Справа № 567/1980/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.10.2023 м. Острог

Слідчий суддя Острозького районного суду

Рівненської області ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

слідчої - ОСОБА_4

підозрюваного ОСОБА_5

розглянувши клопотання слідчої СВ ВП №3 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Буща Здолбунівського району Рівненської області, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, неодруженого, не працюючого, людини з інвалідністю ІІІ групи, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 126-1 КК України,

встановила:

26.10.2023 слідча ВП №3 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_4 звернулася до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання щодо ОСОБА_5 .

Клопотання погоджено з прокурором та мотивовано наступним.

ОСОБА_5 підозрюється в тому, що умисно, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи настання таких наслідків, систематично у період часу з 11 березня 2023 до 01 жовтня 2023 вчиняв психологічне насильство щодо своєї падчерки ОСОБА_6 , з якою перебуває у сімейних відносинах та спільно проживає за адресою АДРЕСА_2 , що призводить до психологічних страждань, емоційної залежності та погіршення якості життя потерпілої.

Зокрема, 11 березня 2023 приблизно об 11 год. ОСОБА_5 , перебуваючи у будинку за місцем спільного проживання у АДРЕСА_2 , вчинив стосовно своєї падчірки ОСОБА_6 дії психологічного насильства, які проявились в тому, що ОСОБА_5 висловлювався стосовно потерпілої нецензурними та образливими словами, погрожував їй фізичною розправою.

Також 19 липня 2023 приблизно о 14 год., ОСОБА_5 , перебуваючи у будинку за місцем спільного проживання у АДРЕСА_2 , знову вчинив стосовно своєї падчірки ОСОБА_6 дії психологічного насильства, які проявилися в тому, що ОСОБА_5 висловлювався стосовно потерпілої нецензурними та образливими словами, погрожував їй фізичною розправою.

За вищевказаними фактами ОСОБА_5 постановами Острозького районного суду Рівненської області від 27.03.2023 у справі № 567/442/23, від 09.08.2023 у справі № 567/1378/23 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1, ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Продовжуючи свої злочинні дії, в період часу приблизно з 22 год. 30 вересня 2023 до 02 год. 01 жовтня 2023, ОСОБА_5 , перебуваючи у будинку та на подвір`ї за місцем спільного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив стосовно своєї падчірки ОСОБА_6 дії психологічного насильства, які проявилися в тому, що ОСОБА_5 висловлювався стосовно потерпілої нецензурними та образливими словами, погрожував їй фізичною розправою.

Окрім того, 01 жовтня 2023 приблизно о 17 год., ОСОБА_5 , перебуваючи у будинку та на подвір`ї за місцем спільного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив стосовно своєї падчірки ОСОБА_6 дії психологічного насильства, які проявилися в тому, що ОСОБА_5 висловлювався стосовно потерпілої нецензурними та образливими словами, погрожував їй фізичною розправою.

Вказаними насильницькими діями ОСОБА_5 завдав потерпілій ОСОБА_6 психологічних страждань та призвів до погіршення якості життя потерпілої.

Отже, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, тобто у вчиненні домашнього насильства, а саме в умисному систематичному вчиненні психологічного насильства відносно особи, з якою перебуває у сімейних відносинах, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи.

25.10.2023 ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення передбаченого ст. 126-1 КК України.

В клопотанні ставиться питання про застосування запобіжного заходу у відношенні ОСОБА_5 у вигляді особистого зобов`язання у зв`язку з тим, що слідча вважає, що існує ризик, передбачений п. 1. ч.1 ст.177 КІІК України, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування або суду, п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний може незаконно впливати на потерпілу та свідків, а також п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме - що ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення.

З метою забезпечення дієвості даного кримінального провадження вважає доцільним застосувати вищевказаний запобіжний захід.

В судовому засіданні слідчий та прокурор посилаючись на наявність ризиків, передбачених п.1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України просять клопотання задоволити.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні проти обрання щодо нього запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання заперечив.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, заслухавши думку учасників судового розгляду, слідчий суддя вважає, що клопотання є необґрунтованим та не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

З витягу з кримінального провадження вбачається, що ВП №3 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000282 від 01.10.2023, за ст. 126-1 КК України.

25.10.2023 ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення передбаченого ст. 126-1 КК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» вказано, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином і такі факти мають бути досить переконливими, щоб суддя на підставі їх розумної оцінки міг визнати причетність особи до вчинення злочину вірогідною.

На стадії досудового розслідування слідчий суддя може, враховуючи правову позицію ЄСПЛ щодо визначення поняття "обґрунтована підозра" як існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, оцінити лише достатність зібраних доказів для підозри певної особи у вчиненні кримінального правопорушення, не вдаючись до їх оцінки як допустимих.

Обґрунтованість підозри вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_7 від 17.10.2023; протоколами допиту свідків ОСОБА_8 від 18.10.2023; ОСОБА_9 від 20.10.2023; ОСОБА_10 від 24.10.2023; постановами Острозького районного суду від 27.03.2023 у справі № 567/442/22, від 19.07.2023 у справі №567/1378/22 про притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності за ч. 1, ч. 2 ст. 173-1 КУпАП та іншими матеріалами кримінального провадження.

