Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

26.10.2023 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретарки судових засідань ОСОБА_4 ,

та учасників судового розгляду: прокурора ОСОБА_5 , та

підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/4806/485/23, за апеляційною скаргою прокурора Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09 вересня 2023 року, відмовлено у задоволенні погодженого прокурором клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_8 (далі - слідчий), у кримінальному провадженні №0000247, відомості про кримінальне правопорушення у якому 23.08.2023 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів відносно підозрюваного

ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та фактично проживаючого в АДРЕСА_1 , громадянина України, українця за національністю.

Цією ухвалою щодо підозрюваного ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту без застосування електронних засобів контролю до 03 листопада 2023 включно з покладенням на підозрюваного таких процесуальних обов`язків: прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою; цілодобово не залишати місце фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 ; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби у Закарпатській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

З матеріалів клопотання убачається, що 09 вересня 2023 року, до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області звернувся слідчий з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України, ОСОБА_6 . У клопотанні слідчий вказує на те, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України, яке, відповідно до ст. 12 КК України, віднесено до тяжких злочинів, і за яке може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 9 років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна. У клопотанні слідчий посилається на наявність доказів, які слугували підставою для висунення підозри, на існування передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків, а саме: підозрюваний ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду. Так, ОСОБА_6 , будучи мешканцем смт Тересва, Закарпатської області, яке є прикордонним районом та межує з Румунією, може покинути територію України поза пунктами пропуску, оскільки чітко знає місця несення служби прикордонних нарядів та місця, де можна здійснити безпосередньо спробу незаконного перетину кордону. Слідчий також вказує на існування ризику незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні, оскільки наразі всіх осіб, які можуть бути причетні до вчинення кримінального правопорушення не встановлено, тому ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, може координувати свої дії із невстановленими співучасниками кримінального правопорушення. Наявність ризику перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином та ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, на переконання слідчого, підтверджується наданими органом досудового розслідування доказами, оскільки ОСОБА_6 не має стабільного офіційного доходу, з метою збагатитись може вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється. Слідчий у клопотанні також зазначає, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою з можливістю внесення застави не дозволить запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. З огляду на викладене вище, слідчий просить застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В ухвалі слідчий суддя зазначає, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна. Слідчий суддя вважає доведеним існування ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України: переховування підозрюваного ОСОБА_6 від органів досудового розслідування та/або суду; незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадження; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином. Ризик вчинити інше кримінальне правопорушення слідчий суддя вважає недоведеним стороною обвинувачення. Беручи до уваги те, що стороною обвинувачення не доведено, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, та враховуючи вік і стан здоров`я підозрюваного, міцність соціальних зв`язків, а саме те, що ОСОБА_6 має цивільну дружину та дитину на утриманні, є єдиним годувальником у сім`ї, слідчий суддя дійшов висновку, що відносно ОСОБА_6 необхідно обрати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою реєстрації та фактичного проживання підозрюваного ОСОБА_6 : АДРЕСА_1 , без застосування електронного засобу контролю на строк до 03 листопада 2023 року, з одночасним покладенням на підозрюваного обов`язків, визначених ч.5 ст. 194 КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор вказує на незаконність та необґрунтованість ухвали слідчого судді, просить її скасувати. Зазначає, що слідчий суддя під час розгляду клопотання залишив поза увагою наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не врахував обставини вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення. Апелянт вказує на те, що наведені слідчим ризики підтверджені належними та достовірними доказами, які слідчим суддею до уваги не взяті. Під час розгляду клопотання документально не підтверджені обставини наведені стороною захисту щодо наявності у підозрюваного ОСОБА_6 цивільної дружини і те, що на його утриманні є сім`я. На підставі вищенаведеного, прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали слідчого судді, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, пояснення прокурора ОСОБА_5 , який просив задовольнити апеляційну скаргу, підозрюваного ОСОБА_6 , який просив відхилити апеляційну скаргу, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Апеляційна скарга розглядається у відсутності адвоката, неявка якого, з огляду на положення ст. 422 КПК України, не перешкоджає її розгляду. Приймаючи рішення про розгляд апеляційної скарги за відсутності адвоката, береться до уваги і те, що: адвокат належним чином повідомлений про час та місце розгляду апеляційної скарги; від підозрюваного не надходило заяви про відкладення розгляду апеляційної скарги у зв`язку з неявкою адвоката на розгляд справи; прокурор та підозрюваний не заперечували щодо розгляду апеляційної скарги без участі адвоката. При оцінці доводів заяви захисника про відкладення апеляційного розгляду у зв`язку з участю в судових засіданнях інших судів, апеляційний суд бере до уваги те, що розгляд апеляційної скарги вже неодноразово відкладався, у тому числі і на підставі клопотання сторони захисту, і при цьому, стороною захисту не надано жодних доказів у підтвердження цих доводів, а тому апеляційний суд визнає їх не поважними причинами неприбуття захисника на розгляд апеляційної скарги.

При оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті судового рішення апеляційний суд бере до уваги приписи таких нормативно-правових актів.

Так, відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби, а відповідно до ч. 6 даної статті строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію, і запобіжний захід вважається скасованим.

Колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді місцевого суду про те, що клопотання про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_6 подано до суду в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування й відповідає вимогам ст. 184 КПК України, ґрунтується на вимогах закону та змісті викладених у ньому доводів.

При цьому, колегія суддів бере до уваги те, що у провадженні СУ Головного управління Національної поліції в Закарпатській області знаходиться кримінальне провадження, внесене 28.08.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000247, за ознаками передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України кримінального правопорушення, процесуальне керівництво у якому здійснюється прокурорами Закарпатської обласної прокуратури.

Із журналу судового засідання вбачається, що у розгляді клопотання брали участь як підозрюваний ОСОБА_6 , так і його захисник - адвокат ОСОБА_9 , що свідчить про дотримання права підозрюваного ОСОБА_6 на захист.

Обґрунтованим є й висновок слідчого судді про те, що прокурором та слідчим наведено обставини, які свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, а саме організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями, вчинені з корисливих мотивів. Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні злочину підтверджується зібраними у кримінальному провадженні та доданими до клопотання доказами (протоколами допиту свідка, оглядів місця події, пред`явлення для впізнання за фотознімками, затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, тощо), на підставі яких слідчий виніс повідомлення ОСОБА_6 про підозру від 09.09.2023. Погоджуючись з указаним висновком, колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини, відображену в п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, п. 32, Series A, N 182). При цьому, колегія суддів доходить висновку про те, що додані до клопотання докази підтверджують причетність ОСОБА_6 до скоєння кримінального правопорушення, а також підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити кримінальне правопорушення. Разом із тим, колегія суддів зазначає, що висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінальних проваджень. Крім того, колегія суддів бере до уваги і те, що обґрунтованість підозри ОСОБА_6 сторонами кримінального провадження не оспорюється.

Разом із тим, на переконання апеляційного суду, обґрунтованим є і висновок слідчого судді про наявність передбачених п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків, а саме можливого переховування підозрюваного ОСОБА_6 від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Погоджуючись із указаним висновком, колегія суддів вважає, що, усвідомлюючи тяжкість покарання, яке передбачено за вчинення інкримінованого підозрюваному ОСОБА_6 злочину (позбавлення волі на строк від 7 до 9 років із позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, із конфіскацією майна), підозрюваний ОСОБА_6 з метою уникнення кримінальної відповідальності може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків задля зміни ними показів на його користь, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

При цьому, апеляційний суд погоджується з висновком про недоведеність органом досудового розслідування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, на який вказується у клопотанні слідчого, а саме вчинення іншого кримінального правопорушення. Такий ризик апеляційний суд визнає недоведеним, оскільки такий не підтверджений жодними доказами, а відтак ґрунтуються виключно на припущеннях. Тому, на переконання апеляційного суду, слідчий суддя обґрунтовано не взяв його до уваги.

Разом із тим, апеляційний суд погоджується і з висновками слідчого судді про те, що слідчим та прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти передбаченим п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України ризикам. При цьому, апеляційний суд бере до уваги і те, що стороною обвинувачення не надано доказів, які б свідчили про те, що інший, більш м`який, запобіжний захід, ніж тримання під вартою, буде недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_6 у кримінальному провадженні.

При цьому, слідчий суддя дав належну оцінку даним про особу підозрюваного, який раніше не судимий, має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, цивільну дружину та дитину на утриманні.

Тому, доводи слідчого та прокурора про те, що інші, більш м`які, запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, будуть недостатніми для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_6 , апеляційний суд вважає такими, що ґрунтуються на припущеннях, які не підтверджені будь-якими доказами як під час розгляду слідчим суддею клопотання, так і апеляційним судом під час розгляду апеляційної скарги.

Апеляційний суд також вважає, що клопотання слідчого та доводи апеляційної скарги прокурора не містять переконливого обґрунтування про наявність у підозрюваного наміру перешкоджати досудовому розслідуванню у такий спосіб, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, буде недостатнім для запобігання будь-яким із передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України ризикам.

Разом із тим, до апеляційної скарги прокурором не додано доказів, які б із певною вірогідністю свідчили, що обрання щодо підозрюваного ОСОБА_6 менш суворого запобіжного заходу, ніж взяття під варту, не забезпечить його належну процесуальну поведінку, а також про те, що підозрюваний ОСОБА_6 з моменту обрання йому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не виконував покладені на нього процесуальні обов`язки.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає, що слідчим та прокурором не доведено, що інший, більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, зокрема цілодобовий домашній арешт без застосування електронних засобів контролю, буде недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та виконання покладених на нього обов`язків як підозрюваного, а також запобігання передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України ризикам.

Приймаючи судове рішення беруться до уваги положення, які містяться у п. п. 3 і 4 ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, колегія суддів зазначає, що сама по собі тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , не може бути безумовною підставою для застосування щодо нього найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ця обставина повинна враховуватись у сукупності разом з іншими обставинами.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про те, що при розгляді клопотання слідчий суддя, взявши до уваги вищенаведені обставини, вимоги кримінального процесуального закону та дані про особу підозрюваного, дійшов до належних висновків про відмову в задоволенні клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та про можливість застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту без застосування електронних засобів контролю, які ґрунтуються на вимогах закону й доданих до клопотання матеріалах, у зв`язку із чим, визнаються апеляційним судом обґрунтованими й належним чином вмотивованими. При цьому, колегія суддів вважає, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту без застосування електронних засобів контролю буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_6 у кримінальному провадженні.

Із урахуванням наведеного вище, доводи апеляційної скарги про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також про те, що обставини щодо наявності у підозрюваного ОСОБА_6 цивільної дружини та сім`ї на утриманні документально не підтверджені, апеляційний суд відхиляє як такі, що жодним чином не спростовують висновків слідчого судді про можливість застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту без застосування електронних засобів контролю.

При цьому, як такі, що не знаходять свого підтвердження та являються безпідставними, апеляційний суд відхиляє і доводи апеляційної скарги про те, що слідчий суддя не врахував обставини вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення.

На інші доводи в обґрунтування незаконності судового рішення в апеляційній скарзі не вказується, і таких даних у ході розгляду апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.

Разом із тим, слідчим суддею встановлено строк дії запобіжного заходу відповідно до вимог ч. 6 ст. 181 КПК України, а також обґрунтовано, відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, покладено на підозрюваного такі процесуальні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою; цілодобово не залишати місце фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 ; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби у Закарпатській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, - до 03 листопада 2023 року включно.

Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а ухвала слідчого судді, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни.

Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду не встановлено фактів, які б могли вплинути на висновки слідчого судді чи спростувати їх, і на такі не вказується як в апеляційній скарзі, так і не вказував прокурор під час її розгляду.

Керуючись ст. ст. 176- 181, 183, 194, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу, яку подав прокурор ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09 вересня 2023 року, якою відмовлено у задоволенні погодженого прокурором клопотання слідчого, у кримінальному провадженні №0000247, відомості про кримінальне правопорушення у якому 23.08.2023 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів відносно підозрюваного ОСОБА_6 , та обрано щодо нього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту без застосування електронних засобів контролю до 03 листопада 2023 включно з покладенням на підозрюваного процесуальних обов`язків, - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: