справа № 619/1629/23
провадження № 1-кп/619/40/24
ВИРОК

Іменем України

07 лютого 2024 року,

м. Дергачі,

Дергачівський районний суд Харківської області

у складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальні провадження № 0000524 від 25.02.2023 та № 0001305 від 01.06.2023 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , м. Петровське Краснолуцького району Луганської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого 27.04.2023 вироком Дергачівського районного суду Харківської області за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування основного покарання з іспитовим строком 1 рік,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 185 КК України.

Сторони кримінального провадження:

прокурор - ОСОБА_4 ,

обвинувачений - ОСОБА_3 .

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

30.01.2023 приблизно о 10 год 00 хв ОСОБА_3 , маючи прямий злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном і переслідуючи корисливий мотив, з метою збагачення за рахунок вчинення кримінального правопорушення, перебуваючи за місцем мешкання свого знайомого ОСОБА_5 , а саме за адресою: АДРЕСА_2 , вирішив шляхом зловживання довірою заволодіти банківською карткою ОСОБА_5 . Надалі, ОСОБА_3 , реалізуючи свій прямий злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, переслідуючи при цьому корисливий мотив, з метою збагачення за рахунок вчинення кримінального правопорушення, використовуючи довірливі відносини з ОСОБА_5 , засновані на знайомстві, повідомив останньому неправдиві відомості про те, що візьме в нього банківську картку з метою зробити покупки продуктів харчування та поверне ОСОБА_5 . Після цього ОСОБА_5 , будучи введеним в оману неправдивими відомостями, добровільно передав зазначену банківську картку ОСОБА_3 У подальшому ОСОБА_3 , заволодівши майном ОСОБА_5 цього ж дня на АЗС «ОККО» за адресою: Харківський район, Солоницівська ОТГ, с. Подвірки, вул. Сумський Шлях, буд. 2-в за допомогою банківської картки ОСОБА_5 зробив покупки у розмірі 2527,90 гривень, які витратив на власні потреби, спричинивши при цьому потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 2527,90 грн.

Крім того, 30.01.2023 приблизно о 10 год 00 хв ОСОБА_3 , маючи прямий злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном і переслідуючи корисливий мотив, з метою збагачення за рахунок вчинення кримінального правопорушення, перебуваючи за місцем мешкання свого знайомого ОСОБА_5 , а саме за адресою: АДРЕСА_2 вирішив, шляхом зловживання довірою заволодіти банківською карткою ОСОБА_5 . Надалі, ОСОБА_3 реалізуючи свій прямий злочинний умисел спрямований на заволодіння чужим майном, переслідуючи при цьому корисливий мотив, з метою збагачення за рахунок вчинення кримінального правопорушення, використовуючи довірливі відносини з ОСОБА_5 засновані на знайомстві, повідомив останньому неправдиві відомості про те, що візьме його банківську картку з метою зробити покупки продуктів харчування та поверне ОСОБА_5 . Після цього ОСОБА_5 , будучи введеним в оману неправдивими відомостями, добровільно передав зазначену банківську картку ОСОБА_3 . У подальшому, ОСОБА_3 заволодівши майном ОСОБА_5 цього ж дня, у банкоматі відділення «Приватбанку» за адресою: Харківський район, смт Пісочин, в`їзд. Набережний, буд. 7, за допомогою банківської картки ОСОБА_5 зняв з рахунку гроші у розмірі 4000,00 грн, які у подальшому витратив на власні потреби, спричинивши при цьому потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 4000,00 грн.

Крім того, 30.01.2023 приблизно 10 год 00 хв ОСОБА_3 , маючи прямий злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном і переслідуючи корисливий мотив, з метою збагачення за рахунок вчинення кримінального правопорушення, перебуваючи за місцем мешкання його знайомого ОСОБА_5 , а саме за адресою: АДРЕСА_2 , вирішив шляхом зловживання довірою заволодіти банківською карткою ОСОБА_5 . Надалі, ОСОБА_3 , реалізуючи свій прямий злочинний умисел спрямований на заволодіння чужим майном, переслідуючи при цьому корисливий мотив, з метою збагачення за рахунок вчинення кримінального правопорушення, використовуючи довірливі відносини з ОСОБА_5 , засновані на знайомстві, повідомив останньому неправдиві відомості про те, що візьме його банківську картку з метою зробити покупки продуктів харчування та поверне ОСОБА_5 . Після цього ОСОБА_5 , будучи введеним в оману неправдивими відомостями, добровільно передав зазначену банківську картку ОСОБА_3 . У подальшому ОСОБА_3 заволодівши майном ОСОБА_5 цього ж дня, у банкоматі відділення «Приватбанку» за адресою: м. Харків, вул. Полтавський Шлях, буд.148/2, за допомогою банківської картки ОСОБА_5 зняв з рахунку гроші у розмірі 2200,00 грн, які в подальшому витратив на власні потреби, спричинивши при цьому потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 2200,00 грн.

