Справа № 359/6645/23
Провадження № 1-кп/359/254/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

9 лютого 2024 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарях судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурорів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , його захисників адвокатів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні з технічною фіксацією, з використанням дистанційного відеоконференцзв`язку ВКЗ, в залі суду об`єднане судове провадження за матеріалами кримінального провадження №0000708, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.05.2023 року, та кримінального провадження №0001667, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.10.2023 року, що надійшли до суду з обвинувальними актами, відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кам`янюха Маневицького району Волинської області, громадянина України, військовослужбовця, солдата в/ч НОМЕР_1 , зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи НОМЕР_2 ,

щодо вчинення ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 407 КК України, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_5 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч.5 ст. 407 КК України, тобто два епізоди самовільного залишення військової частини в умовах воєнного стану, за наступних обставин.

Так, 16.05.2022 на підставі Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 №69/2022 солдат ОСОБА_5 призваний на військову службу під час проведення загальної мобілізації на особливий період ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 16.05.2022 № 122 ОСОБА_5 зараховано до списків особового складу, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду акумуляторника-електрика обслуги обслуговування та ремонту акумуляторних батарей технічно-експлуатаційної частини авіаційної техніки військової частини НОМЕР_1 .

Відтак, з 16.05.2022, тобто з моменту зарахування ОСОБА_5 до списків особового складу військової частини він набув статусу військовослужбовця особи, яка проходить військову службу.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про оборону України» № 1932-XII від 06.12.1991 та ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» № 389-VIII від 12.05.2015 воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Згідно з указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» із 05 год 30 хв 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан, який в подальшому продовжено до 20.05.2023.

У зв`язку з чим в Україні відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» та ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» з 24 лютого 2022 року розпочався воєнний стан, який діяв на момент вчинення кримінального правопорушення солдатом ОСОБА_5 .

Про введення в дію воєнного стану та його дію на момент вчинення кримінального правопорушення солдату ОСОБА_5 достеменно було відомо, оскільки Указ Президента України № 64/2022 оголошено за допомогою засобів масової інформації та доведено до населення країни.

Проходячи військову службу солдат ОСОБА_5 відповідно до вимог ст. ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. ст. 11, 16, 124-1, 124-2 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та ст. ст. 1, 2, 3, 6, 23, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, оберігати як святиню Бойовий прапор своєї частини, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, які визначаються Статутами, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями, зразково виконувати свої службові обов`язки, бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, знаходитися на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять).

Відповідно до статей 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків, зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місці служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

Однак, в порушення вищевказаних норм законодавства України 10.04.2023 солдат ОСОБА_5 вирішив стати на злочинний шлях та не з`явився вчасно на службу до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 .

Реалізуючи свій злочинний умисел 10.04.2023 о 08 год. 00 хв. солдат ОСОБА_5 будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, у порушення вимог ст. ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. ст. 11, 16, 37, 124-1, 124-2 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та ст. ст. 1, 2, 3, 6, 23, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», з особистих мотивів та з метою тимчасово ухилитись від військової служби, без дозволу відповідних командирів (начальників) та без поважних причин, в умовах воєнного стану, не з`явився вчасно на службу до військової частини НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з проходженням військової служби та не вживаючи жодних заходів для повернення до військової частини, звернення до правоохоронних або інших державних органів чи органів військового управління за наявності реальної можливості для цього.

У подальшому, близько 08 год. 30 хв. 08.05.2023 солдат ОСОБА_5 усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій самостійно повернувся до розташування військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , та заявив про себе, чим закінчив вчиняти кримінальне правопорушення.

Отже, солдат ОСОБА_5 з 08 год. 00 хв. 10.04.2023 до 08 год. 30 хв. 08.05.2023 був незаконно відсутнім на військовій службі та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням службових обов`язків та не вживаючи жодних заходів для повернення до місця служби, звернення до правоохоронних або інших державних органів чи органів військового управління за наявності реальної можливості для цього.

Такі дії солдата ОСОБА_5 кваліфіковано за ч. 5 ст. 407 КК України нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах воєнного стану військовослужбовцем.

Крім того, проходячи військову службу солдат ОСОБА_5 відповідно до вимог ст. ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. ст. 11, 16, 124-1, 124-2 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та ст. ст. 1, 2, 3, 6, 23, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, оберігати як святиню Бойовий прапор своєї частини, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, які визначаються Статутами, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями, зразково виконувати свої службові обов`язки, бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, знаходитися на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять).

