Справа № 370/2782/21
Провадження №1-кп/369/1043/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.12.2023 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі :

судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілих ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадженням № 0000448 від 13 серпня 2019 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Красносілка Чуднівського району Житомирської області, який має вищу освіту, не одружений, фізична особа-підприємець, має на утриманні неповнолітню дитину 2008 р.н., зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий вироком Ірпінського міського суду Київської області від 31.07.2017 за ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 146, ч. 1 ст. 296, ч. ст. 127, ч. 2 ст. 127, ч. 1 ст. 263 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років, звільнений 07.06.2018 з Бориспільської ВК № 119 на підставі ухвали Бориспільського міського суду Київської області від 30.05.2018 з заміною на виправні роботи на строк 1 (один) рік 4 (чотири) місяці 27 (двадцять сім) днів з утриманням 20 % доходів, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 310 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В судовому засіданні на обговорення поставлено клопотання прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , оскільки закінчується двомісячний строк, визначений попередньою ухвалою суду про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Прокурор вказував в своєму клопотанні про продовження існування у справі ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема, ризик переховування обвинуваченого ОСОБА_6 від суду та впливу його на свідків, які ще не допитані в судовому засіданні у цій справі, а також ризику вчинення іншого кримінального правопорушення. В обґрунтування вказаних ризиків прокурор зазначив, що обвинувачений, зокрема немає міцних соціальних зв`язків, до затримання не був працевлаштованим, а відновив свій статус фізичної особи-підприємця тільки в період перебування під запобіжним заходом у виді домашнього арешту, а також обвинувачений обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень із застосуванням насильства,не став на шлях виправлення, оскільки обвинувачується зокрема й у вчиненні злочину за ч. 1 ст. 121 КК України в період відбуття виправних робіт, а також у вчиненні злочину за ч. 1 ст. 115 КК України, маючи непогашену судимість.

Представник потерпілих ОСОБА_4 клопотання прокурора підтримав.

Захисник ОСОБА_5 проти продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 заперечив з підстав необґрунтованості доводів прокурора щодо ризиків, які продовжують існувати у справі та просив замінити обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт із застосуванням засобу електронного контролю. При цьому захисник зазначив, що ризик впливу на свідків та потерпілих не підтверджений жодними доказами, вкотре звертав увагу в судовому засіданні, що обвинувачений ОСОБА_6 не допускав порушень під час перебування під цілодобовим домашнім арештом за місцем свого проживання зокрема: в частині впливу на вказаних осіб. Також зазначав, що обвинувачений має на утриманні неповнолітню доньку, якій надає допомогу в оплаті навчання, про що надав докази, та батьків похилого віку. Захисник також зазначав про необґрунтованість ризику переховування, оскільки обвинувачений не порушував режим перебування на домашньому арешті, оскільки 18 перевірок працівниками поліції за місцем проживання обвинуваченого не показали фактів порушень. Захисник зазначав про необґрунтованість пред`явленого обвинувачення, висловлював незгоду із зібраними у справі доказами, звертав увагу, що справу направлено до суду без проведення комісійної експертизи і що вцілому докази у справі не вказують на вину ОСОБА_6 .

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав доводи свого захисника в повному обсязі та проти клопотання прокурора заперечив з підстав необґрунтованості належними доказами заявлених ризиків. Крім того, обвинувачений ОСОБА_6 зазначив про необґрунтованість повідомлених йому підозр та обвинувачення, посилаючись на відсутність достатніх і допустимих доказів у справі, а також, що навіть показання свідка не вказують на його вину. Вказував про спростування інформації щодо вчинення кримінального правопорушення під час відбування покарання у виді виправних робіт, вказаної в клопотанні прокурора. Також обвинувачений зазначав про наявність у нього достатніх соціальних зв`язків (має на утриманні неповнолітню дитину, батьків похилого віку), на підтвердження чого звертав увагу на подані ними заяви, зазначив, що має намір і бажання їх утримувати далі. Таким чином, наголошував, що існують достатні гарантії виконання ним всіх обов`язків, які будуть на нього покладені у разі зміни запобіжного заходу на домашній арешт. Крім того, вказував на тривалий термін перебування під вартою, а також належні умови тримання.

