Справа № 742/2092/21 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/823/23
Категорія - кримінальні Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

обвинуваченого - ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0002013 від 04.12.2018, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 28 вересня 2023 року,

У С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою суду ОСОБА_8 звільнено від кримінальної відповідальності за кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі статті 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення його до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002013 від 04.12.2018 за обвинуваченням ОСОБА_8 - закрито.

Цивільний позов прокурора Чернігівської обласної прокуратури в інтересах держави в особі КНП «Прилуцька центральна міська лікарня» Прилуцької міської ради - залишено без розгляду.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 - залишено без розгляду.

Процесуальні витрати на проведення експертиз на загальну суму - 2 451,60 грн віднесено на рахунок держави.

Питання про долю речових доказів вирішено відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Не погодившись з рішенням суду, обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду стосовно нього скасувати як незаконну та справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вважає, що ухвала суду є необґрунтованою в частині класифікації кримінального правопорушення, також в частині вирішення процесуальних витрат у справі та підлягає скасуванню в цих частинах у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального законодавства. Вказує, що суд своєю ухвалою від 28.09.2023 зазначив обставини, установлені під час кримінального провадження, та перевірив їх доказами, у зв`язку з чим істотно порушив вимоги кримінального процесуального законодавства. Також апелянт не погоджується із зазначенням в ухвалі суду від 28.09.2023, що інкриміноване обвинуваченому кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 286 КК України, яке вчинено 04.12.2018 року, відноситься до категорії нетяжких злочинів. Звертає увагу, що у підготовчому судовому засіданні сторона захисту заявляла клопотання про повернення обвинувального акту у зв`язку з невідповідністю його вимогам КПК України, в якому зазначалося, що інкриміноване обвинуваченому ОСОБА_8 кримінальне правопорушення (злочин) є кримінальним проступком, проте, ухвалою суду від 21.02.2023 у задоволенні клопотання було відмовлено з мотивів, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, відноситься до нетяжкого злочину та не є кримінальним проступком. Переконаний, що у цьому випадку необхідно застосувати положення ч. 1 ст. 5 КК України щодо зворотної дії закону про кримінальну відповідальність.

Також вказує на порушення його права на захист, оскільки клопотання потерпілої та її представника про стягнення процесуальних витрат на правничу допомогу було вирішено без думки обвинуваченого. Зазначає, що під час судового розгляду потерпіла та її представник клопотання про стягнення процесуальних витрат на правову допомогу до 28.09.2023 року до 14 год 43 хв. у судовому засіданні не заявляли, і йому про це клопотання стало відомо тільки 04.10.2023 року із ухвали суду.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги, просив ухвалу місцевого суду залишити без змін, позицію обвинуваченого та його захисника, які наполягали на задоволенні апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, яке ухвалено згідно з нормами матеріального права з дотримання вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Так, згідно із змістом обвинувального акту ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні 04 грудня 2018 року кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Санкція частини першої ст. 286 КК України станом на час вчинення інкримінованого ОСОБА_8 кримінального правопорушення передбачала покарання у виді штрафу від двохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

Після набрання чинності Закону України № 2617-VІІІ від 22 листопада 2018 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», який набув чинності 01 липня 2020 року, покарання, передбачене санкцією ч. 1 ст. 286 КК України, посилене та санкція ч. 1 ст. 286 КК України (в редакції Закону України від 22 листопада 2018 року) передбачає покарання у виді штрафу у розмірі від трьох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправні роботи на строк до двох років, або арешт на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VIII від 22.11.2018 року внесено зміни до Кримінального кодексу України, зокрема, введено поняття кримінального проступку.

Згідно з ч. 2 ст. 12 КК України (в редакції Закону України від 22 листопада 2018 року) кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Водночас, відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України (в редакції Закону України від 22 листопада 2018 року) нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Отже, діяння, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, відноситься не до кримінальних проступків, а до злочинів невеликої тяжкості, а, відтак, до цієї категорії злочинів не може бути застосовано положення абзацу 5 пункту 4 Розділу II Прикінцевих і перехідних положень Закону України № 2617-VІІІ від 22 листопада 2018 року "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень".

З огляду на викладене, на переконання колегії суддів, доводи ОСОБА_8 про те, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, є кримінальним проступком, не ґрунтуються на вимогах Закону.

Посилання у апеляційній скарзі на положення ч. 1 ст. 5 КК України щодо зворотної дії закону про кримінальну відповідальність безпідставні, оскільки у даному випадку ця норми може бути застосовані у разі призначення покарання та до інших кримінально-правових наслідків, оскільки кримінальна відповідальність за вчинення вказаного діяння була посилена.

Що стосується твердження обвинуваченого про порушення його права на захист, оскільки клопотання потерпілої та її представника про стягнення процесуальних витрат на правничу допомогу було вирішено без його думки і вони під час судового розгляду таке не заявляли, а йому про це стало відомо тільки 04.10.2023 року із ухвали суду, то слід зазначити таке.

Як вбачається з матеріалів провадження, у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 подав письмове клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Потерпіла та його представник у судове засідання не з`явилися, подали заяву про розгляд справи за їх відсутності та клопотання про стягнення процесуальних витрат на правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн (т. 3 а.п. 59-65). Як видно зі змісту ухвали суду, у мотивувальній частині суд вказав на необхідність задоволення відшкодування витрат на правову допомогу. Однак, у резолютивній частині ухвали суду такі витрати не стягнув.

Вказане процесуальне правопорушення не порушує прав обвинувачуваного і згідно ст. 412 КПК України не є істотним та таким, яке б перешкодило суду ухвалити законне й обґрунтоване судове рішення.

Отже, обвинувачений ОСОБА_8 в поданій скарзі, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, не навів обґрунтування допущення місцевим судом таких порушень норм процесуального закону, які в силу статті 412 КПК України є істотними і тягнуть за собою безумовне скасування ухвали районного суду.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити вирок або ухвалу без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст., ст. 404, 405, 407, 419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Залишити без задоволення апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 .

Ухвалу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 28 вересня 2023 року, якою ОСОБА_8 звільнено від кримінальної відповідальності за кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі статті 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення його до кримінальної відповідальності, кримінальне провадження стосовно нього закрито - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4