Однак, в порушення вищевказаних норм законодавства України 07.09.2023 солдат ОСОБА_5 вирішив стати на злочинний шлях та не з`явився вчасно до місця служби військової частини НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 , повторно.

Реалізуючи свій злочинний умисел 07.09.2023 о 08 год. 00 хв. солдат ОСОБА_5 будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, у порушення вимог ст. ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. ст. 11, 16, 37, 124-1, 124-2 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та ст. ст. 1, 2, 3, 6, 23, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», з особистих мотивів та з метою тимчасово ухилитись від військової служби, без дозволу відповідних командирів (начальників) та без поважних причин, в умовах воєнного стану, не з`явився вчасно на службу до військової частини НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 , та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з проходженням військової служби та не вживаючи жодних заходів для повернення до військової частини, звернення до правоохоронних або інших державних органів чи органів військового управління за наявності реальної можливості для цього.

У подальшому, о 14 год 00 хв 26.10.2023 солдат ОСОБА_5 був затриманий уповноваженими особами ТУ ДБР у м. Києві.

Отже, солдат ОСОБА_5 не з`явився вчасно на службу без поважних причин та відповідних дозволів командирів (начальників) до військової частини НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 ,та перебував поза межами розташування зазначеної військової частини з 08 год. 00 хв. 07.09.2023 до 14 год. 00 хв. 26.10.2023 та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням службових обов`язків та не вживаючи жодних заходів для повернення до місця служби, звернення до правоохоронних або інших державних органів чи органів військового управління за наявності реальної можливості для цього.

Зазначені дії солдата ОСОБА_5 кваліфіковано за ч. 5 ст. 407 КК України нез`явленні вчасно на службу без поважних причин, вчиненому в умовах воєнного стану військовослужбовцем.

Таким чином, ОСОБА_5 двічі вчинив умисні дії, які виразились у нез`явленні вчасно на службу без поважних причин, вчиненому в умовах воєнного стану військовослужбовцем, тобто скоїв кримінальні правопорушення, передбачені ч. 5 ст. 407 КК України.

Доказами вчинення ОСОБА_5 зазначених кримінальних правопорушень є особисті покази обвинуваченого, досліджені судом докази обвинувачення та покази свідків військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 .

Судовий розгляд даного об`єднаного судового провадження відбувся в межах пред`явленого ОСОБА_5 обвинувачення.

Так, по епізоду, що мав місце в період часу з 10.04.2023 року до 08.05.2023 року, суд здійснював судовий розгляд у відповідності до вимог КПК України в повному обсязі, зважаючи на позицію обвинуваченого.

Так, допитаний ОСОБА_5 в суді повідомив, що свою вину визнав частково, та залишив місце військової служби, а в подальшому не повернувся своєчасно до військової частини НОМЕР_1 , зважаючи на незабезпечення умов побуту та проживання на території військової частини, та з урахуванням того, що його місце проживання знаходиться в м. Яготин Київської області, що суттєво ускладнює його прибуття на військову службу щодня та повернення до місця проживання. З цього приводу, керівництво частини надавало йому можливість проживати в приміщенні бункерного типу, однак останнє не придатне для тривалого проживання, оскільки там відсутні відповідні умови життєдіяльності та для особистої гігієни. Крім того, він тривалий час отримував грошове забезпечення у неповному обсязі, що ставило його у скрутне матеріальне становище. Він не був учасником бойових дій, є придатним до військової служби у частинах (підрозділах) забезпечення, центрах комплектування, установах, організаціях, навчальних закладах, зважаючи на діагноз військово-лікарської комісії щодо помірно вираженого змішаного розладу особистості. Визнав факт неодноразового притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ст. 173-20 КУпАП та отримання стягнень у вигляді штрафів та поміщення на гауптвахту, зважаючи на вживання алкогольних напоїв. Протягом відсутності на території військової частини ОСОБА_5 займався своїми справами, підробляв, проживав у рідних не за місцем постійного проживання, з командуванням своєї частини не зв`язувався та органи військового управління не повідомляв. В подальшому він самостійно з`явився до військової частини НОМЕР_1 в травні 2023 року. Відповідно було пред`явлено обвинувачення та скеровано до суду. Однак, в подальшому, під час судового розгляду, в період часу з 07.09. 2023 року, він повторно залишив військову частина та не повернувся до моменту свого затримання 26.10.2023 року. В цей період часу він вільно проводив свій час, не повідомляв про своє місце перебування. Зазначений епізод самовільного залишення військової частини він визнав повністю та не заперечував щодо його спрощеного розгляду в порядку, передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України.