Суд, вивчивши наявні матеріали, вислухавши думку учасників процесу, дійшов висновку про наступне.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, суд повинен врахувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні декількох кримінальних правопорушень, зокрема й у вчиненні особливо тяжкого злочину, маючи непогашену судимість за вчинення ряду злочинів насильницького характеру, тому приймаючи до уваги конкретні обставини справи, характер дій, у вчиненні яких обвинувачується обвинувачений ОСОБА_6 , ступінь тяжкості інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого, який неодноразово судимий за вчинення умисних злочинів, раніше відбував покарання у виді позбавлення волі, до затримання не мав постійного місця роботи, відновив статус фізичної-особи підприємця під час перебування під цілодобовим домашнім арештом, має на утриманні неповнолітню доньку, яка проживає окремо від обвинуваченого, разом із своєю матір`ю, а також батьків пенсійного віку, суд дійшов висновку, що на даному етапі розгляду справи об`єктивно доведено існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які не зменшилися на момент розгляду даного клопотання прокурора, а саме: ризик переховування від суду з метою уникнення покарання, усвідомлюючи суворість покарання, яке йому загрожує, у разі визнання винуватим в інкримінованих йому злочинах, а також існування ризику вчинення іншого кримінального правопорушення; ризик впливу на свідків та потерпілих, які на даний час у вказаному кримінальному провадженні не допитані (з огляду на стадію розгляду справи дослідження письмових доказів).

Таким чином, враховуючи відсутність даних про неможливість подальшого перебування під вартою обвинуваченого, зокрема і щодо стану здоров`я, належних гарантій, які б переважали ризики, передбачені ст. 177 КПК України, суд дійшов висновку, що у цій конкретній справі вказані вище обставини на даній стадії розгляду справи виправдовують обмеження права обвинуваченого ОСОБА_6 перебувати на волі, в матеріалах провадження відсутні та під час судового засідання не здобуті достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне.

Суд дійшов висновку, що лише такий запобіжний захід, який хоча і є винятковим, проте спроможний забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, суд виходить, у тому числі, з тих обставин, що кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_6 , які відносяться до різного ступеню тяжкості, в тому числі і особливо тяжких злочинів та беззаперечно викликають суспільний резонанс, мають такий високий ступінь суспільної небезпеки, наявність якої, свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинуваченого, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Доводи захисника та обвинуваченого ОСОБА_6 , наведені в судовому засіданні, щодо наявності підстав для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту є необгрунтованими, оскільки, оцінивши докази на підтвердження доводів про наявність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків (зокрема неповнолітньої дитини та батьків похилого віку), суд дійшов висновку, що у цій конкретній справі застосування такого запобіжного заходу (домашній арешт) не може бути достатнім та таким, що зможе запобігти ризикам, встановленим у справі, а також забезпечити виконання обвинуваченим ОСОБА_6 процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України. При цьому наявність у обвинуваченого вказаних соціальних зв`язків (неповнолітня дитина, яка проживає окремо із своєю матір`ю, та батьки похилого віку), наявність позитивних характеристик за місцем постійного проживання, які вкотре оцінені судом, не є достатніми стримуючими факторами, які б втримали останнього від зміни місця проживання або переховування з метою уникнення кримінальної відповідальності, та не переважають можливих інших ризиків неправомірної поведінки обвинуваченого у цій конкретній справі.

Крім того, посилання сторони захисту та обвинуваченого на необґрунтованість повідомленої ОСОБА_6 підозри та пред`явленого обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 121 та ч.1 ст.115 КК України, інкримінованих ОСОБА_6 , є необґрунтованими, оскільки питання доведеності висунутого обвинувачення суд вирішує в нарадчій кімнаті за результатами оцінки всіх доказів у їх сукупності та ухвалює кінцеве судове рішення.

При цьому суд приймає до уваги, що обвинувачений не є особою, щодо якої не може бути застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою, відповідно до ч. 2 ст. 183 КПК України.

Крім цього, суд враховує підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України та не визначає розмір застави на підставі п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 177, 178, 182, 183, 194, 331 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Київський СІЗО» Міністерства юстиції України на 60 днів з 20.12.2023 року до 17.02.2024 року включно без альтернативи внесення застави.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою протягом цього ж строку з дня вручення копії ухвали.

Повний текст ухвали оголошено о 09 год.15 хв. 22.12.2023

Суддя ОСОБА_7 Перекупка