УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2023 року місто Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

адвоката ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду клопотання прокурора другого відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю, Київської міської прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001165, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.10.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України,

установив:

До Шевченківського районного суду міста Києва надійшло (вхід. № 91209) клопотання прокурора другого відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю, Київської міської прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001165, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.10.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України.

Клопотання мотивоване тим, що відділом розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП у місті Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001165 від 09.10.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України.

Обґрунтовуючи клопотання про арешт майна, прокурор зазначає про таке.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 09.10.2023 приблизно о 08:55 год за адресою: місто Київ, вул. Жилянська, 59 водій автомобіля «MERCEDES-BENZ CLK 270 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_5 , рухаючись по смузі громадського транспорту здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , який переходив проїзну частину дороги по нерегульованому пішохідному переході справа наліво відносно руху даного автомобіля, після чого вищевказаний автомобіль зіткнувся із автомобілем «VOLKSWAGEN PASSAT», реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_7 та автомобілем «ЗAЗ LANOS», реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_8 , які зупинились на забороняючий сигнал світлофору. Внаслідок ДТП пішохід ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження з якими був доставлений до Олександрійської лікарні.

Під час огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 09.10.2023, за адресою: місто Київ, вул. Жилянська, 59, виявлено та оглянуто автомобіль марки «MERCEDES-BENZ CLK 270 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_4 належить ОСОБА_5 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

09.10.2023 з місця дорожньо-транспортної пригоди автомобіль марки «MERCEDES-BENZ CLK 270 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_1 , було вилучено та поміщено на територію майданчику тимчасового зберігання транспортних засобів за адресою: місто Київ, вул. Пухівська, 3.

Постановою слідчого від 09.10.2023 автомобіль марки «MERCEDES-BENZ CLK 270 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_1 визнано речовим доказом.

Як зазначає прокурор у клопотанні, автомобіль марки «MERCEDES-BENZ CLK 270 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_1 є речовим доказом у кримінальному провадженні, оскільки, відповідно до ст. 98 КПК України, зберіг на собі сліди кримінального правопорушення у вигляді механічних пошкоджень, що є підставою для його арешту тимчасового позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування.

У судове засідання прокурор не з`явився, у клопотанні про арешт майна просив проводити розгляд без його участі.

Представник власника майна ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_3 у судовому засіданні частково заперечував проти клопотання прокурора про арешт майна.

Заслухавши пояснення представника власника майна, дослідивши клопотання та додані на його обґрунтування матеріали, слідчий суддя приходить до такого висновку.

Із матеріалів клопотання вбачається, що слідчими Головного управління Національної поліції у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001165, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.10.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України.

Під час огляду місця дорожньо-транспортної пригоди 09.10.2023 виявлено та вилучено автомобіль марки «MERCEDES-BENZ CLK 270 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Звернення прокурора з клопотанням про арешт на вказане майно зумовлено необхідністю збереження речового доказу, оскільки вилучений автобус має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні та призначено автотехнічну експертизу технічного стану вказаного транспортного засобу.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Крім того, у випадку, передбаченому ч. 3 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій та набуті кримінально протиправним шляхом.

Отже, майно, яке за обґрунтованої підозри органу досудового розслідування, має одну або декілька ознак, наведених у ст. 98 КПК України, може набути статусу речового доказу за рішенням слідчого, яке відповідно до вимог ч. 3 ст. 110 КПК України приймається у формі постанови.

Постановою старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП у місті Києві ОСОБА_9 від 09.10.2023 автомобіль марки «MERCEDES-BENZ CLK 270 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_1 , визнано речовим доказом у кримінальному проваджені № 0001165, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.10.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України.

Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК України); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

При цьому при вирішенні клопотання сторони обвинувачення, слідчий суддя враховує, що закон не вимагає, щоб докази на підтвердження вчинення кримінального правопорушення були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого кримінального правопорушення. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно застосувати зазначений вид заходу забезпечення кримінального провадження з метою досягнення дієвості цього провадження та уникнення негативних наслідків.

За викладених обставин та відповідних норм кримінального процесуального законодавства, слідчий суддя приходить до переконання, що матеріалами клопотання обґрунтовано та в судовому засіданні встановлено необхідність застосування на даній стадії досудового розслідування, такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, з метою уникнення можливості його відчуження, забезпечення збереження речового доказу, що залишили на собі сліди вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий суддя також приходить до висновку, що у випадку його незастосування, це може призвести до наслідків, які можуть перешкоджати досудовому розслідуванню, а тому це є необхідною умовою досягнення дієвості даного кримінального провадження.

Вирішуючи питання про накладення арешту, слідчий суддя враховує й те, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту. При цьому доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

Так, приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, фактичні обставини кримінального провадження, наявність підстав для проведення експертизи, слідчий суддя приходить до висновку, що наявні достатні підстави для арешту майна.

Водночас, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність передати автомобіль марки «MERCEDES-BENZ CLK 270 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_1 на відповідальне зберігання власнику майна після проведення необхідних експертиз у кримінальному провадженні № 0001165 від 09.10.2023.

Керуючись статтями 2, 7, 8, 98, 170-173, 309, 395, 532 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання прокурора другого відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю, Київської міської прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001165, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.10.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, а саме на автомобіль марки «MERCEDES-BENZ CLK 270 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 належить ОСОБА_5 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Після проведення необхідних експертиз у кримінальному провадженні № 0001165 від 09.10.2023 передати автомобіль марки «MERCEDES-BENZ CLK 270 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_1 на відповідальне зберігання власнику майна.

В іншій частині клопотання - відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Крім того, відповідно до ст. 174 КПК України арешт може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя Олена ЧАЙКА