УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2023 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

захисник ОСОБА_3

прокурор ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_3 , який є захисником підозрюваного ОСОБА_5 у кримінальному провадженні 0000384 від 15.04.2014р. про проведення повторної комісійної судової військової експертизи,

ВСТАНОВИВ:

18.08.2023 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 , поданого в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 , про проведення повторної комісійної судової військової експертизи у кримінальному провадженні №0000384 від 15.04.2014, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 426 КК України (в редакції Закону України №642-V-II від 28.03.2014).

Клопотання обґрунтовано тим, що слідчими другого відділу Управління з досудового розслідування військових правопорушень, а також порушень проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку, вчинених внаслідок ведення Російською Федерацією, із залученням представників інших держав, агресивної війни проти України, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000384 від 15.04.2014 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.426 КК України (в редакції Закону України № 642-VII від 28.03.2014).

Повідомлення про підозру ОСОБА_5 від 25.05.2023 обгрунтовано висновком експертів Київського та Харківського науково-дослідних інститутів судових експертиз 15.11.2019 року №20256/19-62 дск за результатами проведення комісійної судової військової експертизи.

Як зазначає адвокат ОСОБА_3 висновок експертів недостатньо обґрунтований, суперечить іншим матеріалам справи та наявне істотне порушення процесуальних норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи оскільки, як зазначає адвокат ОСОБА_3 , експерти в порушення вимог ст.12 Закону України «Про судову експертизу», п.5 ч.5 ст.69, п.3 ч.1 ст.77, ч.1 ст.79, ст.80 КПК України, п.2.2 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень (затверджена наказом Міністерства юстиції України № 53/5 від 08.10.1998) не заявили самовідвід, оскільки існували інші обставини, які викликали обґрунтовані сумніви в їх неупередженості.

Зокрема, такими обставинами, які викликали обґрунтовані сумніви в неупередженості ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 є те що, Екс-начальник Управління СБ України в Луганській області ОСОБА_5 та його екс-заступники ОСОБА_9 , ОСОБА_3 є потерпілими у кримінальному провадженні № 0011869 від 13.10.2017 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 та ч.2 ст.384 КК України, за фактом складання судовим експертом відділу військових експертиз КНДІСЕ ОСОБА_10 завідомо неправдивого висновку експерта від 26.10.2016 № 6098/16-62 ДСК у кримінальному провадженні № 0000384 від 15.04.2014, яким визнано, що ОСОБА_5 та його заступниками нібито допущено порушення вимог законодавства України при обороні Управління 06.04.2014.

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 13.11.2018 (справа № 760/27996/18) було зобов`язано слідчого у місячний строк допитати у кримінальному провадженні № 0011869 експертів ОСОБА_10 та ОСОБА_11 (який є начальником відділу військових експертиз КНДІСЕ) з питань, зазначених у клопотаннях ОСОБА_5 , ОСОБА_3 та за їх участю, а саме щодо обставин складання завідомо неправдивого висновку експерта № 6098/16-62 ДСК.

В ході досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0011869 направлялись запити до КНДІСЕ, у тому числі в порядку ст.93 КПК України, та проводились слідчі дії з його співробітниками, тобто керівництво КНДІСЕ та експерти відділу військових експертиз були обізнані про це кримінальне провадження стосовно ОСОБА_10 .

Про яку неупередженість експертів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 після вищевказаного можна казати при проведенні експертизи стосовно ОСОБА_5 , яка призначена 26.08.2020, якщо є достатні підстави вважати, що вони були зацікавлені в тому, щоб підтвердити попередній висновок свого колеги ОСОБА_10 стосовно винуватості ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , ОСОБА_3 , та надати можливість ОСОБА_10 уникнути кримінальної відповідальності.

З 06.09.2021 по даний час в Солом`янському районному суді міста Києва розглядається позовна заява ОСОБА_3 про захист честі, гідності та ділової репутації та відшкодування моральної шкоди (судова справа № 760/22980/21). Відповідачами у даній справі є КНДІСЕ та його директор ОСОБА_12 .

Підставою для позову стало те, що директор КНДІСЕ ОСОБА_12 у листі від 21.07.2021 № 07/01-08/9397-21 повідомив Міністерству юстиції України недостовірну та негативну інформацію стосовно ОСОБА_3 .

Тобто, КНДІСЕ та його керівник ОСОБА_12 фактично завчасно вже визнали ОСОБА_3 винним у порушенні законодавства України, що призвело до захоплення будівлі УСБУ в Луганській області 06.04.2014.

Таким чином, КНДІСЕ, в особі її директора ОСОБА_12 , вже 10.11.2021 (тобто ще до складання експертного висновку від 26.04.2022 № 22278/20-62дск), ґрунтуючись виключно на підставі сторонніх джерел інформації (публікаціях в ЗМІ та інформації від безпосередніх свідків подій), які КНДІСЕ на дослідження не надавалися, визнало керівництво УСБУ в Луганській області, в обличчі ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , винним у нібито «здачі без опору» будівлі Управління 06.04.2014 нападникам. А в діях ОСОБА_3 . КНДІСЕ вже на той час навіть вбачало ознаки державної зради.

