УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2023 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у залі суду у м. Запоріжжі клопотання старшого слідчого СВ Пологівського РВП ГУНП в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_3 про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернулася до слідчого судді з клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002905 від 13 грудня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України, в обгрунтування якого зазначила наступне.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 12.12.2023, приблизно о 18 годині 00 хвилин, ОСОБА_4 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , взяла до рук автомат «АК-74 № 2091761-82» військовослужбовця ЗСУ ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_5 з власної необережності здійснила декілька пострілів в його бік. Внаслідок цього, ОСОБА_5 від отриманих поранень помер на місці.

13.12.2023 року, в адміністративній будівлі ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: Запорізька область, Пологівський район, місто Оріхів, вулиця Шевченка, 12, слідчим проведено огляд автомату АК-74 з серійним номером НОМЕР_2 , 1988 року випуску, що належить солдату військової частини НОМЕР_1 - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вказану автоматичну зброю добровільно надав для огляду заступник командира зенітної ракетно-артелерійської батареї з МПЗ військової частини НОМЕР_1 , молодший лейтенант ОСОБА_7 .

В ході огляду встановлено, що автомат АК - 74 на лівій частині має цифрове позначення - НОМЕР_2 , 88. На правій його частині, мається позначення АВ, ОД. Автомат, що оглядався, без магазину, мається ремінь.

Вищевказане визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, про що винесено відповідну постанову.

Посилаючись на те, що зазначене майно має істотне значення для проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні, оскільки може бути використано як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, з метою збереження речових доказів, слідчий звернулася до суду із вказаним клопотанням про арешт вищезазначеного майна.

Слідчий підтримала подане клопотання, надавши відповідну заяву.

Представник володільця вилученого майна у судове засідання не з`явився, відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України, його неявка не перешкоджає розгляду клопотання.

На підставі ч. 4 ст. 107 КПК України, розгляд клопотання проведено без фіксації судового процесу технічними засобами.

Дослідивши клопотання, матеріали, якими обґрунтовано доводи клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України , арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Частиною 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Під час розгляду клопотання про арешт майна з наданих слідчому судді матеріалів не встановлено будь-яких даних про те, що зазначене у клопотанні майно містить будь-які дані про його відповідність критеріям, визначеним ст. 98 КПК України.

Постанови про визнання речовим доказом у даному кримінальному провадженні автомату АК-74 з серійним номером 5948452, 1988 року випуску, що належить солдату військової частини НОМЕР_1 - ОСОБА_6 , на який слідчий просить накласти арешт, матеріали клопотання не містять.

В обгрунтування заявленого клопотання слідчим не наведено даних про те, яке доказове значення вказане майно має у даному кримінальному провадженні, з огляду на те, що з наданих матеріалів вбачається, що в ході досудового розслідування у даному кримінальному провадженні встановлено, що гр. ОСОБА_4 за викладених обставин було здійснено постріли з іншого автомату - «АК-74 № 2091761-82» військовослужбовця ЗСУ ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_5 .

В ході розгляду клопотання слідчим суддею не встановлено, які відомості, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, містяться у зазначеному у клопотанні майні у цьому кримінальному провадженні. Таким чином, підстави накладення арешту на таке майно, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, з метою збереження речових доказів, у межах даного кримінального провадження відсутні.

Відповідно до ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

При цьому, ч. 5 ст. 132 КПК України передбачено, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, сторони кримінального провадження повинні подати суду докази обставин, на які вони посилаються.

За викладених обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що мету застосування заходу забезпечення кримінального провадження шляхом накладення арешту на зазначене у клопотанні майно не обгрунтовано, отже не доведено, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права та свободи особи.

Крім того, в ході розгляду даного клопотання доводи слідчого про те, що правовий статус зазначеного у клопотанні майна підпадає під критерії тимчасово вилученого майна, визначені ст. 167 КПК України, не знайшли свого підтвердження, оскільки як вбачається зі змісту протоколу огляду від 13.12.2023 року, долученого до клопотання, зазначене у ньому майно було добровільно надано особою, у користуванні якої воно перебувало.

У зв`язку з вищевикладеним, клопотання слідчого про накладення арешту є необгрунтованим та не підлягає задоволенню.

Керуючись вимогами ст.ст. 131, 132, 170, 172, 173, 175, 167, 369, 372 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ Пологівського РВП ГУНП в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0002905 від 13 грудня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України, а саме: автомату АК-74 з серійним номером НОМЕР_2 , 1988 року випуску, що належить солдату військової частини НОМЕР_1 - ОСОБА_6 , добровільно наданого для огляду заступником командира зенітної ракетно-артелерійської батареї з МПЗ військової частини НОМЕР_1 , молодшим лейтенантом ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1