В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" жовтня 2023 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0002567 від 16.07.2023 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, не одруженого, із середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, востаннє вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 06.09.2023 року за ч. 1 ст. 309 КК України на 2 роки обмеження волі та на підставі ст. 71 КК України призначено остаточне покарання у виді 5 років 2 місяців позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю:

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

представника потерпілого ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:

15.07.2023 року у невстановлений досудовим розслідуванням час, проте не пізніше 16 години, під час воєнного стану, ОСОБА_3 перебував на території спортивного стадіону «Русанівець», що розташований за адресою: м. Київ, бульвар Шамо, 12-А, де помітив на сидінні трибуни сумку, в цей час у нього виник злочинний умисел, направлений на повторне, таємне викрадення чужого майна, а саме вказаної сумки, в якій знаходився мобільний телефон марки «Росо х4 GT» ІМЕI1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , вартістю 8707 грн. 65 коп., що належить малолітньому потерпілому ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій умисел, скориставшись тим, що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, ОСОБА_3 взяв із сидіння трибуни вказану сумку, яку помістив до кишені шортів, після чого, утримуючи при собі вказану сумку, в якій перебував мобільний телефон марки «Росо х4 GT», з місця вчинення кримінального правопорушення зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав матеріальної шкоди на суму 8707 грн. 65 коп.

Допитаний в судовому засіданні, ОСОБА_3 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушення, при обставинах, викладених в обвинувальному акті, визнав в повному обсязі, щиро розкаявся та показав, що дійсно 15.07.2023 року близько 16 години він перебував на території спортивного стадіону «Русанівець», що розташований за адресою: м. Київ, бульвар Шамо, 12-А, де побачив на сидінні трибуни сумку, в якій знаходився мобільний телефон марки «Росо х4 GT» та, переконавшись у тому, що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, взяв вказану сумку, помістив її до кишені шортів, після чого, утримуючи при собі вказану сумку, в якій перебував мобільний телефон марки «Росо х4 GT», з місця вчинення кримінального правопорушення втік, телефон пізніше продав на ринку за 600 грн. Окрім того, ОСОБА_3 зазначив, що цивільний позов законного представника потерпілого визнає в повному обсязі.

Таким чином, показання ОСОБА_3 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутність сумніву щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорювалися.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

На підставі викладеного, суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненого повторно, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Призначаючи покарання ОСОБА_3 , суд у відповідності до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину, особу обвинуваченого, який не працює, не одружений, раніше неодноразово судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, а також враховує його вік та стан здоров`я.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України, є щире каяття.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення щодо малолітньої дитини.

Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

З урахуванням ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, та з урахуванням особи обвинуваченого, який раніше був засуджений, однак це не призвело до позитивних змін в його особистості й не створило в нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві, оскільки він знову вчинив злочин, суд не знаходить підстав для застосування положень ст. ст. 69, 75 КК України та вважає за доцільне призначити йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України. Таке покарання суд вважає необхідним та достатнім для його виправлення, а також для запобігання вчиненню нових злочинів.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, то у цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 КК України.

Так, вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 06.09.2023 року ОСОБА_3 засуджено за ч. 1 ст. 309 КК України на 2 роки обмеження волі та на підставі ст. 71 КК України остаточне покарання у виді 5 років 2 місяців позбавлення волі призначене за сукупністю вироків. Указаний вирок набрав законної сили.

Отже, оскільки ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, 15.07.2023 року, тобто до постановлення вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 06.09.2023 року, суд вважає за доцільне на підставі ч. 4 ст. 70 КК України призначити ОСОБА_3 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень.

Також підлягає вирішенню цивільний позов.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України та ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Частина 1 ст. 128 КПК України передбачає, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до вимог цивільно-процесуального законодавства України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Разом з тим, суд враховує вимоги розумності та справедливості, необхідності дотримання норм чинного законодавства щодо їх меж, а також те, що обвинувачений визнав цивільний позов у повному обсязі, а тому, суд вважає, що позовні вимоги законного представника неповнолітнього потерпілого підлягають задоволенню в повному обсязі.

У порядку ст. 100 КПК України підлягає вирішенню питання речових доказів. Процесуальні витрати необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 124 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 /п`яти/ років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України ОСОБА_3 до покарання, призначеного цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 06.09.2023 року, призначивши ОСОБА_3 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у виді 5 /п`яти/ років 6 /шести/ місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 відраховувати з моменту приведення вироку до виконання.

Цивільний позов законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 , яка діє в інтересах неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 - задовольнити.

Стягнути з засудженого ОСОБА_3 на користь представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 , яка діє в інтересах неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 16 899 гривень у рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 12 000 гривень у рахунок відшкодування моральної шкоди.

Речовий доказ у кримінальному провадженні, а саме DVD-R диск - зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 260 гривень за проведення судової експертизи № 3236/23 від 04.08.2023 року.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку через Дніпровський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасникам кримінального провадження роз`яснюється право звернутися із заявою про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, учасниками в якому вони були.

Суддя: