Справа № 303/1392/22
Провадження № 1-кс/303/1366/23
У Х В А Л А

20 жовтня 2023 року м. Мукачево

Слідчий суддя Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області, ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2

за участю: потерпілого - ОСОБА_3 ,

представника потерпілого - адвоката ОСОБА_4

дізнавача СД ВП № 1 Мукачівського РУП ГУНП

в Закарпатській області - ОСОБА_5

прокурора - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 , подану в порядку п.3) ч.1 ст.303 КПК України на рішення дізнавача про закриття кримінального провадження,

у с т а н о в и в:

Адвокат ОСОБА_4 , діючи в інтересах потерпілого ОСОБА_3 , звернулася до слідчого судді зі скаргою на постанову дізнавача про закриття кримінального провадження від 05.10.2023 року, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 12.10.2021 року до ЄРДР було внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення за заявою ОСОБА_3 та зареєстровано кримінальне провадження № 0000434, розпочате дізнання за ознаками ч.2 ст.125 КК України. Виключно в результаті задоволення ряду клопотань потерпілого, дізнавачем було проведено слідчі (розшукові) дії, допитано свідків та проведено судово-медичну експертизу, якою підтверджено наявність тілесних ушкоджень у потерпілого ОСОБА_3 , нехарактерних для падіння з висоти власного зросту, а характерних для нанесення ударів руками. Постанову дізнавача про закриття кримінального провадження від 05.10.2023 року, ним адвокатом, отримано 10.10.2023 року, тому вважає, що процесуальний строк на оскарження постанови про закриття кримінального провадження, ним не пропущений. Скаржник наголошує на тому, що ряд допитаних свідків дали суперечливі покази щодо обставин події, яка мала місце 11.10.2021 року о 14:37 год. біля адмінбудівлі Зубівського старостинського округу, де у його довірителя ОСОБА_3 мав місце конфлікт з старостою ОСОБА_7 .. Крім того, скаржник вважає, що дізнавачем не проведено слідчих експериментів зі свідком ОСОБА_8 та іншими свідками за участю потерпілого. Дізнавачем не враховано вимог ухвали Закарпатського апеляційного суду від 16.03.2023 року, щодо проведення ряду слідчих дій, які не було проведено через відмові свідків від участі в таких. Крім того, дізнавачем було відмовлено потерпілому та його представнику у долученні до матеріалів кримінального провадження аудіо диску з записом розмови, що відбувалася у кабінеті старости села у день події, безпосередньо перед заподіянням тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_3 , а тому вважає, що постанова дізнавачем винесена передчасно, без належного дослідження обставин, без проведення слідчих експериментів, без пояснень експертів, а тому просить таку скасувати.

У судовому засіданні скаржник, представник потерпілого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 підтримав вимоги скарги на постанову дізнавача про закриття кримінального провадження в частині, що стосується ч.2 ст.125 КК України. В частині закриття кримінального провадження за ч.1 ст.296 КК України не заперечив.

У судовому засіданні ОСОБА_3 та його представник адвокат ОСОБА_4 повністю підтримали вимоги скарги з підстав, наведених у такій та наголосили на тому, що вважають постанову дізнавача про закриття провадження в частині за ч.2 ст.125 КК України передчасною, бо дізнавачем не задоволено їх клопотання про приєднання до матеріалів кримінального провадження диска з аудіо записом розмов, що відбувалися приміщенні адмінбудівлі Зубівського старостинського округу 11.10.2021 року, а саме у кабінеті де були присутні: ОСОБА_7 , ОСОБА_3 та свідки, які були допитані в ході дізнання. При цьому, ОСОБА_3 та його представник адвокат ОСОБА_4 вважають, що із запису розмови, можливо буде встановити правдивість показів свідків та біль детально з`ясувати чи мав підстави та мотиви ОСОБА_7 спричинити ОСОБА_3 тілесні ушкодження та чи дійсно ініціатором конфлікту, виступав саме потерпілий.