Крім того, як зазначає адвокат ОСОБА_3 існують достатні підстави вважати, що залучений стороною обвинувачення експерти КНДІСЕ внаслідок упередженості надали неправильний висновок від 26.04.2022 № 22278/20-62дск за результатами проведення комісійної судової військової експертизи, що залучені стороною обвинувачення експерти КНДІСЕ надали неправильний висновок:

- внаслідок відсутності у них необхідних знань (у тому числі у сфері охорони державної таємниці);

- застосування при проведенні експертизи нормативно-правових актів, які не могли бути застосовані у службовій діяльності УСБУ в Луганській області станом на 06.04.2014, у тому числі Статут гарнізонної та вартової служб Збройних Сил України, Закон України "Про правовий режим майна ЗС України" та Положення про порядок застосування вогнепальної зброї, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 № 575 тощо.

Та існують достатні підстави вважати, що залучені стороною обвинувачення експерти КНДІСЕ внаслідок відсутності у них необхідних знань (у тому числі у сфері охорони державної таємниці) надали неправильний висновок.

Адвокат ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримав подане клопотання та просив його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_4 заперечив стосовно задоволення вимог клопотання в повному обсязі.

Суд, дослідивши матеріали клопотання, приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 242 КПК України, експертиза проводиться експертом за зверненням сторони кримінального провадження або за дорученням слідчого судді чи суду, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання.

Якщо висновок експерта буде визначено неповним або не ясним, судом може бути призначена додаткова експертиза, яка доручається тому самому або іншому експерту (експертам).

Якщо висновок експерта буде визначено необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам).

Відповідно до ч. 1ст. 332 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторін кримінального провадження або потерпілого має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам за наявності підстав, передбачених ст. 242 цього Кодексу, тобто, для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Пунктом 1.2.11 розділу 1 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 08.01.1998 року № 53/5, визначено, що згідно з процесуальним законодавством України експертами виконуються первинні, додаткові, повторні, комісійні та комплексні експертизи. Первинною є експертиза, коли об`єкт досліджується вперше. Комплексною є експертиза, що проводиться із застосуванням спеціальних знань різних галузей науки, техніки або інших спеціальних знань (різних напрямів у межах однієї галузі знань для вирішення одного спільного (інтеграційного) завдання (питання). Аналогічне визначення міститься і в Постанові Пленуму Верховного суду України від 30.05.1997 року № 8 «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах».

Відповідно до частин 2, 3, 7, 10ст. 101 КПК України, кожна сторона кримінального провадження має право надати суду висновок експерта, який ґрунтується на його наукових, технічних або інших спеціальних знаннях. Висновок повинен ґрунтуватися на відомостях, які експерт сприймав безпосередньо або вони стали йому відомі під час дослідження матеріалів, що були надані для проведення дослідження. Експерт дає висновок від свого імені і несе за нього особисту відповідальність. Кожна сторона має право звернутися до суду з клопотанням про виклик експерта для допиту під час судового розгляду для роз`яснення чи доповнення його висновку. Незгода з висновком експерта повинна бути вмотивована. Необхідною умовою допустимості висновку експерта є дотримання процесуального порядку призначення і проведення експертизи, в т.ч. має бути перевірена компетентність експерта. Експертну дослідженню можуть піддаватися лише об`єкти, котрі належним чином процесуально оформлені.

Як встановлено, в зазначеному кримінальному провадженні, слідчими другого відділу Управління з досудового розслідування військових правопорушень, а також порушень проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку, вчинених внаслідок ведення Російською Федерацією, із залученням представників інших держав, агресивної війни проти України, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000384 від 15.04.2014 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.426 КК України (в редакції Закону України № 642-VII від 28.03.2014).

В ході досудового розслідування, 16.08.2023 у відповідності до змісту повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_13 інкримінується, що він, будучи військовою службовою особою, начальником УСБУ Луганської області, вчинив 06.04.2014 умисне невиконання дій, які він за своїм службовими обов`язками повинен був виконати, що спричинило тяжкі наслідки - захоплення сторонніми особами адмінбудівлі УСБУ в Луганській області та зброї, боєприпасів, майна, які в ній зберігались.

При цьому, як вбачається з долучених прокурором документів в судовому засідання, відповідну повторну експертизу органом досудового розслідування вже було проведено та надано висновок від 26.04.2022 №22278/20-62 дск, складеного за результатами проведення комісійної судової військової експертизи у кримінальному провадженні №0000384.

Згідно ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно ст. 94 КПК України, суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Водночас, суд зазначає, що при проведенні повторної комісійної судової військової експертизи, буде доводитись вина ОСОБА_5 , дана обставина свідчить про те, що адвокат перебирає на себе функції обвинувачення передбачені главою 3 параграфу 2 КПК України, що на сторону захисту не покладається.

З огляду на вище викладене та, враховуючи, що у даному кримінальному провадженні вже проведена повторна експертиза з означених питань, та, беручи до уваги неявку сторони кримінального провадження, якою подане клопотання, суд не вбачає підстав для задоволення заявленого клопотання.

Керуючись ст.ст.101, 242, 332, 350 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_3 , який є захисником підозрюваного ОСОБА_5 у кримінальному провадженні 0000384 від 15.04.2014р. про проведення повторної комісійної військової експертизи.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя