Справа № 357/1940/24
У Х В А Л А

про домашній арешт

02 лютого 2024 року слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5

розглянувши в м. Біла Церква, у відкритому судовому засіданні, клопотання слідчого відділення розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого відділу Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області капітана поліції ОСОБА_6 , яке погоджене прокурором Білоцерківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту стосовно підозрюваного:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, громадянина України, військовослужбовця військової служби за призовом по мобілізації, старшого стрільця-оператора 5 (п`ятої) стрілецької роти 2 (другого) стрілецького батальйону в/ч НОМЕР_1 , у військовому званні «старший солдат», одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину дочку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з вищою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у кримінальному провадженні № 0000404, яке внесене до ЄРДР 28 січня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

У С Т А Н О В И В:

згідно з клопотанням, слідчий ОСОБА_6 просив: застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту строком на 60 (шістдесят) діб.

Своє клопотання мотивував тим, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Обґрунтованість пред`явленої підозри підтверджується зібраними на досудовому розслідуванні доказами.

Згідно зібраних на досудовому розслідуванні даних, підозрюваний ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовець військової служби за призовом по мобілізації, старший стрілець-оператор 5 (п`ятої) стрілецької роти 2 (другого) стрілецького батальйону в/ч НОМЕР_1 , у військовому званні «старший солдат», одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2

Вважав, що тяжкість покарання, яке може бути призначене підозрюваному ОСОБА_4 , а саме: позбавлення волі на строк від 3-х (трьох) до 7 (семи) років, свідчить, що він може вчиняти спроби втечі та переховування від органу досудового розслідування або суду.

Також, підозрюваний ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків, експертів, адже йому відомі свідки, що негативно відобразиться на об`єктивності надання ними показань та проведенні експертиз.

Своєю чергою, оскільки ОСОБА_4 військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації, з 05 жовтня 2023 року та перебуваючи в зоні бойових дій, може повторно, незаконно придбати для подальшого зберігання зброю, бойові припаси, вибухові пристрої, чим продовжить вчинення кримінальне правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється.

Вважав, що більш м`які запобіжні заходи не попередять продовження злочинної діяльності та дадуть змогу підозрюваному ОСОБА_4 переховуватися від органу досудового розслідування.

У зв`язку з цим, вважав, що існує обґрунтована необхідність в обранні підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

У ході розгляду, прокурор ОСОБА_3 підтримав подане клопотання за обставин та підстав зазначених у ньому.

Підозрюваний ОСОБА_4 просив обмежитись домашнім арештом у нічний час, зважаючи на те, що йому необхідно ходити в магазин, щоб придбавати продукти харчування.

Захисник ОСОБА_5 вважав, що зважаючи на те, що підозрюваний ОСОБА_4 є військовослужбовцем, характеризується позитивно, бере участь у бойових діях, має дружину, дитину, раніше не судимий, вважав, що до підозрюваного ОСОБА_4 можливо застосувати особисте зобов`язання.

Слідча суддя зазначає, що згідно із ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження, відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України, є запобіжні заходи.

Згідно із ч. 1 ст. 176 КПК України, запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

Відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Згідно зі ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;

12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Отже, слідчий суддя має дослідити клопотання про застосування запобіжного заходу, на основі наданих сторонами кримінального провадження доказів, на предмет того, чи наявна обґрунтована підозра у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, чи є достатні підстави вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор, а також чи достатнім буде застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором, а саме:

1) прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом;

5) не відвідувати місця, визначені слідчим суддею або судом;

6) пройти курс лікування від наркотичної або алкогольної залежності;

7) докласти зусиль до пошуку роботи або до навчання;

8) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

9) носити електронний засіб контролю.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (п. 175 рішення ЄСПЛ від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук та Йонкало проти України», заява № 42310/04).

Слідчим суддею установлено, що 31 січня 2024 року ОСОБА_4 під розписку вручене повідомлення про підозру.

Згідно з ним, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, а саме незаконному придбанні та зберіганні вогнепальної зброї, бойових припасів, без передбаченого законом дозволу, за таких фактичних обставин.

05 жовтня 2023 року солдата ОСОБА_4 призвано на військову службу під час мобілізації.

У подальшому наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 282 від 05 жовтня 2023 року його призначено на посаду старшого стрільця-оператора 5 стрілецької роти 2 стрілецького батальйону, вищевказаної частини.

Солдат ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , обіймаючи посаду старшого стрільця-оператора 5 стрілецької роти 2 стрілецького батальйону, військової частини НОМЕР_1 , як військовослужбовець Збройних Сил України, повинен керуватися вимогами ст. 4, 9, 11 Статуту внутрішньої служби ЗС України, ст. 4 Дисциплінарного статуту ЗС України, які зобов`язують його свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, бути дисциплінованим, під час перебування поза розташуванням військової частини поводитися з гідністю i честю, не допускати порушень громадського порядку та негідних вчинків.

Відповідно до ст. 178 Цивільного кодексу України - об`єкти цивільних прав можуть вільно відчужуватися або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином, якщо вони не вилучені з цивільного обороту, або не обмежені в обороті, або не є невід`ємними від фізичної чи юридичної особи. Види об`єктів цивільних прав, перебування яких у цивільному обороті не допускається (об`єкти, вилучені з цивільного обороту), мають бути прямо встановлені у законі. Види об`єктів цивільних прав, які можуть належати лише певним учасникам обороту або перебування яких у цивільному обороті допускається за спеціальним дозволом (об`єкти, обмежено оборотоздатні), встановлюються законом.

Відповідно до «Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України», затвердженого Постановою Верховної Ради України від 17 червня 1992 року «Про право власності на окремі види майна», не може перебувати у власності громадян громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України - зброя, боєприпаси (крім мисливської і пневматичної зброї, зазначеної в додатку № 2, і боєприпасів до неї, а також спортивної зброї і боєприпасів до неї, що придбаваються громадськими об`єднаннями з дозволу органів внутрішніх справ), бойова і спеціальна військова техніка, ракетно-космічні комплекси.

Відповідно до Положення про дозвільну систему (затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року № 576 з наступними змінами) до предметів, матеріалів і речовин, підприємств, майстерень і лабораторій, на які поширюється дозвільна система, серед іншого належать: вогнепальна зброя (нарізна воєнних зразків, несучасна стрілецька, спортивна, навчальна, охолощена, мисливська нарізна і гладкоствольна), бойові припаси до неї, холодна зброя, (арбалети, мисливські ножі тощо), пневматична зброя калібру понад 4,5 мм і швидкістю польоту кулі понад 100 м за секунду, пристрої вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначені патрони, вибухові матеріали і речовини.

Згідно з Інструкцією про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів (затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21 серпня 1998 року № 622; зі змінами, внесеними наказом від 13 квітня 1999 р. № 293) завданнями органів поліції є запобігання порушенням порядку виготовлення, придбання, зберігання, обліку, охорони, перевезення та використання вогнепальної зброї, пневматичної зброї калібру понад 4,5 мм та швидкістю польоту кулі понад 100 м за секунду (далі - пневматична зброя) і холодної зброї (арбалети, луки з зусиллям натягу тятиви більше ніж 20 кг, мисливські ножі тощо (далі - холодна зброя), пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії (далі - пристрої), та патрони до них, основних частин зброї бойових припасів до зброї і охолощеної зброї, вибухових матеріалів і речовин, попередження випадків їх втрати, крадіжок, використання не за призначенням та з протиправною метою.

Встановлено, що ОСОБА_4 , у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 30 січня 2024 року незаконно придбав у невстановленої особи у невстановленому місці вогнепальну зброю кулемет «Утес», набої калібром 5,45 мм у кількості 12860 шт, набої калібром 7,62 мм у кількості 1784 шт, набої калібром 9 мм у кількості 210 шт.

Усвідомлюючи, що вказані речі є вогнепальною зброєю, бойовими припасами, та становлять підвищену загрозу для суспільства, всупереч встановленому Законом порядку, не маючи передбаченого законом дозволу на придбання, зберігання вогнепальної зброї, бойових припасів, ОСОБА_4 зберігав їх у житловому будинку за місцем проживання до моменту вилучення працівниками поліції.

Так, 30 січня 2024 року в період часу з 13 год 35 хв по 21 год 13 хв, в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 було виявлено і вилучено вогнепальну зброю кулемет «Утес», набої калібром 5,45 мм у кількості 12860 шт., набої калібром 7,62 мм у кількості 1784 шт, набої калібром 9 мм у кількості 210 шт.

З приводу цього, підозрюваний ОСОБА_4 будь-яких заперечень не висловив.

Своєю чергою, додані до клопотання матеріали та інформація в них свідчать, що дійсно підозрюваний ОСОБА_4 міг вчинити кримінальне правопорушення, за обставин викладених в підозрі, адже це стверджується, як його показами, так і показами свідків, а також дослідженими в судовому засіданні документами, а саме: витягом з ЄРДР; копією рапорту старшого інспектор-чергового ВП № 2 (м. Тараща) ОСОБА_8 від 31 січня 2024 року; копією протоколу обшуку від 30 січня 2024 року з ілюстративною таблицею; копією акту перевірки об`єкта на наявність вибухових матеріалів від 30 січня 2024 року № 54; копією протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 30 січня 2024 року; копією протоколу допиту свідка ОСОБА_9 від 30 січня 2024 року.

Разом з тим, вищенаведеним висновком про обґрунтованість підозри не констатується наявність в діях ОСОБА_9 вини у вчиненні злочину.