Дізнавач СД ВП № 1 Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області, ОСОБА_9 та процесуальний керівник у даному кримінальному провадженні прокурор ОСОБА_6 на розгляд скарги з`явився та заперечили проти задоволення скарги та скасування постанови про закриття кримінального провадження, мотивуючи тим, що всі можливі слідчі (розшукові) дій у даному кримінальному провадженні проведені, прямих доказів, які б давали органу дізнання повідомити про підозру за ч.2 ст.125 КК України чи за ч.1 ст.296 КК України особі, на яку вказує потерпілий ОСОБА_3 , у ході дізнання не здобуто, а можливість подальшого здобуття вичерпана, оскільки сам потерпілий ОСОБА_3 під час слідчого експерименту за його участі стверджував, що допитані свідки не могли бачити, яким чином він отримав тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, перелому носа без зміщення уламків, які згідно висновку експерта виникли дії тупого твердого предмета за ударним механізму спричинення, яким могла бути стиснута в кулак рука сторонньої людини чи інший тупий твердий предмет.

Слідчий суддя, заслухавши позицію потерпілого ОСОБА_3 та його представника адвоката ОСОБА_4 , доводи дізнавача та прокурора, підтверджені матеріалами кримінального провадження, дослідивши матеріали скарги та оцінивши їх у сукупності, дійшов наступного висновку.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом N 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. Європейський суд у своїй практиці широко тлумачить дане питання, основним у якому є доступ до суду в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. В той же час, Європейський суд у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

Стаття 2 КПК України визначає, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Положенням ч. 2 ст. 9 КПК України передбачено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Статтею 25 КПК України встановлено, що прокурор, слідчий, дізнавач, зобов`язані в межах своєї компетенції… вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Відповідно до ч. 4 ст. 38 КПК України орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

У п. 42 рішення Європейського суду з прав людини від 13 січня 2011 року у справі "Михалкова та інші проти України" розтлумачено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана "гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції", що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Частиною 1 статті 91 КПК України визначено перелік обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження (ч. 2 ст. 91 КПК України).

Із системного аналізу змісту ст. 91, 284 КПК України вбачається, що у випадку здобуття в ході досудового розслідування інформації про наявність хоча б однієї обставини, яка є підставою для закриття кримінального провадження за одним із пунктів, визначених ч. 1 ст. 284 КПК України, у випадках, передбачених абз. 2 ч. 4 ст. 284 КПК слідчий, дізнавач, прокурор повинен прийняти рішення про закриття такого провадження.

При цьому, прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, дізнавачем, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

З матеріалів скарги вбачається, що постановою дізнавача СД ВП № 1 Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області, ОСОБА_10 від 05.10.2023 року, кримінальне провадження № 0000434, внесене до ЄРДР 12.10.2022 року за ознаками кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.2 ст.125 та ч.1 ст.296 КК України, закрито на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України, оскільки в процесі дізнання встановлена відсутність в діянні ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, тобто не встановлено факту нанесення тілесних ушкоджень громадянину ОСОБА_3 саме громадянином ОСОБА_7 , одночасно дізнавачем встановлена відсутність в діях ОСОБА_7 прямого умислу на вчинення суспільно-небезпечних дій, що грубо порушують громадський порядок, яке вчинене з явної неповаги до суспільства і супроводжувалось особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, що є обов`язковою ознакою для кваліфікації дій за ч.1 ст. 296 КК України.

Вказана постанова дізнавачем обґрунтована тим, що в ході дізнання не здобуто жодних доказів того, що саме ОСОБА_11 спричинив легкі тілесні ушкодження ОСОБА_3 , які виявлені в останнього (ч. 2 ст. 125 КК України), як і не встановлено в діях ОСОБА_7 прямого умислу на вчинення хуліганства (ч.1 ст.296 КК України).

Слід звернути увагу, що ЄСПЛ щодо здійснення ефективного досудового розслідування кримінальних поводжень, у п. 259 «Карабет та інші проти України», зазначив, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини … або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту.

