УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.12.2023 Справа №607/25194/23

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі клопотання слідчого в ОВС слідчого відділу УСБУ в Тернопільській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий в ОВС слідчого відділу УСБУ в Тернопільській області ОСОБА_3 , за погодженням із прокурором відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_4 22.12.2023 подав до суду клопотання про арешт майна, в рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР №0000147 від 18.12.2023, за ознаками злочину, передбаченого ч.5 ст. 111-1 КК України, а саме на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна 203), який на праві приватної власності належить ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання сторона обвинувачення зазначила, що у рамках вказаного кримінального провадження, 06.11.2023 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України. З метою забезпечення можливої конфіскації майна підозрюваного ОСОБА_7 , у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, просить накласти арешт на зазначене майно.

Окрім того у клопотанні сторона обвинувачення також клопоче про його розгляд без повідомлення і виклику підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 , оскільки підозрюваний, у випадку його повідомлення може відчужити вказане майно, з метою уникнення конфіскації як виду покарання.

На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Слідчий суддя вважає за можливе розглянути клопотання сторони обвинувачення про арешт майна без повідомлення власника майна ОСОБА_7 та його захисника, оскільки це є необхідним, з метою забезпечення арешту майна.

У судове засідання слідчий ОСОБА_3 не з`явився, скерував на адресу суду заяву про розгляд клопотання за його відсутності. Клопотання підтримує, просить задовольнити.

У відповідності до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснювалося.

Дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Слідчий суддя установив, що слідчим відділом УСБУ в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000147 від 18.12.2023, за ознаками злочину, передбаченого ч.5 ст. 111-1 КК України.

Вказане кримінальне провадження було розпочате за фактом того, що громадянин України ОСОБА_9 , у вересні 2022 року, перебуваючи на тимчасово окупованій території с. Микільське Херсонського району Херсонської області, діючи умисно, всупереч передбаченого Законом України про "Про всеукраїнський референдум" порядку, а також для забезпечення підтримки окупаційної влади держави-агресора, реалізуючи рішення представників окупаційної адміністрації Херсонської області, добровільно прийняв участь в організації та проведенні незаконного референдуму на тимчасово окованій території Херсонської області, з метою незаконної зміни меж території та державного кордону України в порушення порядку, встановленого Конституцією України.

06.11.2023 в порядку ст. 135 та ч. 1 ст. 278 КПК України ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

Відповідно до інформаційної довідки № 329827097 від 21.04.2023 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, ОСОБА_6 на праві приватної власності належить житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна 203).

Санкцією ч.5 ст. 111-1 КК України передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої.

Враховуючи вищевикладене, з метою забезпечення можливої конфіскації майна підозрюваного ОСОБА_7 , у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, у сторони обвинувачення виникла необхідність в накладенні арешту на належне йому нерухоме майно.

Відповідно до п.7 ч.2 ст.131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Згідно ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Згідно ч. 1 ст. 59 КК України конфіскація майна - це покарання, що полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, є власністю засудженого, якщо конфіскується частина майна, суд повинен зазначити, яка саме частина майна конфіскується, або перелічити предмети, що конфіскуються.

Як зазначено у клопотанні та підтверджено доказами, ОСОБА_6 належать житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна 203).

Таким чином, існує сукупність достатніх підстав та розумних підозр вважати, що вищевказане майно є предметом можливої конфіскації майна, як виду покарання, та яке може бути призначено ОСОБА_6 судом у випадку направлення обвинувального акту до суду та визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Тому слідчий суддя вбачає наявність обґрунтованих підстав для накладення арешту на належне підозрюваному ОСОБА_5 на праві приватної власності майно, з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Слідчий суддя приходить до висновку, що необхідно накласти арешт на майно саме шляхом тимчасового обмеження права на відчуження та розпорядження відповідним майном, з метою запобігання можливості його передачі/відчуження на користь третіх осіб, оскільки такі ризики не є вочевидь необґрунтованими.

У ході розгляду клопотання слідчим суддею не встановлено негативних наслідків арешту майна. Натомість, відмова у задоволенні клопотання про арешт майна може потягнути безповоротну втрату майна, до якого може бути застосована конфіскація.

Поряд з цим слідчий суддя зауважує, що накладення арешту на майно не є припиненням права власності на нього або позбавленням таких прав, хоча власники обмежуються у реалізації правомочностей права власності, такий захід є тимчасовим, а тому відповідні обмеження є розумними і співмірними, з огляду на завдання кримінального провадження та, з урахуванням досліджених обставин в цьому кримінальному провадженні, потреби досудового розслідування виправдовують саме такий ступінь втручання у права та свободи осіб з метою виконання завдань кримінального провадження.

Таким чином, всі обставини, проаналізовані в сукупності, свідчать про можливість і необхідність накладення арешту на майно в цьому кримінальному провадженні з точки зору наявності передбачених законом підстав. За наведених обставин клопотання підлягає задоволенню.

Одночасно слідчий суддя роз`яснює, що згідно ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково, якщо буде доведено, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Керуючись ст.ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання сторони обвинувачення задовольнити.

Накласти арешт шляхом встановлення заборони на його відчуження та розпорядження на нерухоме майно - житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна 203), який на праві приватної власності належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Копію ухвали надіслати слідчому в ОВС слідчого відділу УСБУ в Тернопільській області ОСОБА_3 для організації її виконання та ОСОБА_5 та його захиснику.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого та прокурора у вказаному кримінальному провадженні.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка не була присутньою при оголошенні ухвали протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Слідчий суддя Тернопільського

міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1