Справа № 152/1680/23
УХВАЛА

іменем України

08 грудня 2023 року м. Шаргород

Справа №152/1680/23

Провадження №1-кс/152/221/23

Слідчий суддя

Шаргородського районного

суду Вінницької області - ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря судового

засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора у кримінальному

провадженні - прокурора

Шаргородського відділу

Жмеринської окружної

прокуратури - ОСОБА_3 ,

підозрюваної - ОСОБА_4 ,

захисника підозрюваної - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши в залі суду клопотання слідчого СВ відділення поліції №2 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту,

встановив:

08.12.2023 року слідчий СВ ВП №2 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Шаргородського районного суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту щодо підозрюваної ОСОБА_4 , погодженим з прокурором Шаргородського відділу Жмеринської окружної прокуратури ОСОБА_3 .

Клопотання мотивує тим, що ним розглядаються матеріали кримінального провадження №0000235 від 19.11.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, в ході розгляду яких встановлено, що 19.11.2023 року надійшло повідомлення до ЧЧ ВП №2 Жмеринського РВП від ОСОБА_7 про те, що в період часу з 25.10.2023 року по 06.11.2023 року без її відома здійснено перерахування грошових коштів з належного їй карткового рахунку в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» на інші рахунки в інших банківських установах та таким чином викрадено 50050 грн.

Так, слідчий СВ ВП №2 Жмеринського РВП ОСОБА_6 зазначає, що досудовим розслідуванням встановлено, що 29.10.2023 року приблизно о 15:14 годині, в період дії воєнного стану на території України, введеного з 24.02.2022 року на підставі указу Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року №2102-ІХ, востаннє продовженого до 14.02.2024 року на підставі указу Президента України від 06.11.2023 року №734/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 08.11.2023 року №3429-ІХ, ОСОБА_4 підозрюється в тому, що, маючи протиправний умисел на таємне викрадення чужого майна, перебуваючи в будинку ОСОБА_7 , який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , за допомогою мобільного телефону марки «TECNO SPARK» з ІМЕІ 1 № НОМЕР_1 та з ІМЕІ 2 № НОМЕР_2 , серійний номер якого НОМЕР_3 , встановила додаток «MONOBANK» і здійснила реєстрацію за номером мобільного телефону НОМЕР_4 , що належить ОСОБА_7 та закріплений за картою № НОМЕР_5 Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК», після чого, діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів, здійснила вхід до мобільного додатку «MONOBANK» та за його допомогою змінила мобільний номер, який закріплений за банківською карткою № НОМЕР_5 , що належить ОСОБА_7 , на власний номер телефону НОМЕР_6 . В подальшому, ОСОБА_4 продовжуючи свій єдиний злочинний умисел, таємно, повторно, викрала шляхом переказу із банківської картки № НОМЕР_5 , яка належить ОСОБА_7 , на власні банківські картки грошові кошти, а саме: 29.10.2023 року приблизно о 15:14 годині на картку AT «Державний Ощадний банк України» № НОМЕР_7 грошові кошти у сумі 2500 грн.; 29.10.2023 року приблизно о 15:17 годині на картку AT «Державний Ощадний банк України» № НОМЕР_7 грошові кошти у сумі 2500 грн.; 29.10.2023 року приблизно о 16:50 годині на картку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_8 грошові кошти у сумі 35055 грн.

Викраденими коштами ОСОБА_4 розпорядилась на власний розсуд, завдавши потерпілій ОСОБА_7 матеріальної шкоди на суму 40055 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, зокрема, у вчиненні крадіжки (таємного викрадення чужого майна), повторно, в умовах воєнного стану.

19.11.2023 року за даним фактом розпочато досудове розслідування кримінального провадження №0000235 з правовою кваліфікацією - ч.4 ст.185 КК України.

05.12.2023 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру за ч.4 ст.185 КК України.

Просить застосувати до підозрюваної ОСОБА_4 запобіжний захід у виді домашнього арешту строком на два місяці, який здійснювати цілодобово за адресою: АДРЕСА_2 , та покласти на неї обов`язки: прибувати до слідчого ОСОБА_6 за кожною вимогою; цілодобово не залишати місце проживання - АДРЕСА_2 , без дозволу слідчого, прокурора, суду; повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю чи суд про зміну свого місця проживання.

В обґрунтування клопотання про застосування саме такого виду запобіжного заходу зсилається на те, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, а також що наявні ризики, передбачені п.п.1, 5 ст.177 КПК України, зокрема, ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки раніше неодноразово судима за аналогічні злочини та усвідомлює тяжкість покарання, яке їй загрожує у разі доведення вини в інкримінованому злочині; вчинити новий злочин або продовжити кримінальне провадження, у якому підозрюється, враховуючи, що вона не має постійного місця роботи та законних джерел доходів, а також неодноразово була засуджена за вчинення крадіжок та за вироком Шаргородського районного суду від 17.12.2021 року їй відстрочено до 26.10.2024 року покарання у виді позбавлення волі на строк два роки дев`ять місяців.

