Справа № 307/4118/23
Провадження №1-кс/307/706/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2023 року м. Тячів

Слідчий суддя Тячівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , з участю секретаря с/з ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тячів клопотання слідчого СВ Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Тячівської окружної прокуратури Закарпатської області ОСОБА_5 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000663, відомості про яке 20 вересня 2023 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України,

В С Т А Н О В И В:

12 жовтня 2023 року слідчий СВ Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим прокурором Тячівської окружної прокуратури Закарпатської області ОСОБА_5 , про арешт майна. Відомості про кримінальне правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000663 від 20 вересня 2023 року року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України.

Клопотання мотивує тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що 19 вересня 2023 року в смт. Солотвино, Тячівського району, Закарпатської області, Україна, за координатами 475613.6 N 235910.9E, розташована земельна ділянка, яка на момент огляду не огороджена та на якій знаходиться трактор без державного знаку з надписом Jonuang, водій транспорту на МП відсутній, на кабіні трактору наявна бірка з номерним позначенням НОМЕР_1 . В ході огляду вказаної земельної ділянки було виявлено насипи піщано-гравійної суміші, з яких було проведено забір та упаковано до трьох пакетів НПУ РSP 2348612, PSP 2348611, PSP 2348647. Крім того, 25 вересня 2023 року в смт. Солотвино по вулиці Шимона Голоші, Тячівського району, Закарпатської області, Україна, було виявлено транспортний засіб марки «КАМАЗ», державний номерний знак НОМЕР_2 , власником якого згідно свідоцтва про роєстрацію транспотного засобу серії НОМЕР_3 є ОСОБА_4 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , на кузові якого знаходилась суміш подібна до піщано-гравійної суміші, загальним діаметром 6 м3. Також на місці події було надано товаро-транспортні накладні, однак, обидві накладні не відповідали даті, а саме, рік був вказаний 2021, також в одній накладній було вказано, що товар, який мав бути поставлений є алювіальні наноси. Так, з метою перевірки даної інфомарції було відібрано зразок піщано-гравійної суміші. Сам транспортний засіб з сумішшю, подібною на піщано-гравійну, було передано на відповідальне зберігання КП ВУЖКГ «Солотвино». З метою забезпечення збереження речових доказів, які є об`єктами кримінально-протиправних дій, та які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні, в органу досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на майно, а саме: транспортний засіб марки «КАМАЗ», державний номерний знак НОМЕР_2 , власником якого згідно свідоцтва про роєстрацію транспотного засобу серії НОМЕР_3 є ОСОБА_4 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , України, та на суміш, подібну на піщано-гравійну, що знаходиться на кузові, загальною масою 6 м,3 шляхом заборони відчуження, користування та розпорядження.

Слідчий ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримав та просить клопотання задовольнити.

Власник тимчасово вилученого майна ОСОБА_4 в судовому засіданні в накладенні арешту на піщано-гравійної суміші не заперечив, а в задовленні накладення арешту на транспортний засіб просить відмовити та повернути йому.

Заслухавши думку слідчого ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 та дослідивши матеріали, додані до клопотання, слідчий суддя прийшла до висновку.

В судовому засіданні встановлено, що в провадженні СВ Тячівського РВП ГУНП України в Закарпатській області знаходяться матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000663 від 20 вересня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України.

Постановою слідчого СВ Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області від 25 вересня 2023 року виявлене та вилучене в смт. Солотвино по вулиці Шимона Голоші, Тячівського району, Закарпатської області, Україна, - транспортний засіб марки «КАМАЗ», державний номерний знак НОМЕР_2 , власником якого згідно свідоцтва про роєстрацію транспотного засобу серії НОМЕР_3 є ОСОБА_4 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , на кузові, якого знаходиться суміш, подібна до піщано-гравійної суміші, загальною масою 6 м3, визнано речовими доказами в даному кримінальному провадженні.

У відповідності до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частина 3 ст. 170 КПК України передбачає, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Слідчий суддя накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу. Крім того, у випадку задоволення цивільного позову суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про накладення арешту на майно для забезпечення цивільного позову до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.

Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, i перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб з метою долучення як речових доказів та забезпечення можливої конфіскації цього майна.

Слідчий суддя зазначає, що вилучена піщано-гравійна суміш, яка зазначена у клопотанні прокурора відповідає ознакам ст. 98 КПК України, як предмет, який може зберігати на собі сліди правопорушення та містити інші відомості, які можуть бути використані як докази факту чи обставин, що підлягають перевірці під час досудового розслідування за допомогою низки слідчих (розшукових) дій, у тому числі, проведенні відповідних експертиз, з метою забезпечення доказової бази у вказаному кримінальному провадженні. При цьому, накладення арешту на майно з підстави, передбаченої п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, не вимагає обов`язкової наявності у кримінальному провадженні підозри чи цивільного позову. Арешт майна з вказаної підстави по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від інших правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Слідчий суддя вважає, що в даному випадку застосування арешту піщано-гравійної суміші є необхідним, оскільки його незастосування може призвести до відчуження, приховування, знищення, що перешкодить проведенню експертиз по даному кримінальному провадженню.

