Справа № 715/2442/23
Провадження № 1-кп/715/22/24
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.02.2024 селище Глибока

Глибоцький районний суд Чернівецької області

у складі головуючого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0002540 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 135 та ч.3 ст.286-1 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Прокурор Глибоцького відділу Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням в кримінальному провадженні №0002540 від 05.07.2023 року про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 135 та ч.3 ст.286-1 КК України.

05.07.2023 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 135 та ч.3 ст.286-1 КК України.

07.07.2023 року відносно ОСОБА_4 за клопотанням органу досудового розслідування слідчим суддею Глибоцького районного суду Чернівецької області застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 03.09.2023 року.

01.09.2023 року ухвалою Глибоцького районного суду Чернівецької області задоволено клопотання прокурора Глибоцького відділу Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком до 30 жовтня 2023 року.

26.10.2023 року ухвалою Глибоцького районного суду Чернівецької області задоволено клопотання прокурора Глибоцького відділу Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком до 24 грудня 2023 року.

19.12.2023 року ухвалою Глибоцького районного суду Чернівецької області задоволено клопотання прокурора Глибоцького відділу Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком до 17 лютого 2024 року.

Просить суд продовжити відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів.

Прокурор Глибоцького відділу Чернівецької окружної прокуратури в судовому засіданні клопотання про продовження застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підтримав та просив суд клопотання задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечували проти застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просили суд застосувати більш м`який запобіжний захід, посилаючись на не доведеність ризиків, вказаних в клопотанні, а також на необхідність щоденної підтримки дружини обвинуваченим, на утриманні якої знаходяться 3 малолітніх дітей.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання, копії матеріалів, документів, якими прокурор обґрунтовує свої доводи, суд дійшов до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі Конвенція) гарантує основоположне право на свободу та недоторканість, яке є найважливішим у «демократичному суспільстві» у розумінні Конвенції. Кожен має право на захист цього права, що означає не бути позбавленим або не мати продовження позбавлення свободи, крім випадків, коли таке позбавлення відбувалось за умов, встановлених у п.1 ст.5 Конвенції. Цей перелік винятків є вичерпним і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідає цілям цього положення, а саме гарантувати, що нікого не буде свавільно позбавлено свободи. Для того, щоб позбавлення свободи не вважалось свавільним, додержання національного закону при його застосуванні є недостатнім. Такий захід має бути необхідним за конкретних обставин.

Таким чином, тримання під вартою у відповідності до підпункту (c) пункту 1 статті 5 Конвенції має задовольняти вимогу пропорційності. Тобто, суд повинен розглядати питання, чи взяття особи під варту конче необхідним та чи можуть інші, менш суворі заходи бути достатніми для досягнення цієї цілі.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

При судовому розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд враховує вимоги п.п.3,4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Зокрема, при розгляді клопотання суд оцінює підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з урахуванням конкретних обставин справи.

Як зазначив Європейський суд з прав людини, ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova («Бекчиєв проти Молдови») § 58).

Крім цього, враховуючи практику Європейського суду та положення ч.1 ст. 178 КПК України, при розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою суд бере до уваги характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством. При цьому практика ЄСПЛ виходить з того, що тяжкість покарання, якому може бути підданий підозрюваний, можна розглядати як обставину, що може спонукати його до втечі (рішення у справах «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року, «Ілійков проти Болгарії»)

Дослідивши надані докази, суд вважає, що стороною обвинувачення доведено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Так, на даний момент існує необхідність у застосуванні стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки він обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі строком від 5 до 10 років, при цьому суд бере до уваги його поведінку з моменту ДТП до часу затримання. Розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції ще не завершено, а тому може виникнути необхідність в повторному допиті свідків та потерпілих, на яких обвинувачений може незаконно впливати. Крім того, ОСОБА_4 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за злочини різного ступеню тяжкості.

Беручи до уваги доведеність стороною обвинувачення наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та сукупність характеризуючих даних про особу обвинуваченого, суд вважає за доцільне застосування до нього запобіжного заходу вигляді тримання під вартою.

Згідно ч.4 ст.183 КПК України - слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, який спричинив загибель людини.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, відсутні підстави для визначення розміру застави у кримінальному провадженні, оскільки наслідком злочину, в якому обвинувачується ОСОБА_4 , є загибель людини. При цьому посилання сторони захисту на наявність на утриманні трьох малолітніх дітей не можуть слугувати самостійною підставою для зміни діючого на сьогодні запобіжного заходу, оскільки ризики, передбачені ст. 177 КПК України, продовжують існувати.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 184, 192-194, 196 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора Глибоцького відділу Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити.

Продовжити дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, одруженого, офіційно працевлаштованого, строком до 05 квітня 2024 року.

Ухвалу для виконання направити начальнику Чернівецької установи виконання покарань №33.

На ухвалу може бути подана апеляція до Чернівецького апеляційного суду протягом 7-ми днів з дня її оголошення.

Суддя: