Справа № 452/974/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1126/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові у режимі відеоконференції апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Самбора Львівської області, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на ухвалу Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 1 листопада 2023 року про продовження останній запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а :

вищевказаною ухвалою задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченій ОСОБА_6 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 31 грудня 2023 року включно, без права внесення застави.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, обвинувачена ОСОБА_6 звернулася з апеляційною скаргою, у якій просить замінити їй запобіжний захід більш м`яким, а саме на запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за місцем проживання: АДРЕСА_2 .

Подану апеляційну скаргу мотивує тим, що вона перебуває під вартою з 15 грудня 2022 року. Просить замінити їй запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт за місцем проживання її співмешканця ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_2 , який є власником цього помешкання. Запевняє, що не має наміру переховуватись від суду, а також не має можливості впливати на потерпілу та свідків, котрі вже були допитані під час судового розгляду. Крім цього, вона не в змозі знаходитись у місці попереднього ув`язнення з огляду на те, що стан її здоров`я погіршився.

У судове засідання захисник обвинуваченої ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_9 , будучи належним чином повідомленою про час та місце проведення апеляційного розгляду, не з`явилась, про поважність причин неявки не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи не подала.

Обвинувачена ОСОБА_6 у судовому засіданні подану апеляційну скаргу підтримала та просила таку задовольнити. Не заперечила проти розгляду її апеляційної скарги у відсутності захисника.

Прокурор ОСОБА_7 просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, зазначивши, що така не ґрунтується на вимогах закону.

Заслухавши доповідача, позицію учасників процесу, перевіривши доводи апеляційної скарги, вивчивши надані в копіях матеріали контрольного провадження, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Частиною 1 ст. 404 КПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Частиною 2 ст. 331 КПК України передбачено, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Як вбачається з наданих суду матеріалів, на розгляді Самбірського міськрайонного суду Львівської області перебуває кримінальне провадження №0000676 від 15 грудня 2022 року про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

У межах цього кримінального провадження слідчим суддею Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 16 грудня 2022 року ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого в подальшому було неодноразово продовжено, востаннє ухвалою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 1 листопада 2023 року.

Підставами для обрання запобіжного заходу та продовження строку тримання під вартою стали достатні підстави вважати, що ОСОБА_6 може: переховуватися від суду, що зумовлене тяжкістю інкримінованого їй злочину та можливої міри покарання за нього; незаконно чинити тиск на потерпілу та свідків у цьому кримінальному провадженні, спонукаючи їх до зміни показань; вчинити інше кримінальне правопорушення. Крім цього, враховано особу обвинуваченої ОСОБА_6 , зокрема те, що вона раніше судима, не працює, не має постійного джерела доходів та міцних соціальних зв`язків. Також судом взято до уваги, що матеріали справи не містять даних, що ОСОБА_6 , після вчинення кримінального правопорушення та обрання щодо неї запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, проживала без реєстрації шлюбу з іншим чоловіком, окрім померлого ОСОБА_10 , відтак відсутні підстави вважати, що обвинувачена має визначене та постійне місце проживання.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що з моменту взяття ОСОБА_6 під варту та до моменту вирішення клопотання прокурора, не змінилися обставини, які стали підставою для обрання щодо неї запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та не змінилася обстановка, яка дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченої не зможе забезпечити більш м`який запобіжний захід.

Наведені прокурором в судовому засіданні підстави для продовження строку тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та вмотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу, станом на сьогодні не змінилися та не зменшилися.

Вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_6 , суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою, та обґрунтовано дійшов висновку про існування тих обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність продовження обвинуваченій ОСОБА_6 строку тримання під вартою для забезпечення виконання покладених на неї процесуальних обов`язків, та вважає, що застосування до обвинуваченої більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти ризикам кримінального провадження та може негативно відобразитися на здійсненні судового розгляду, в тому числі щодо належного виконання обвинуваченою своїх процесуальних обов`язків. Відомостей, які б свідчили про неможливість подальшого застосування до обвинуваченої ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, сторонами не надано.

Доводи апеляційної скарги про те, що прокурор не довів існування ризиків є необґрунтованими, оскільки питання щодо застосування запобіжного заходу розглядалось судом в порядку, передбаченому ст. 331 КПК України, та з матеріалів провадження вбачається, що при продовженні ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою місцевий суд враховував не лише тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченій у разі визнання її винною у вчиненні інкримінованого злочину, а й існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, запобіганню яким може сприяти лише тримання обвинуваченої під вартою.

Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції», «Москаленко проти України» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Твердження обвинуваченої про те, що вона має постійне місце проживання та цивільного чоловіка, що свідчить про наявність міцних соціальних зв`язків, самі по собі не можуть слугувати підставою для застосування щодо останньої більш м`якого запобіжного заходу, адже наведені обставини не можуть підтверджувати належну процесуальну поведінку обвинуваченої та відсутність ризиків, з якими закон пов`язує можливість застосування або продовження такого запобіжного заходу, як тримання під вартою. Більше того, як правильно зазначено судом першої інстанції, жодних даних про те, що в обвинуваченої ОСОБА_6 наявний цивільний чоловік та постійне місце проживання суду не представлено.

Покликання апелянта на тривалість перебування під вартою колегія суддів до уваги не бере, оскільки вказана обставина не належить до переліку обставин, визначених ст. 178 КПК України, які враховуються при продовженні застосування запобіжного заходу.

Погоджується колегія суддів і з висновком суду першої інстанції про неможливість визначення обвинуваченій ОСОБА_6 альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

Так, згідно з п. 1, п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини.

З огляду на те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину, поєднаного із застосуванням насильства, що призвів до загибелі людини, колегія суддів вважає, що визначення останній запобіжного заходу у вигляді застави є недоцільним.

З огляду на викладене, суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідивши належним чином всі матеріали провадження та навівши в ухвалі мотиви, на підставі яких прийняв відповідне рішення.

За сукупності таких обставин, колегія суддів вважає, що судом правильно продовжено ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, зокрема запобіжні заходи у вигляді застави чи домашнього арешту, про що просить обвинувачена, не можуть на цьому етапі судового провадження забезпечити виконання обвинуваченою процесуальних обов`язків, що випливають із ч. 5 ст. 194 КПК України, зокрема, прибувати за кожною вимогою до суду.

Інші підстави для відмови у задоволенні клопотання прокурора, зазначені обвинуваченою у поданій до суду апеляційній скарзі, також не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відтак, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких сторона захисту просить скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Ухвала місцевого суду відповідно до вимог статті 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування колегія суддів не знаходить.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали суду першої інстанції, зі справи не вбачається.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

ухвалу Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 1 листопада 2023 року щодо обвинуваченої ОСОБА_6 - залишити без змін, її апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4