Зважаючи на позицію обвинуваченого та надані ним покази, суд обмежився дослідженням доказів, що подані стороною обвинувачення в межах кримінального провадження №0000708.

Так, окрім часткового визнання своєї вини, вина ОСОБА_5 у вчиненні ним нез`явлення до місця служби в період з 10.04.2023 року до 08.05.2023 року в умовах воєнного стану підтверджується наступним.

Запровадження воєнного стану на території України загальновідомий факт, визначений законодавством України, а тому додатковому доказування не підлягає.

Свідки військовослужбовці військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 підтвердили факт відсутності неявки ОСОБА_5 до військової частини, де він проходив військову службу без поважних причин, негативну характеристику останнього, неодноразовість притягнення до адміністративної відповідальності, невідповідність займаній обвинуваченим посаді, та навели перелік заходів, що здійснювались для пошуку обвинуваченого за місцем проживання останнього, які не призвели до позитивних результатів. Крім того, свідки зазначили, що ОСОБА_5 на зв`язок з командуванням військової частини протягом її самовільного залишення не виходив, місце його перебування ним відомо не було. В подальшому він сам з`явився до військової частини, однак висновків не вчинив і знову залишив військову частину повторно.

Також, свідок ОСОБА_8 зазначив, що за психологічними характеристиками ОСОБА_5 має неадекватну поведінку, сперечається з командуванням та не виконує законні розпорядження, загальна дисципліна у нього характеризується лише негативна. Відповідні психологічні тестування він не зміг пройти та фактично його перебування на військовій службі є під питанням і на посадах забезпечення. Звернень щодо його матеріального забезпечення, умов проживання до командування частини не надходило, рапортів він не подавав. Грошове забезпечення він отримував не повному обсязі, зважаючи на наявність дисциплінарних стягнень та притягнення до адміністративної відповідальності за вживання алкогольних напоїв.

Свідок ОСОБА_9 , як безпосередній керівник обвинуваченого, повідомив, що останній до нього з відповідними скаргами на умови військової служби не звертався, виникало питання з`явлення до місця служби ОСОБА_5 після дозволу на залишення військової частини, однак йому надавалась можливість проживати на території військової частини, щодо відсутності належним умов для життєдіяльності відповідних звернень з боку обвинуваченого чи інших військовослужбовців до нього не надходило, а тому він їх не порушував перед командуванням. Вцілому також характеризує обвинуваченого негативно за дисципліною та відношенням до військової служби.

Крім допиту обвинуваченого та зазначених свідків, судом досліджено наступні докази, які в сукупності підтверджують винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України, а саме:

-документи, що підтверджують призначення ОСОБА_5 на посаду, відсутність на місці службі в період часу з 10.04.2023 року по 08.05.2023 року (а.с. 143-148);

-витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 12.05.2023 року відносно події та попередню кваліфікацію дій ОСОБА_5 , за ч.5 ст. 407 КК України (а.с. 136);

-доповідна командира військової частини НОМЕР_1 від 20.04.2023 року за №811/20/341/23пс на ім`я оперативного чергового ІНФОРМАЦІЯ_3 і керівнику Дарницької спеціалізованої прокуратури щодо факту неповернення на військову службу солдата ОСОБА_5 (а.с. 141-142);

-документи, що підтверджують статус військовослужбовця та що характеризують дані ОСОБА_5 , в тому числі, що останній не відповідає займаній посаді (а.с. 149-156);

-матеріали притягнення ОСОБА_5 , до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, що підтверджує непоодинокі факти (не менше восьми епізодів) вживання на території військової частини алкогольних напоїв та перебування останнього в стані алкогольного сп`яніння на місці служби (а.с. 157-165);

-довідка військово-лікарської комісії від 29.12.2022 року №37 відносно ОСОБА_5 , згідно якої останній має помірно виражений змішаний розлад особистості з емоційно-вольовою нестійкістю та аддиктивною поведінкою, що не пов`язано з проходженням військової служби; ОСОБА_5 придатний до служби в частинах (підрозділах) забезпечення, центрах комплектування, установах, організаціях, навчальних закладах (а.с. 166);

-матеріали службового розслідування та відповідні накази командира військової частини щодо відсутності ОСОБА_5 на місці служби 16.08.2023 року, з 07.09.2023 року по 16.09.2023 року (а.с. 56-66).