Крім того, згідно з Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану» затвердженого Верховною Радою України 24.02.2022 (№2102-ІХ), відповідно до пункту № 31 частини 1 статті 85 Конституції України та статті 5 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», по всій території України введено воєнний стан, у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України. Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_3 , засуджений 27 квітня 2023 року Дергачівським районним судом Харківської області за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у вигляді обмеження волі на 1 рік та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування основного покарання з іспитовим строком 1 рік, на шлях виправлення не став та вчинив новий умисний злочин проти власності за наступних обставин: 02.05.2023 ОСОБА_3 , у період часу з 19 год 00 хв по 23 год 00 хв, точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, перебуваючи у бесідці біля будинку № 5 по вулиці Курязькій у с. Подвірки Харківської області, разом із ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , побачив шкіряну сумку, яка належить ОСОБА_6 , у якій знаходився мобільний телефон «HONOR 7С Pro 3/32» чорного кольору, що лежала на столі без належного нагляду з боку останнього. У цей час у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна - мобільного телефона «HONOR 7С Pro 3/32», який належить ОСОБА_6 та який знаходився в зазначеній сумці. Так, 02.05.2023 ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний умисел, у зазначений період часу, точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, заздалегідь підібравши момент, коли за його злочинними діями ніхто не спостерігає, діючи таємно та умисно, з корисливих мотивів, дістав з однієї з кишень сумки ОСОБА_6 , яка знаходилася на столі, та звернув на свою користь мобільний телефон «HONOR 7С Pro 3/32» імеі: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 із сім картами операторів мобільного зв`язку ПрАТ «Vodafone» НОМЕР_3 та ПрАТ «Київстар» НОМЕР_4 , що належить ОСОБА_6 , чим здійснив крадіжку зазначеного майна. Заволодівши мобільним телефоном ОСОБА_3 з місця скоєння злочину зник, в подальшому розпорядившись ним на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_6 матеріальної шкоди на суму 2931,33 грн.

Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Своїми діями ОСОБА_3 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені:

- ч. 1 ст. 190 КК України, тобто заволодіня чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство);

- ч. 2 ст. 190 КК України, тобто заволодіня чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно;

- ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень визнав повністю та підтвердив факт і обставини їх вчинення, так, як це вказано вище та зазначив, що щиро розкаюється у вчиненому.

Оскільки учасники судового розгляду не заперечували, суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються, та з урахуванням вимог ч. 4 ст. 349 КПК України, обмежився допитом обвинуваченого, дослідженням даних, які характеризують його особу.

При цьому судом з`ясовано, чи правильно розуміє обвинувачений зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності його позиції, а також роз`яснено, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Вина обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєнні злочинів доведена у повному обсязі і підтверджується доказами, які є в матеріалах кримінального провадження і обвинуваченим не оспорюються.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставин, які б обтяжували покарання, відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

Мотиви призначення покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Так, згідно з роз`ясненнями, які містить п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (в редакції Постанови Верховного Суду №8 від 12.06.2009), суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Відповідно загальних засад призначення покарання, визначених у ст. 65 КК України, суд при призначенні покарання враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно ст. 12 КК України є кримінальним проступком, нетяжким та тяжким злочином, дані про особу винного, який не працює, не одружений, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, конкретні обставини вчинення кримінальних правопорушень, характер та спосіб вчиненого, при цьому, призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочини та попередження нових злочинів.

Виходячи з засади співмірності призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.

При вирішенні питання про те, який із передбачених ч. 1 ст. 70 КК України принципів необхідно застосувати до ОСОБА_3 при призначенні покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 190 КК України, суд дійшов висновку про застосування принципу поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Відповідно до вироку Дергачівського районного суду Харківської області від 27.04.2023 по справі № 619/1834/23, ОСОБА_3 засуджено за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік зі звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування призначеного покарання з визначенням іспитового строку - 1 (один) рік.

При визначенні того, які з правил призначення остаточного покарання (за сукупністю злочинів чи за сукупністю вироків) підлягають застосуванню за наявності іншого обвинувального вироку (вироків) щодо цієї ж особи, слід керуватися саме часом постановлення попереднього вироку, а не часом набрання ним законної сили:

а) якщо злочин (злочини), за який (які) засуджено особу в цьому кримінальному провадженні, було вчинено до постановлення попереднього вироку, то остаточне покарання призначається за правилами, передбаченими ст. 70 ч. 4 КК України (за сукупністю злочинів);

б) якщо злочин (злочини), за який (які) засуджено особу в цьому кримінальному провадженні було вчинено після постановлення попереднього вироку, але до повного відбуття покарання, то остаточне покарання призначається за правилами, передбаченими ст. 71 КК України (за сукупністю вироків).