Крім того, відповідно до ст.84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно ч.1 ст.93 КПК України, збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч.2 ст.93 КПК України, сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.125 КК України, умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, в ході дізнання у даному кримінальному провадженні, дізнавачем здійснено ряд слідчих (розшукових) дій, спрямованих на збирання доказів для встановлення фактичних обставин події, що мала місце11.10.2021 року о 14:37 год. біля адмінбудівлі Зубівського старостинського округу між потерпілим ОСОБА_3 та старостою села ОСОБА_7 , на якого потерпілий вказує, як на особу, що спричинила йому тілесні ушкодження.

Згідно показів потерпілого ОСОБА_3 між ним та ОСОБА_7 виник конфлікт в ході якого, останній рукою наніс йому три удари в область голови, а саме: 1 удар у ліве вухо, 1 удар в щелепу, 1 удар по потилиці. Після чого, ОСОБА_7 схопив його за комір куртки та виштовхав з приміщення адмінбудівлі на сходи де вони перечепилися і разом впали зі сходів на землю, отримавши ще інші тілесні ушкодження. Свідками обставин події, як стверджує потерпілий були свіки: ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 .

Згідно висновку експерта № 13/2021 (додаткової) від 17.01.2022 року, у гр-на ОСОБА_3 , згідно медичної документації № 13310 КНП «Мукачівська ЦРЛ», виявлені легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я, які потягли за собою розлад здоров`я на строк більше 6, але не більше, як 21 день. Виникли від ударно-травматичної дії твердим тупим предметом по ударному механізму спричинення, чим міг бути кулак сторонньої людини або сторонній предмет.

Згідно висновку експерта № 5 (комісійної судово-медичної експертизи) від 30.03.2022 року, проведеного з врахуванням даних висновку експерта № 13/2021 (додаткової) від 17.01.2022 року, виявлені у гр-на ОСОБА_3 , тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, перелому носа без зміщення уламків, виникли дії тупого твердого предмета за ударним механізму спричинення, яким могла бути стиснута в кулак рука сторонньої людини чи інший тупий твердий предмет. Тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, перелому носа без зміщення уламків, спричинили розлад здоров`я на строк більше 6, але не більше, як 21 день. За давністю виникнення, вказані тілесні ушкодження, згідно з даними медичної документації, відповідають строку події, що мала місце 11.10.2021 року.

Висновки судово-медичних експертиз, підтвердили, що отримані потерпілим ОСОБА_3 легкі тілесні ушкодження могли утворитися за обставин, про які зазначав потерпілий. Крім того, експертиза вказала, що виявлені у потерпілого тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, перелому носа без зміщення уламків, виникли дії тупого твердого предмета за ударним механізму спричинення, яким могла бути стиснута в кулак рука сторонньої людини чи інший тупий твердий предмет.

З пояснень даних ОСОБА_7 вбачається, що останній не заперечує факт того, що між ним та потерпілим ОСОБА_3 в кабінеті адмінбудівлі Зубівського старостинського округу, куди прийшов ОСОБА_3 , виникла сварка з приводу відмови видати довідку з питань забудови гр. ОСОБА_16 .. Побачивши агресивну поведінку ОСОБА_3 , він - ОСОБА_7 вийшов з кабінету в коридор, а ОСОБА_17 вийшов слідом за ним. У коридові ОСОБА_3 почав сваритися та штовхати його, на що він ОСОБА_11 зробив ОСОБА_18 зауваження та попросив припинити агресивну поведінку. В той час, він почав виходити з приміщення адмінбудівлі та йти у бік сходів, ОСОБА_17 йшов за ним та сварився на нього Біля сходів ОСОБА_17 штовхнув його, внаслідок чого він втратив рівновагу та перечепившись за ОСОБА_19 разом впали та скотилися по сходам на землю.