На цій стадії слідчий суддя не вправі наперед вирішувати питання про фактичні обставини кримінального правопорушення, кваліфікацію дій підозрюваного, доведеність чи недоведеність винуватості підозрюваного, давати оцінку доказам щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, оскільки ці питання вирішуються судом при ухваленні судового рішення по суті обвинувачення на підставі обвинувального акта, а не під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу щодо особи, якій повідомлено про підозру у вчиненні злочину, що свідчать про вірогідність причетності особи до вчинення інкримінованого злочину та необхідність застосування щодо такої особи обмежувального заходу.

Обставини здійснення підозрюваним ОСОБА_9 конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Слідча суддя зазначає, що слідчий обґрунтовуючи своє клопотання посилався на наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Слідчий суддя зазначає, що згідно із п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або довести, що така можливість є настільки незначною, що може не виправдати досудове тримання під вартою (п. 21 рішення ЄСПЛ у справі «Подвезько проти України», заява № 74297/11, від 12 лютого 2015 року). У цьому контексті має враховуватися, зокрема, особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування, а також міжнародні контакти (п. 33 рішення ЄСПЛ у справі «W. v. Switzerland» від 26 січня 1993 року). Сама по собі відсутність постійного місця проживання не свідчить про ризик втечі (п. 128 рішення ЄСПЛ у справі «Oleksandr Makarov v. russia», заява № 15217/07 від 12 березня 2009 року).

Слідча суддя зазначає, що згідно з ч. 5 ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України є тяжким злочином, за вчинення якого передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 3-х (трьох) до 7 (семи) років.

Отже, підозрюваному ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим, загрожує покарання, у тому числі у виді позбавлення волі на строк від 3-х (трьох) до 7 (семи) років.

Слідча суддя вважає, що таке покарання є вагомим мотивом для майбутньої втечі підозрюваного ОСОБА_4 .

Слідчою суддею установлено, що підозрюваний ОСОБА_4 має дружину та неповнолітню дитину, є військовослужбовцем.

Однак, наявність таких соціальних зв`язків, з огляду на вагомість доказів вчинення підозрюваним ОСОБА_4 кримінального правопорушення, наявність мотиву для втечі, який обумовлений суворістю можливого покарання, не здатна попередити втечу та переховування підозрюваного ОСОБА_4 від органу досудового розслідування та/або суду.

Своєю чергою ОСОБА_4 є військовослужбовцем, а тому може мати доступ до зброї. Підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним обігом зброї та боєприпасів до неї. Зараз, джерело здобуття ним вогнепальної зброї та боєприпасів не виявлене, що на думку слідчого судді свідчить про те, що він може продовжити вчинення кримінального правопорушення, у якому він обґрунтовано підозрюється.

Отже, слідчий суддя вважає доведеними ризики, передбачені п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Натомість ризик незаконного впливу на свідків, експертів у клопотанні не обґрунтований, а тому слідчий суддя його відхиляє.

Слідчий суддя зазначає, що сторона обвинувачення обґрунтовуючи своє клопотання посилалися, що запобігти зазначеним ними ризикам можливо буде за допомогою цілодобового домашнього арешту.

Слідчий суддя погоджується, що саме такий запобіжний захід зможе забезпечити досягнення мети визначеної у ч. 1 ст. 177 КПК України, з огляду на установлений слідчим суддею ризик продовження вчинення кримінального правопорушення, який такий запобіжний захід, як особисте зобов`язання, або домашній арешт у нічний час, не зможуть попередити, оскільки не обмежують ОСОБА_4 в можливості вільно пересуватися.

Отже, слідчий суддя застосовує до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту та покладає на нього обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді або суду, залежно від стадії кримінального провадження; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну місця проживання та/або роботи.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 202 КПК України, у разі застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваний, обвинувачений, який був затриманий: негайно доставляється до місця проживання і звільняється з-під варти, якщо згідно з умовами обраного запобіжного заходу йому заборонено залишати житло цілодобово.

Керуючись ст. 131, 175, 177, 178, 194, 202, 205 КПК України, слідча суддя

П О С Т А Н О В И В :

клопотання слідчого відділення розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого відділу Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області капітана поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у виді домашнього арешту за місцем проживання: АДРЕСА_2 , строком на 2 (два) місяці, із забороною залишати житло, - цілодобово.

Зобов`язати ОСОБА_4 , протягом 2-х (двох) місяців, виконувати такі обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

1) прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді або суду, залежно від стадії кримінального провадження;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну місця проживання та/або роботи.

Контроль за виконанням покладених на ОСОБА_4 обов`язків покласти на орган Національної поліції, за місцем його проживання.

Доставити ОСОБА_4 до місця його проживання: АДРЕСА_2 , де звільнити з-під варти.

Роз`яснити, що згідно ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Відповідно до ч. 4 ст. 181 КПК України, орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це слідчому або суду, якщо запобіжний захід застосовано під час судового провадження.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду, протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала набирає законної сили в порядку визначеному ст. 532 КПК України.

Повний текст ухвали проголошений 07 лютого 2024 року о 08:30 год.

Слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Ірина ДУБАНОВСЬКА