Така позиція відповідає висновку про застосування норми права, який міститься в постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 01 червня 2020 року в справі № 766/39/17.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Враховуючи, що ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України, за який належить призначити покарання у виді позбавлення волі у межах санкції цієї частини цієї статті, у період іспитового строку, встановленого вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 27.04.2023 по справі № 619/1834/23, а саме 02.05.2023, суд призначає йому покарання за правилами ст. 71 КК України та до покарання, призначеного за ч. 4 ст. 185 КК України, частково приєднує невідбуту частину покарання за вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 27.04.2023, з урахуванням пп б п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України.

Згідно з ч. 4 ст. 70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Враховуючи, що кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 190 та ч. 2 ст. 190 КК України, за які засуджується ОСОБА_3 у цьому кримінальному провадженні, останній вчинив 30.01.2023, тобто до постановлення у попередній справі зазначеного вироку від 27.04.2023, у зв`язку з чим, при визначенні остаточного покарання судом застосовуються правила, передбачені ч. 4 ст. 70 КК України.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Частиною 1 ст. 100 КПК України встановлено, що речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Згідно з ч. 9 ст. 100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.

Постановою слідчого СВ ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області 25.02.2023 долучено в якості речових доказів по кримінальному провадженню, внесеному в ЄРДР за № 0000524 від 25.02.2023, мобільний телефон торгівельної марки «Samsung», який має корпус «моноліт» з пластику чорного кольору, з невеликими пошкодженнями корпусу та дрібними подряпинами, імей телефону № НОМЕР_5 та № НОМЕР_6 та банківську картку «ПриватБанк» стандартної форми та розмірів, яка має надпис «для виплат» цифри НОМЕР_7 та ІНФОРМАЦІЯ_2

Постановою слідчого СВ ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області від 05.06.2023 визначено речовими доказами: мобільний телефон HONOR 7 разом із сім картками НОМЕР_3 та НОМЕР_4 .

Ухвалою слідчого судді Дергачівського районного суду Харківської області від 08.06.2023 накладено арешт на тимчасово вилучене майно, яке було вилучене в ході огляду місця події 05.06.2023, на відкритій ділянці місцевості біля домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , а саме: мобільний телефон HONOR 7 imei: НОМЕР_1 imei2: НОМЕР_2 .

Як передбачено ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Враховуючи, що судовий розгляд по справі закінчено, арешт підлягає скасуванню, а речові докази поверненню власникам.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Враховуючи, що обвинуваченому ОСОБА_3 призначається покарання у виді позбавлення волі, з метою забезпечення виконання вироку, суд вважає, що клопотання прокурора про застосування до обвинуваченого до набрання вироком законної сили запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, взявши останнього під варту в залі суду - підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 368, 370, 374, 376, 377 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України та призначити йому покарання:

- за ч. 1 ст. 190 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі;

- за ч. 2 ст. 190 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити покарання ОСОБА_3 у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

Призначити ОСОБА_3 покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України, з урахуванням пп б п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України, до призначеного покарання за ч. 4 ст. 185 КК України, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 27.04.2023 та визначити покарання ОСОБА_3 у виді 5 (п`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань визначити остаточне покарання ОСОБА_3 у виді 5 (п`яти) років 2 (двох) місяців позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили застосувати запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор», взявши його під варту в залі суду негайно.

Доручити співробітникам відділу поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 3 ГУ НП в Харківській області направити ОСОБА_3 до Державної установи «Харківський слідчий ізолятор».

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 обчислювати з моменту фактичного затримання - 07.02.2024.

Речові докази: мобільний телефон торгівельної марки «Samsung», який має корпус «моноліт» з пластику чорного кольору, що має екран та цифри набору з буквами та цифрами, з невеликими пошкодженнями корпусу та дрібними подряпинами, іmеi телефону № НОМЕР_5 та № НОМЕР_6 та банківську картку «ПриватБанк» стандартної форми та розмірів, яка має надпис «для виплат» цифри НОМЕР_7 та ІНФОРМАЦІЯ_3 - вважати повернутими ОСОБА_5 . Арешт майна, який накладено ухвалою слідчого судді Дергачівського районного суду Харківської області від 08.06.2023 (справа № 619/2531/23, провадження № 1-кс/619/437/23) - скасувати.

Речовий доказ: мобільний телефон HONOR 7 imei: НОМЕР_1 imei2: НОМЕР_2 , кий знаходиться у камері схову ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області - повернути ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Дергачівський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим у той же строк з моменту вручення копії вироку.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення

Суддя ОСОБА_1