Згідно протоколів допиту свідків події: ОСОБА_16 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , жоден свідок не підтвердив факт застосування фізичної сили ОСОБА_7 у відношенні ОСОБА_3 , тобто нанесення йому ударів по голові, як стверджує останній у своїх показах. Всі допитані свідки вказують, що чули звуки конфлікту (шум та гуркіт) у коридорі адмінбудівлі, але що саме відбувалося у коридорі між ОСОБА_22 та ОСОБА_23 свідки не бачили. Свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_15 бачили тільки завершення конфлікту, як ОСОБА_3 виштовхнув старосту ОСОБА_7 з приміщення адмінбудівлі до виходу в бік сходинок і вони обоє впали на землю та лежали на землі.

Так, із змісту досліджених безпосередньо слідчим суддею показань зазначених вище свідків убачається, що вони стосуються тих фактів, які свідки сприймали особисто та об`єктивно узгоджуються з іншими доказами, зібраними в ході дізнання та в ході перевірки показів свідків шляхом проведення слідчих експериментів.

Показання ОСОБА_7 , який заперечував нанесення потерпілому ОСОБА_3 тілесних ушкоджень, за обставин події, що мала місце 11.10.2021 року о 14:37 год. біля адмінбудівлі Зубівського старостинського округу, жодним чином не спростовує наявність причинного зв`язку між його діями та наслідками, що настали.

Зібрані у справі докази, на які посилався дізнавач у постанові про закриття кримінального провадження в частині за ч.2 ст.125 КК України, та які надав слідчому судді для огляду (протоколи допитів: свідків, потерпілого, особи на яку вказує потерпілий, як на винного ОСОБА_7 , висновків судових експертиз), у своїй сукупності, фактично є непрямими доказами можливої причетності особи ОСОБА_24 , до умисного спричинення легких тілесних ушкоджень ОСОБА_3 .. При цьому, сам по собі факт виявлення у потерпілого ОСОБА_3 легких тілесних ушкоджень, поза «розумним сумнівом» стороннього спостерігача, жодним чином не доводить вини особи ОСОБА_7 в умисному спричиненні потерпілому ОСОБА_3 тілесних ушкоджень за встановлених в ході дізнання обставин події.

Постановою від 07.12.2020 р. Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у справі № 728/578/19 вказав, що згідно зі ст. 85 КПК належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів. Чинний КПК не містить заборони щодо встановлення тих чи інших обставин на підставі сукупності непрямих (стосовно конкретного факту) доказів, які хоча й безпосередньо не вказують на відповідну обставину, але підтверджують її «поза розумним сумнівом» на основі логічного аналізу їх сукупності та взаємозв`язку.

Разом з цим, дізнавачем, в межах даного кримінального провадження, за наслідками однієї події, що мала місце 11.10.2021 року о 14:37 год. біля адмінбудівлі Зубівського старостинського округу, проводило дізнання по двох кримінальних правопорушеннях, а саме: ч.2 ст.125 КК України - (умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності), та за ч. 1 ст.296 КК України (хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом) з різними об`єктами посягання, способом вчинення та наслідків кримінальних правопорушень, форми вини і мотивів кримінальних правопорушень.