Дослідивши указані докази, суд не встановив обставин, які б пом`якшували відповідальність ОСОБА_5 , чи були пов`язані безпосередньо з незадовільними умовами проходження ним військової служби у зв`язку з призовом за мобілізацією. Дії ОСОБА_5 пов`язані з його недисциплінованістю, схильністю до вживання алкогольних напоїв та небажанням проходити військову службу, незважаючи на придатність для цього в частинах (підрозділах) забезпечення.

Висловлені обвинуваченим покази, суд оцінює з урахуванням досліджених доказів, та відхиляє останні в частині умов проходження ним військової служби (що останні були неналежними, а командуванням частини не створено відповідних умов для військової служби ОСОБА_5 ), як такі що не знайшли свого підтвердження.

У цьому зв`язку, судом не встановлено підстав для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності за станом здоров`я чи неосудністю останнього.

З урахуванням досліджених доказів, показів обвинуваченого та свідків, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України, тобто нез`явлення до місця проходження військової служби в умовах воєнного стану, в період часу з 10.04.2023 року по 08.05.2023 року, доведена повністю та у цьому зв`язку є підстави для призначення покарання за указаною нормою закону.

При дослідженні обставин вчинення ОСОБА_5 повторного нез`явлення до місця проходження військової служби в період з 07.09.2023 року по 26.10.2023 року, тобто скоєння обвинуваченим знову кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, суд враховує наступне.

Дані матеріали кримінальних правопорушень №0000708, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.05.2023 року, та кримінального провадження №0001667, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.10.2023 року, об`єднані в одне судове провадження згідно ухвали суду від 19.01.2024 року.

В межах кримінального провадження №0001667, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.10.2023 року, ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст. 307 КК України визнав повністю, розкаявся у вчиненому.

З урахуванням позиції прокурора, захисника та обвинуваченого, суд визнав недоцільним дослідження тих обставин кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються, та в порядку ч.3 ст. 349 КПК України, та обмежився допитом обвинуваченого, дослідженням доказів, що характеризують особу ОСОБА_5 , і стосуються заходів забезпечення кримінального провадження, що вживались на досудовому розслідуванні.

При встановлених обставинах, аналізуючи в сукупності надані прокурором та перевірені в судовому засіданні докази, які узгоджуються між собою, суд вважає, що вина обвинуваченого у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення у судовому засіданні доведена повністю і досліджених доказів достатньо для визнання ОСОБА_5 винним, зважаючи на надані ним покази в ході судового розгляду.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 5 ст. 407 КК України, як самовільне залишення місця служби, вчинене в умовах воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби).

Таку кваліфікацію дій обвинуваченого суд вважає правильною по обох епізодах.

За змістом диспозиції ч. 5 ст. 407 КК України ОСОБА_5 є особою, зазначеною у частині 2 цією статтею, а отже є суб`єктом цього кримінального правопорушення. ОСОБА_5 досяг віку, з якого наступає кримінальна відповідальність за вчинення цього злочину.

Суд звертає увагу, що приписи ч. 5 ст. 407 КК України необхідно розглядати як такі, що передбачають самостійний склад кримінального правопорушення, де час відсутності на службі, на відміну від частин 1 та 2 ст. 407 КК України, не впливає на притягнення до кримінальної відповідальності, а лише може бути взятий до уваги стосовно її індивідуалізації.

Суспільну небезпечність "самовільного залишення" та "нез`явлення вчасно", вчинених в "умовах воєнного стану або в бойовій обстановці" (ч. 5 ст. 407 КК) законодавець пов`язує із самим самовільним залишенням військової частини або місця служби чи нез`явленням вчасно на службу без поважних причин, оскільки основною умовою криміналізації таких діянь є специфічні умови та обстановка.

