСОБА_3 .

Відповідно до ст. 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Відтак, вказана скарга подана уповноваженою особою, у визначений законом спосіб, з дотримання строків на звернення до слідчого судді з метою оскарження такого рішення.

У відповідності до вимог ст. 110 КПК України постанова прокурора повинна містити зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу. Тобто таке процесуальне рішення повинно відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які обумовлюють її відмови, що є однією із гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Зі змісту постанови вбачається, що в обґрунтування відмови в задоволенні клопотання, прокурор вказав, що нормами ст.ст. 36, 55, 60, 284 КПК України не передбачено окремого права заявника чи потерпілого у кримінальному провадженні на одержання копій постанови прокурора про скасування постанови про закриття кримінального провадження, а також письмових вказівок прокурора слідчому щодо проведення слідчих (розшукових) дій. Чинним КПК України не визначено також відповідного обов`язку прокурора щодо надіслання учасникам кримінального провадження копій вищевказаних процесуальних документів. При цьому, порядок ознайомлення сторін та інших учасників кримінального провадження з матеріалами досудового розслідування у ньому до його завершення окремо визначено у ст. 221 КПК України.

Слідчий суддя погоджується з доводами слідчого, які викладені в постанові та вважає, що вона винесена з урахуванням принципу законності кримінального провадження, встановленого ч.2. ст. 9 КПК України, так як постанова містить зміст обставин, які є підставами для її прийняття, мотиви прийняття, їх обґрунтування, які стороною захисту спростовано не було.

При цьому, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Таким чином, слідчий суддя, розглянувши скаргу в межах питань, які були винесені на її розгляд сторонами кримінального провадження, та перевіривши надані в обґрунтування цих питань докази, з урахуванням вищенаведеного прийшов до висновку, що в силу принципу змагальності сторін, стороною захисту не надано належних та допустимих доказів та в судовому засіданні не встановлено таких, які б давали підстави слідчому судді прийти до висновку, що вимоги скарги базуються на об`єктивних фактах і правових підставах, які б слугували для скасування постанови про відмову у задоволенні клопотання, а відтак в задоволенні скарги слід відмовити, з залишенням оскаржуваної постанови в силі.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2,7, 9, 110, 223, 220, 303, 309 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову прокурора другого відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Київської міської прокуратури ОСОБА_4 від 14.09.2023 року про часткову відмову у задоволенні клопотання у кримінальному провадженні №0001800 від 23.09.2020 року - відмовити.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1