Безпосереднім об`єктом кримінально-правової охорони за ст. 296 КК України є громадський порядок, тобто суспільні відносини, що сформовані внаслідок дії правових норм, а також морально-етичних засад, звичаїв, традицій та інших позаюридичних чинників і полягає в дотриманні усталених правил співжиття. Винятковим цинізмом у контексті ст. 296 КК України визнаються дії, що демонструють брутальну зневагу до загальноприйнятих норм моралі, зокрема прояви безсоромності чи грубої непристойності, публічне оголення, знущання з хворих, дітей, людей похилого віку, осіб, що знаходяться у безпорадному стані. Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони хуліганства є мотив явної неповаги до суспільства. Домінування у свідомості винного такого внутрішнього спонукання і відсутність особистого мотиву посягання на потерпілого є головним критерієм відмежування хуліганства як злочину проти громадського порядку та моральності від злочинів проти особи. Таким чином, для юридичної оцінки діяння за ст. 296 КК України обов`язковим є поєднання ознак об`єктивної сторони цього злочину у виді грубого порушення громадського порядку, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, і суб`єктивної сторони, зокрема, мотиву явної неповаги до суспільства. За відсутності відповідного мотиву, коли застосування насильства зумовлене неприязними стосунками з потерпілим і прагненням завдати шкоди конкретній особі з особистих спонукань, сам собою факт вчинення протиправних дій у громадському місці в присутності сторонніх осіб не дає достатніх підстав для кваліфікації їх як хуліганства. Зміст і спрямованість протиправного діяння, що має істотне значення для його правової оцінки, в кожному конкретному випадку визначається виходячи з часу, місця, обстановки й інших обставин його вчинення, характеру дій винного, а також поведінки потерпілого і стосунків, що склалися між ними. Така позиція щодо кримінально-правової оцінки діяння, передбаченого ст. 296 КК України, містяться в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року (справа № 288/1158/16-к).

Аналізом здобутих органом дізнання доказів (протоколів допитів: потерпілого ОСОБА_3 , особи ОСОБА_7 , свідків: ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_25 , які перевірені в ході слідчих експериментів, висновків експертиз, проведених у даному кримінальному провадженні) встановлено, що 11.10.2021 року о 14:37 год. в примішенні адмінбудівлі Зубівського старостинського округу, між громадянином ОСОБА_3 та старостою ОСОБА_7 мав місце конфлікт, який почався в службовому кабінеті ОСОБА_7 в присутності свідків: ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_8 та ОСОБА_16 , тобто мала місце словесна суперечка між ОСОБА_23 та ОСОБА_22 , в ході якої обоє вийшли в коридор адмінбудівлі. Згідно показів свідків, останні залишилися сидіти в кабінеті старости села, проте чули звуки конфлікту (шум та гуркіт), що доносився з коридору, однак що саме відбувалося в коридорі адмінбудівлі між ОСОБА_17 та ОСОБА_11 ніхто не бачив. Свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_15 , які стояли на вулиці перед адмінбудівлею Зубівського старостинського округу, бачили, як між ОСОБА_17 та русин ОСОБА_26 відбувалася сварка та як ОСОБА_17 виштовхав ОСОБА_24 в напрямку сходів і вони обоє впали зі сходів на землю. При цьому, ОСОБА_7 у своїх поясненнях підтвердив, що між ним та ОСОБА_17 мала місце суперечка, яка почалася у кабінеті та продовжилася у коридорі, а занісчилася на сходах , з яких вони обоє впали на землю.

Разом з цим, згідно висновку експерта № 5 (комісійної судово-медичної експертизи) від 30.03.2022 року, проведеного з врахуванням даних висновку експерта № 13/2021 (додаткової) від 17.01.2022 року, виявлені у гр-на ОСОБА_3 , тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, перелому носа без зміщення уламків, виникли дії тупого твердого предмета за ударним механізму спричинення, яким могла бути стиснута в кулак рука сторонньої людини чи інший тупий твердий предмет. Тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, перелому носа без зміщення уламків, спричинили розлад здоров`я на строк більше 6, але не більше, як 21 день. За давністю виникнення, вказані тілесні ушкодження, згідно з даними медичної документації, відповідають строку події, що мала місце 11.10.2021 року.

Таким чином, в ході дізнання встановлено, відсутність обставин події, які б вказували на наявність в діях ОСОБА_7 ознак хуліганства, тобто грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмо, перебаченого ч.1 ст. 296 КК України, тому в цій частині рішення дізнавача про закриття кримінального провадження є обґрунтованим.