Воєнний стан та бойова обстановка, які передбачені в ч. 5 ст. 407 КК України, це ознаки самостійних кримінальних правопорушень, наявність яких законодавець не пов`язує з тривалістю протиправної поведінки. Тому будь-який прояв самовільного залишення військової частини або місця служби, вчиненого в умовах воєнного стану, є підставою для притягнення виключно до кримінальної відповідальності.

Кримінально-правова кваліфікація дій ОСОБА_5 із інкримінуванням ознаки, що кваліфікує злочин, "в умовах воєнного стану", є правильною, враховуючи, що Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, затверджений Законом України від 24.02.2022 № 2402-IX) у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції РНБО, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, ЗУ "Про правовий режим воєнного стану", в Україні введений воєнний стан із 05:30 24.02.2022 на 30 діб. Надалі цей строк був неодноразово продовжений Законами України й продовжує діяти станом на час ухвалення цього вироку.

Дії ОСОБА_5 характеризуються прямим умислом та останній діяв з особистих мотивів. Зокрема, обвинувачений усвідомлював, що він, будучи військовослужбовцем, діючи в умовах воєнного стану, у порушення зазначених вище статутних вимог та вимог чинного законодавства, без дозволу відповідних командирів (начальників) та без поважних причин, залишивши місце дислокації військової частин НОМЕР_1 , двічі нез`явився до місця служби. Особистий мотив обвинуваченого полягав у тому, що при вчиненні кримінальних правопорушень він не бажав виконувати обов`язки військової служби та діяв з метою ухилитися від неї.

Тому суд дійшов до переконання, що обвинувачений повинен бути засудженим за ч. 5 ст. 407 КК України, за самовільне залишення місця служби, вчинене в умовах воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби).

Обираючи обвинуваченому вид та міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, обставини вчинення злочину, який відносяться до категорії тяжкого злочину, умисний винний протиправний характер діяння, форму й ступінь вини, мотивацію вчиненого кримінального правопорушення, дані про його особу та обставини, що пом`якшують та обтяжують обвинуваченому покарання.

Також, суд зауважує, що вчинені ОСОБА_5 кримінальні правопорушення, передбачені ч. 5 ст. 407 КК, відносяться до військових кримінальних правопорушень (злочин), яке вчинено у період дії воєнного стану, що істотно підвищує ступінь та характер суспільної небезпеки такого діяння.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 по другому епізоду вчиненого злочину, відповідно ст. 66 КК України, є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують відповідно ст. 67 КК України покарання при проведенні досудового розслідування не встановлено. В той же час, суд вважає, що вчинення злочину повторно, є обтяжуючою відповідальність ОСОБА_5 обставиною.

Аналіз даних про особу ОСОБА_5 вказує на те, що він є військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, у військовому званні солдат, обіймає посаду акумуляторника-електрика обслуги обслуговування та ремонту акумуляторних батарей технічно-експлуатаційної частини авіаційної техніки військової частини НОМЕР_1 , який за місцем служби зарекомендував себе з негативної сторони, недисциплінованим та безвідповідальним, який несе службу незадовільно та потребує особливої уваги та контролю керівництва, має місце реєстрації та постійного проживання, де характеризується посередньо, як особа, яка зловживає спиртними напоями, який раніше не судимий, однак неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за правопорушення, пов`язані з проходженням військової служби за ч.3 ст. 173-20 та ч.4 ст. 172-11 КУпАП; матеріальний стан, а саме, що останній до призову на військову службу офіційно не працював і не займався суспільно корисною роботою, не мав постійного джерела доходу, сімейний стан, який розлучений, має двох неповнолітніх дітей, у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра на обліках не перебуває, стан його здоров`я, який як вбачається із довідки військово-лікарської комісії, визнаний обмежено придатним до військової служби, що свідчить про його підвищену суспільну небезпечність та нехтування загальновизнаними суспільними цінностями.

Також, суд враховує особливості вказаного злочину, а саме те, що обвинувачений, будучи військовослужбовцем військової частини, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, самовільно залишив місце служби, та протягом тривалого часу двічі до органів військового управління, правоохоронних органів з питань подальшого проходження військової служби не звертався, хоча мав об`єктивну можливість вчинити вказані дії та повернутись до виконання обов`язків з військової служби.

Обвинувачений, самовільно двічі залишивши місце служби шляхом нез`явлення на неї під час воєнного стану, подав іншим військовослужбовцям ганебний приклад нехтування вимогами військової дисципліни, та підірвав авторитет ЗС України в цілому. Такі дії військовослужбовця створюють в очах особового складу сил оборони України уяву безкарності та свавілля.