Згідно ч. 4 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Заборона або обмеження користування відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Щодо накладення арешту на транспортний засіб марки «КАМАЗ», державний номерний знак НОМЕР_2 , то слідчий суддя в даному випадку хоч і не вирішує питання доведеності вини власника ОСОБА_4 у вчиненні даного кримінального правопорушення, які належать до повноважень суду під час судового розгляду кримінального провадження, однак, зважає на правові висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 19 листопада 2020 року у справі № 723/1280/20, якою встановлено, що "диспозицією ч. 2 ст. 240 КК встановлено кримінальну відповідальність за незаконне видобування корисних копалин та за змістом цього закону злочин є закінченим з моменту видобування корисних копалин. Наведений склад злочину не передбачає кримінальної відповідальності за перевезення незаконно видобутих корисних копалин, а тому вантажний автомобіль, яким обвинувачений їх перевозив, не є знаряддям вчиненого злочину. Цей автомобіль не був використаний для виконання об`єктивної сторони кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК, не є знаряддям його вчинення, а тому не підлягає спеціальній конфіскації. Диспозицією ч. 2 ст. 240 КК встановлено кримінальну відповідальність за незаконне видобування корисних копалин, та за змістом цього закону кримінальне правопорушення є закінченим з моменту видобування корисних копалин. Склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК, яке інкриміновано обвинуваченому, не передбачає кримінальної відповідальності за перевезення незаконно видобутих корисних копалин, тому автомобіль, який обвинувачений мав використати для майбутнього їх перевезення, не є знаряддям вчинення кримінального правопорушення. Крім того, вимоги ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вказують на те, що законна конфіскація у цій конкретній ситуації не повинна порушувати «справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу і захисту фундаментальних прав осіб». У цьому аспекті Верховний Суд звертає увагу на те, що навіть якби у цьому кримінальному провадженні сторона обвинувачення довела законність володіння засудженим вказаними транспортними засобами або спростувала висновки судів обох інстанцій щодо наявності права на ці транспортні засоби у спадкоємців за законом, спеціальна конфіскація була б не співмірна вчиненому, оскільки, як убачається із судових рішень у кримінальному провадженні, майнової шкоди не завдано, а злочин було припинено одразу на місці події. При цьому санкція ч. 2 ст. 240 КК на час вчинення злочину передбачала покарання у виді штрафу від 400 до 700 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, або обмеження волі на строк до 3 років, або позбавлення волі на той самий строк. У зв`язку з цим, застосування спеціальної конфіскації в цьому випадку порушило б вимоги ст. 1 згаданого Протоколу № 1, оскільки штраф у розмірі 6 800 грн як вид призначеного обвинуваченому покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК, істотно нижче вартості вантажного автомобіля, тобто вони не співмірні. Зазначена позиція узгоджується з усталеною судовою практикою Верховного Суду (див., наприклад, постанови від 14 червня 2018 року у справі № 366/1872/17, від 19 лютого

2019 року у справі № 366/3484/16-к тощо)".

Враховучи ті обставини, що транспортний засіб марки «КАМАЗ», державний номерний знак НОМЕР_2 , не є знаряддям вчиненого злочину, то в частині накладення арешту на нього слід відмовити та транспортний засіб марки «КАМАЗ», державний номерний знак НОМЕР_2 , негайно повернути власнику ОСОБА_4 , проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 .

Слідчий суддя також враховує, що обраний захід забезпечення кримінального провадження є тимчасовим, обумовлений метою проведення досудового розслідування, його межі у часі окреслені строками, які в свою чергу чітко регламентуються нормами ст. 219 КПК України.

Разом з цим, у подальшому власник майна має право звернутися із клопотанням про скасування цього арешту і вилучене майно йому буде повернуто згідно положень ст. 174 КПК України.

Керуючись ст. ст. 170-173, 175, 309, 369-376 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт шляхом заборони користування, розпорядження та відчуження тимчасово вилученим майном, а саме: сумішшю, подібною на піщано-гравійну, загальною масою 6 м3, що знаходилася на кузові транспортного засобу марки «КАМАЗ», державний номерний знак НОМЕР_2 , власником якого згідно свідоцтва про роєстрацію транспотного засобу серії НОМЕР_3 є ОСОБА_4 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 .

В накладенні арешту на транспортний засіб марки «КАМАЗ», державний номерний знак НОМЕР_2 , власником якого згідно свідоцтва про роєстрацію транспотного засобу серії НОМЕР_3 є ОСОБА_4 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , відмовити.

Транспортний засіб марки «КАМАЗ», державний номерний знак НОМЕР_2 , негайно повернути власнику ОСОБА_4 , проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим або прокурором.

Ухвала може бути оскаржена підозрюваним, обвинуваченим, третьою особою безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1