Проте, рішення дізнавача про закриття провадження в частині, що стосується ч.2 ст.125 КК України, слідчий суддя вважає передчасним, оскільки з доказів, здобутих в ході дізнання, вбачається, що у ОСОБА_7 з особистих спонукань раптово виникли неприязні стосункиами з потерпілим ОСОБА_3 , що переросли у конфлікт, який почався у кабінеті при свідках, продовжився у коридорі адмінбудівлі без свідків та завершився на сходинках входу до адмінбудівлі при свідках, що стверджується свідками події та самим потерпілим ОСОБА_3 та особую ОСОБА_7 , даних ними в ході дізнання.

Однак, дізнавачем у ході дізнання не з`ясовано, чи були у ОСОБА_7 підстави чи мотиви на спричинення ОСОБА_3 тілесних ушкоджень та чи були у ОСОБА_3 підстави обмовляти ОСОБА_7 вказуючи на останнього, як на особу, що спричинила йому тілесні ушкодження у коридорі приміщення адмінбудівлі.

Крім того, дізнавачем не задоволено клопотання потерпілого ОСОБА_3 та його представника адвоката ОСОБА_4 про доручення до матеріалів кримінального провадження диску з аудіо записом розмов, які відбувалися у кабінеті приміщення адмінбудівлі старостату у день події, тим самим позбавивши потерпілого подавати докази у кримінальному провадженні, чим порушено вимоги ч.1 ст.93 КПК України.

Такі недоліки дізнання, в частині що стосується ч.2 ст.125 КК України, дають підстави вважати закриття провадження передчасним.

Згідно статей 2, 284 КПК України, закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Тобто, повнота дослідження кримінального провадження означає встановлення всього кола фактичних обставин, що можуть суттєво вплинути на рішення у кримінальному провадженні; використання такої сукупності доказів, яка обґрунтовує зроблені висновки як такі, що не залишають місця сумнівам.

Постанова про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

На думку слідчого судді, встановлені в ході дізнання обставини, є достатніми для можливості дізнавачу надати відповідну оцінку щодо наявності чи відсутності підстав для закриття кримінального провадження за ч.1 ст.296 КК України, а тому слідчий суддя доходить висновку, що винесена дізнавачем постанова відповідає завданням та засадам кримінального провадження, а наведене в ній мотивування є достатнім і релевантним прийнятому рішенню.

За таких обставин слідчий суддя приходить до висновку, що постанова дізнавача СД ВП № 1 Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області, ОСОБА_10 від 05.10.2023 року про закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України в частині, що стосується кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.296 КК України, відповідає вимогам ч. 5 ст. 110 КПК України, оскільки в процесі дізнання встановлена відсутність в діянні особи, на яку вказує потерпілий, складу кримінального правопорушення.

Доводи скаржника (заявника) щодо невиконання слідчим необхідних слідчих дій з метою перевірки здобутих в ході дізнання доказів - є підставою для задоволення скарги та скасування постанови дізнавача про закриття кримінального провадження від 05.10.2023 року в частині що стосується ч.2 ст.125 КК України, оскільки під час розгляду скарги виявлена неповнота проведення дізнання в частині перевірки здобутих доказів.

Виходячи з вищевикладеного, слідчий суддя приходить до переконання щодо часткового задоволення скарги адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах потерпілого ОСОБА_3 , на постанову дізнавача про закриття кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись: ст. 303, 306, 307 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 , подану в порядку п.3) ч.1 ст.303 КПК України на рішення дізнавача про закриття кримінального провадження № 0000434, внесеного до ЄРДР 12.10.2021 року за ознаками кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.2 ст.125, ч. 1 ст.296 КК України, - задоволити частково.

Постанову дізнавача СД ВП № 1 Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області, лейтенанта поліції ОСОБА_27 про закриття кримінального провадження № 0000434, внесеного до ЄРДР 12.10.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 та ч. 1 ст.296 КК України від 05.10.2023 року в частині, що стосується ч.2 ст.125 КК України - скасувати. Дізнання за ч.2 ст.125 КК України продовжити.

У решті відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Слідчий суддя Наталія МОРОЗОВА