Указані обставини потребують додаткового врахування при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , оскільки мають істотне значення щодо вивчення особистості та відношення останнього до скоєного ним.

Крім того, суд враховує, що судове провадження затягувалось у зв`язку з розшуком обвинуваченого, ухилення його від суду та вчинення ним нового аналогічного тяжкого злочину.

Із урахуванням обставин вчинення злочину, його тяжкості та суспільної небезпеки, кількості епізодів, характеру діянь, обстановки, способу, місця і часу його вчинення, з урахуванням форми, виду, ступеня вини обвинуваченого, обставин, що безпосередньо пов`язані із вчиненням кримінальних правопорушень, обставин, що характеризують поведінку останнього під час їх вчинення, та характеризують поведінку після вчинення, пом`якшуючих обставин, наявність обтяжуючої покарання обставини у вигляді повторності вчинення злочину, а також даних про особу обвинуваченого, який будучи військовослужбовцем та покликаним захищати територіальну цілісність держави, вчинив злочин проти встановленого порядку несення військової служби, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає за необхідне, призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк, передбачений санкцією ч. 5 ст. 407 КК України.

При цьому, суд враховує висновок ВЛК щодо стану здоров`я (наявність обмеженої придатності до військової служби, наявність помірно вираженого змішаного розладу особистості з емоційно-вольовою нестійкістю та аддиктивною поведінкою, тощо) та його психологічні характеристики, негативне ставлення до військової служби, зважаючи на небажання виконувати обов`язки такої служби.

Підсумовуючи вищезазначене суд вважає, що саме така міра покарання щодо обвинуваченого є необхідною і достатньою для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів, як самим обвинуваченим так і іншими особами, оскільки його перевиховання неможливе без ізоляції від суспільства.

Підстави для застосування положення ст. ст. 69, 75 КК України судом не встановлені, зважаючи на відсутність для цього законних підстав, з урахуванням правових приписів, норм кримінального закону (із змінами в цій частині), та особи обвинуваченого.

Передання обвинуваченого під нагляд командування частини в умовах воєнного стану з урахуванням встановлених судом обставин є недоцільним та таким, що не зможе усунути ризики, визначені ст. 177 КПК України (вчинення нового кримінального правопорушення, зважаючи на перебування останнього на військовій службі; ухилення від суду що мало місці під час судового розгляду, оголошення розшуку останнього та вчинення ним нового тяжкого злочину).

Тому, до набрання вироком суду законної сили, суд вважає, що відносно обвинуваченого ОСОБА_5 слід залишити запобіжний захід у виді тримання під вартою на гауптвахті, зважаючи на повторність вчинення ним тяжкого злочину, наявність негативної характеристики та схильність до вживання алкогольних напоїв.

При вирішенні питання про строк покарання, слід також врахувати строк попереднього ув`язнення обвинуваченого та зарахувати його в термін призначеного покарання в порядку, передбаченому ч.5 ст. 72 КК України.

Речові докази в кримінальному провадженні відсутні. Процесуальних витрат не встановлено.

На підставі викладеного та керуючись ст. 100, 122, 124, 126, 318, 322, 342-351, 358, 363-368 КПК України, ст. 65-76, 407 КК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_5 визнати винним у вчинені злочинів, передбачених ч. 5 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Строк відбування покарання рахувати ОСОБА_5 з моменту проголошення вироку 09.02.2024 року.

Зарахувати ОСОБА_5 в строк відбування покарання в порядку ч.5 ст. 72 КК України термін попереднього ув`язнення, який становить з 19.05.2023 року до 16.07.2023 року та з 26.10.2023 року по 08.02.2024 року, з розрахунку, що одному дню позбавлення волі відповідає один день попереднього ув`язнення.

До набрання вироком суду законної сили залишити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням на гауптвахті Центрального управління ВСП по м. Києву та Київській області.

Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду на протязі 30 днів з дня його проголошення через Бориспільський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги.

Вирок суду набирає законної сили по завершенню строку на його апеляційне оскарження, а у разі оскарження вироку в апеляційному порядку після постановлення судом апеляційної інстанції рішення за наслідками перегляду такого вироку суду.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити сторонам провадження.

Суддя ОСОБА_1