Згідно з частиною третьою статті 26 КПК, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень Кримінальним процесуальним кодексом України.

За змістом положень ст. 193, 194 КПК, слідчий суддя на даній стадії кримінального судочинства не вправі вирішувати ті питання, які вирішує суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Водночас, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.

Враховуючи наведене, слідчий суддя вважає, що зібрані органами досудового розслідування докази, на даному етапі досудового розслідування, дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Водночас слідчий суддя вважає, що слідчим, прокурором не доведено існування ризику передбаченого п. 1.ч. 1 ст. 177 КПК жодними доказами, а саме що підозрюваний, усвідомлюючи можливе покарання за скоєне, в разі незастосування до нього запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, матиме реальну можливість переховуватись від органів досудового розслідування відділення поліції №3 Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області та суду задля уникнення від кримінальної відповідальності, оскільки до матеріалів клопотання не додано доказів що ОСОБА_5 не виконував свої процесуальні обов`язки, ухилявся від явки до слідчого чи здійснював будь-які дії, спрямовані на залишення свого постійного місця проживання.

Також в судовому засіданні не доведено існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме що ОСОБА_5 може незаконно впливати на потерпілу ОСОБА_7 та свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 оскільки матеріали клопотання не містять будь-яких відомостей, пояснень, наданих зазначеними свідками про вчинення підозрюваним таких дій спрямованих на здійснення на них впливу щодо зміни показань.

Крім того, слідча в судовому засіданні зазначила, що свідки та потерпіла по вказаному провадженні вже допитані.

Окрім того, слідчий суддя вважає, що в судовому засіданні не доведено існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме - що підозрюваний ОСОБА_5 може вчинити кримінальне правопорушення, оскільки відомості про притягнення його до кримінальної відповідальності відсутні, а притягнення до адміністративної відповідальності не свідчить про те, що останній може вчинити нові кримінальні правопорушення.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 слідчий суддя також враховує обставини, передбачені ст. 178 КПК України: тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 і, зокрема те, що за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 2 років, характер та обставини вчинених кримінальних правопорушень та бере до уваги відомості про його особу.

ОСОБА_5 має постійне місце проживання, не працевлаштований, раніше не судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря-психіатра та нарколога не перебуває, отримує пенсію по інвалідності.

Згідно зі статтею 131 КПК одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Згідно з частиною першою статті 177 КПК метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також наявність ризиків, передбачених цим Кодексом.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, серед іншого, переховуватися від суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

З зазначених положень слідує, що запобіжні заходи є заходами превентивного характеру, що застосовуються з метою запобігання протиправній поведінці обвинуваченого і забезпечення кримінального провадження. Превентивний характер цих заходів чітко проявляється в цілях їх застосування, якими є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити дії, які ст.177 КПК України віднесено до ризиків у кримінальному провадженні.

Ризиками у кримінальному провадженні є наявність відомостей, які свідчать про можливість виникнення у майбутньому проявів протиправної поведінки обвинувачених.

Відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Так, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до двох років, однак, враховуючи що наявність ризиків передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст 177 КПК України не доведено, то підстави для застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відсутні. Встановлені під час розгляду клопотання обставини, є недостатніми для переконання, що застосування запобіжного заходу, є необхідним.

Крім того, вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу у виді особистого зобовязання відносно підозрюваного, слідчий суддя враховує положення Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

З поданого клопотання вбачається, що воно формальне і таке що направлене виключно на створення показників в роботі.

Відповідно до ст. 179 КПК України, особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені ст. 194 цього Кодексу.

Зазначеною статтею передбачена можливість застосування відповідного запобіжного заходу з зобов`язанням підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладання яких була доведена прокурором, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

В судовому засідання доведено існування обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, однак, сукупність умов передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, що є необхідними для застосування запобіжного заходу, зокрема, наявність ризиків передбачених п.1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, на які посилається слідчий, в судовому засіданні не доведено, а відтак не доведено необхідності застосування запобіжного заходу для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні та забезпечення виконання покладених на підозрюваного процесуальних обов`язків.

Вказуючи в клопотанні на необхідість винесення обмежувальних заходів, що застосовуються до осіб, що вчинили домашне насильство, слідча не зазначає та не доводить вимоги ч.1, 3 ст.91-1 КК України, і оцінюється судом як надумані.

Наведене у сукупності вказує на те, що для забезпечення цілей і мети кримінального провадження та виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків, відсутня необхідність в застосуванні щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, оскільки такий захід є непропорційним, неспівмірним та таким, що суперечитиме КПК України, а відтак слідчий суддя доходить до висновку, що клопотання задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 179, 193-196, 369-372 КПК України

ухвалила:

в задоволенні клопотання слідчої СВ ВП №3 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно ОСОБА_5 відмовти.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддяОСОБА_1