Справа № 212/7100/23
У Х В А Л А

19 жовтня 2023 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000758 від 17.05.2023 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Кривому Розі, громадянина України, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України,

В С Т А Н О В И В:

19 вересня 2023 року до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000758 від 17.05.2023 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, з угодою про визнання винуватості, укладеною 15.09.2023 між прокурором Криворізької північної окружної прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 за участі захисника ОСОБА_5 .

Прокурор в судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості, вважаючи, що при її укладенні дотримано норми чинного законодавства та є всі підстави для її затвердження.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні вважав за можливе затвердити угоду, укладену ним з прокурором, заявив, що вину визнає у вчиненні кримінального правопорушення, тобто в ухиленні від призову, а саме, що не прийшов по повістці, при цьому пояснив, що, на його думку, він не ухилявся від мобілізації, оскільки вважав, що має за законом право на відстрочку як член сім`ї загиблого на війні рідного брата, однак загибель брата «вони» не вважають пов`язаною із виконанням бойового завдання, а тому він не прийшов по повістці до військомату, також пояснив, що він щиро кається, але пояснити чи бажає він у подальшому проходити військову службу не зміг, зазначивши, що його не відпускає мати.

Захисник в судовому засіданні просив затвердити угоду, укладену між прокурором та його підзахисним, вважав, що при її укладенні дотримано вимоги закону.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши угоду про визнання винуватості, дійшов висновку про відмову у затвердженні угоди про визнання винуватості з таких підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст.ст. 468-475 цього Кодексу.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Відповідно до ч. 6 ст. 474 КПК України суд зобов`язаний переконатися у судовому засіданні, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Для з`ясування добровільності укладення угоди у разі необхідності суд має право витребовувати документи, у тому числі скарги підозрюваного чи обвинуваченого, подані ним під час кримінального провадження, та рішення за наслідками їх розгляду, а також викликати в судове засідання осіб та опитувати їх.

Зі змісту обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що він, будучи військовозобов`язаним, не маючи права на відстрочку, у зв`язку з оголошенням загальної мобілізації та призовом на військову службу у Збройні Сили України по мобілізації, пройшовши військово-лікарську комісію (07.04.2023), згідно висновків якої є придатним до військової служби, отримавши 19.04.2023 під особистий підпис повістку про явку на 28.04.2023 до збірного пункту ІНФОРМАЦІЯ_2 для подальшого проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 , в указаний час до місця призову не прибув без поважних причин.

Відповідно до змісту угоди встановлено, що підозрюваний ОСОБА_4 повністю погодився з формулюванням фактичних обставин інкримінованого йому кримінального правопорушення, його правовою кваліфікацією за ст. 336 КК України та повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні і зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри. Сторони погодились на призначення покарання ОСОБА_4 за ст.336 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі зі звільненням його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України.

Водночас у судовому засідання обвинувачений пояснив, що він не прийшов по повістці, тому що загинув його рідний брат і він вважає, що має право на відстрочку, але йому було в цьому відмовлено, також пояснив, що він не піде на військову службу, так як його не відпустить мати. При цьому пояснив, що вважає узгоджене покарання за вчинене діяння як «ходити на відмітку». Умови угоди не пам`ятає.

Відповідно до ст. 23 КК України виною є психічне ставлення особи до вчинюваної дії чи бездіяльності, передбаченої цим Кодексом, та її наслідків, виражене у формі умислу або необережності.

Стаття 24 КК України визначає, що умисел поділяється на прямий і непрямий.

Прямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання.

Непрямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і хоча не бажала, але свідомо припускала їх настання.

Статтею 336 КК України встановлено відповідальність за ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Підстави та порядок призову на військову службу під час мобілізації визначено Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу України», Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Фактично висловлена у судовому засіданні позиція обвинуваченого ОСОБА_4 свідчить про таке його ставлення до інкримінованого діяння, яке виключає беззаперечне визнання винуватості та щире каяття, при цьому така обставина зазначена, як пом`якшуюча покарання.

У статті 472 КПК України передбачено вимоги до угоди про визнання винуватості, а саме формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання підозрюваним чи обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, обов`язки підозрюваного чи обвинуваченого щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою (якщо відповідні домовленості мали місце), умови часткового звільнення підозрюваного, обвинуваченого від цивільної відповідальності у вигляді відшкодування державі збитків внаслідок вчинення ним кримінального правопорушення, узгоджене покарання та згода підозрюваного, обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди.

Суд наголошує на тому, що під беззастережним визнанням винуватості підозрюваним/обвинуваченим необхідно розуміти безумовне (повне) визнання ним своєї винуватості у вчиненні інкримінованого органом досудового розслідування кримінального правопорушення.

Суд вважає, що з урахуванням наданих обвинуваченим пояснень в підготовчому судовому засіданні, існують обґрунтовані підстави вважати, що останній не в повній мірі визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованого органом досудового розслідування кримінального правопорушення, а тому умови угоди щодо беззастережного визнання підозрюваним чи обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення суперечать вимогам КПК України.

Крім того, відповідно до ч. 7 ст. 474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо:

1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди;

2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства;

3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб;

4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися;

5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань;

6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.

У такому разі досудове розслідування або судове провадження продовжуються у загальному порядку.

На думку суду, в угоді про визнання винуватості обов`язково має обґрунтування забезпечення співвідношення суспільного інтересу та приватного інтересу підозрюваного, обвинуваченого. У цьому випадку інтерес держави (суспільства) щодо призначення належного покарання винному може підпорядковуватися зацікавленості у підвищенні ефективності досудового розслідування.

Однак дана угода фактично укладена лише з однією умовою, а саме: обов`язок підозрюваного беззастережно визнати свою провину. При цьому жодний суспільний інтерес, який би мав бути забезпечений при цьому, умовами угоди навіть не обговорювався.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що подана до суду угода про визнання винуватості не підлягає затвердженню з підстав суперечності її умов вимогам кримінального процесуального законодавства, невідповідності її умов інтересам суспільства, а тому згідно з ч. 7 ст. 474 КПК України в її затвердженні слід відмовити та продовжити судове провадження у загальному порядку.

Керуючись ст. 314, 468-474 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити в затвердженні угоди про визнання винуватості, укладеної 15 вересня 2023 року між прокурором Криворізької північної окружної прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 за участі захисника ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000758 від 17.05.2023 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України.

Продовжити розгляд кримінального провадження в загальному порядку зі стадії підготовчого судового засідання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1