Вказані обставини, на думку слідчого, свідчать не тільки про наявність ризиків, передбачених п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а і про те, що застосування більш м`якого запобіжного заходу є недостатнім для запобігання вказаним вище ризикам.

При розгляді клопотання в судовому засіданні прокурор Шаргородського відділу Жмеринської окружної прокуратури ОСОБА_3 підтримав зазначене клопотання і просить його задовольнити в повному обсязі, посилаючись на те, що метою застосування даного запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків, оскільки підозрювана вчинила тяжкий злочин, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі, тому в подальшому ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення. Вважає, що наявні ризики, передбачені п.п.1, 5 ст.177 КПК України. У зв`язку із наведеним вважає, що є підстави для застосування саме такого виду запобіжного заходу, як цілодобовий домашній арешт, а застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти вказаним вище ризикам. Просить застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під цілодобовим домашнім арештом на строк два місяці, який здійснювати за адресою: АДРЕСА_2 , та покласти на неї обов`язки, зазначені в клопотанні. За зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_4 власником житла є матір останньої, котра категорично заперечує щодо того, щоб запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту здійснювався у її квартирі. А батько ОСОБА_8 . ОСОБА_9 дав таку згоду.

Підозрювана ОСОБА_4 при розгляді клопотання повідомила, що визнає себе винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України. Щодо обрання їй запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, який здійснюватиметься у АДРЕСА_2 , заперечує, оскільки вона має на утриманні одну неповнолітню та п`ятеро малолітніх дітей, а в будинку батька відсутні належні умови для проживання в ньому дітей, зокрема, будинок старий, валькований, складається з двох кімнат, в одній з яких провисає стеля та може впасти і зашкодити дітям. Опалення в будинку пічне, немає підведеної води. Дітей вона виховує самостійно, тому не має кому їх залишити. Покладається на вирішення суду щодо застосування до неї запобіжного заходу.

Адвокат ОСОБА_5 вважає, що прокурором не доведено наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України. Також, не враховано, що ОСОБА_8 сама виховує шестеро неповнолітніх та малолітніх дітей, тому не може цілодобово знаходитися під домашнім арештом, враховуючи, що для дітей слід щодня придбавати свіжі продукти, молоко, купувати памперси, одяг. Крім того, прокурором не враховано, що умови у будинку батька підозрюваної не пристосовані для проживання малолітніх дітей та неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , а остання не позбавлена батьківських прав, тому змушена буде проживати у будинку батька з дітьми. Просить відмовити у задоволенні клопотання.

Слідчий суддя, вислухавши підозрювану ОСОБА_4 , думки прокурора ОСОБА_3 та адвоката ОСОБА_5 , дослідивши матеріали кримінального провадження за клопотанням слідчого, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до вимог ч.1 ст.176 КПК України, запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

Згідно із ч.4 ст.176 КПК України, запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування та до початку підготовчого судового засідання - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 2 статті 177 КПК України встановлено, що підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

В п.175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 року «Нечипорук і Йонкало проти України» зазначено: «що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення…».

Крім того, в п.п.126-128 рішення Європейського суду з прав людини від 10.12 2019 року «Кавала проти Туреччини» зазначено, що для того, щоб арешт за обґрунтованою підозрою був виправданий відповідно до пункту 1 (с) статті 5 не потрібно, щоб поліція отримала достатньо доказів для пред`явлення обвинувачення або для арешту, або під час перебування заявника під вартою (див. Броган та інші проти Сполученого Королівства від 29 листопада 1988 року). Також не потрібно, щоб особі, яку затримали, в кінцевому рахунку було пред`явлено обвинувачення або представлено перед суду. Об`єктом затримання для допиту є подальше розслідування кримінальної справи шляхом підтвердження або зняття підозр, які є підставою для затримання. Таким чином, факти, які викликають підозру, не повинні бути такого рівня, як ті, які необхідні для обґрунтування обвинувального вироку або навіть притягнення до відповідальності, що настає на наступному етапі процесу кримінального розслідування (див. Мюррей проти Сполученого Королівства від 28 жовтня 1994 року). Однак «обґрунтованість» підозри, на якій повинен ґрунтуватися арешт, є важливою частиною гарантії, встановленої у пункті 1 (с) статті 5. Того факту, що підозра є добросовісною, недостатньо. Слова «обґрунтована підозра» означають наявність фактів чи відомостей, які б задовольняли об`єктивного спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила правопорушення. Однак те, що може бути визнано «розумним», залежатиме від усіх обставин… Відповідно, оцінюючи «обґрунтованість» підозри, Суду необхідно дати можливість встановити, чи забезпечена сутність гарантії, передбаченої пунктом 1 (с) статті 5… Термін «обґрунтованість» також означає поріг, який підозра повинна подолати, щоб задовольнити об`єктивного спостерігача щодо ймовірності звинувачень.

З матеріалів, доданих слідчим до клопотання, вбачається, що 19.11.2023 року до ВП №2 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області надійшла заява ОСОБА_7 про те, що з її карткового рахунку № НОМЕР_5 , відкритого в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», у період часу з 25.10.2023 року по 06.11.2023 року невідома особа здійснила крадіжку грошових коштів у сумі 50050 грн.; кваліфікація кримінального правопорушення - ч.4 ст.185 КК України; про підозру у цьому кримінальному провадженні повідомлено ОСОБА_4 (а.п.6).

З постанови про призначення групи слідчих від 19.11.2023 року вбачається, що слідчими у цьому кримінальному провадженні призначено слідчого СВ відділення поліції №2 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_10 , старшого слідчого СВ відділення поліції №2 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_11 , заступника начальника СВ відділення поліції №2 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_12 , старшого слідчого СВ відділення поліції №2 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_13 , слідчого СВ відділення поліції №2 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_6 (а.п.7).

З постанови про призначення групи прокурорів від 19.11.2023 року вбачається, що до групи прокурорів входить, у тому числі, прокурор Шаргородського відділу Жмеринської окружної прокуратури ОСОБА_3 (а.п.8-9).

З протоколу допиту потерпілої ОСОБА_7 від 19.11.2023 року вбачається, що вона має у користуванні карту «МОНОБАНК», яка пов`язана з номером її мобільного телефону. 17.11.2023 року вона намагалася здійснити вхід у додаток «МОНОБАНК» та не змогла, тому 19.11.2023 року звернулася у відділення в м. Шаргороді, де їй повідомили, що її картка пов`язана з іншим номером телефону. Після звернення їй було повернуто доступ до банківського рахунку, на якому вона виявила відсутність грошових коштів у сумі 50050 грн. З 25.10.2023 року у її будинку тимчасово проживала ОСОБА_4 з дітьми, яка залишалася в будинку сама, коли вона ходила на роботу в сад. 30.10.2023 року, коли вона повернулася з роботи додому, то виявила, що ОСОБА_4 з дітьми відсутня, але залишила деякі свої речі. У вересні, жовтні та листопаді 2023 року її син переказував їй на картку грошові кошти, крадіжку яких з картки вона виявила лише 19.11.2023 року. У крадіжці вона підозрює ОСОБА_4 (а.п.10-11).

05.12.2023 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, зокрема, крадіжки (таємного викрадення чужого майна), в умовах воєнного стану, повторно (а.п.15-19).

ОСОБА_4 , надаючи показання слідчому судді, визнала себе винуватою у вчиненні злочину.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні злочину підтверджується відомостями, що містяться в протоколі допиту потерпілої від 19.11.2023 року (а.п.10-11); відомостями, що містяться в протоколі допиту свідка ОСОБА_14 , яка повідомила про відомі їй обставини вчинення злочину (а.п.12-13); відомостями, що містяться в рапорті ст. інспектора з ОД 1-го відділу (оперативного реагування) УПК у Вінницькій області ДКП НП України ОСОБА_15 від 21.11.2023 року, з яких вбачається, що невстановлена особа 26.10.2023 року о 11:33 годині змінила фінансовий номер до онлайн-банкінгу «mono», який було відкрито до банківського рахунку ОСОБА_7 , на номер НОМЕР_6 , після чого були здійснені банківські операції по рахунку ОСОБА_7 та перераховані грошові кошти з банківського рахунку останньої на рахунки ОСОБА_4 в АТ «ОЩАДБАНК» № НОМЕР_7 та в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» № НОМЕР_8 (а.п.14).

Проаналізовані документи, на переконання слідчого судді, дають підстави для обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, слідчий суддя, суд, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців ; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого, та інші, встановлені в ч.1 ст.178 КПК України.

Згідно із ч.ч.1, 2 ст.181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно з вимогами ч.1 ст.184 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про застосування запобіжного заходу подається до місцевого загального суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування …

Так, відповідно до постанови Верховної Ради України від 17.07.2020 року №807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів», яка набрала чинності 19.07.2020 року, в Україні утворено 136 нових та ліквідовано 490 районів, в тому числі, ліквідовано Шаргородський район Вінницької області.

Разом з тим, відповідно до п.3.1 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», до набрання чинності законом України щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку з утворенням (ліквідацією) районів відповідні місцеві суди продовжують здійснювати свої повноваження у межах територіальної юрисдикції, визначеної до набрання чинності Постановою Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» від 17 липня 2020 року №807-IX, але не довше ніж один рік з дня припинення чи скасування воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-IX.

Відтак, кримінальне провадження підсудне слідчому судді Шаргородського районного суду.

Розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті (ч.1 ст.193 КПК України).

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч.1 ст.194 КПК України).

Слідчий суддя встановив наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Щодо ризиків, передбачених ст.177 КПК України, про які зазначено у клопотанні слідчого, суд зазначає про таке.

Слідчий у клопотанні вказує на наявність ризиків, передбачених п.п.1 та 5 ст.177 КПК України.

При цьому, ризик переховуватися від органу досудового розслідування та суду слідчий мотивує тяжкістю покарання, яке загрожує ОСОБА_4 у випадку визнання її винуватою у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення.

А ризик, що передбачений п.5 ст.177 КПК України, слідчий викладає довільно, а не у спосіб, передбачений вказаною нормою КПК, зокрема, дослівно «вчинити новий злочин або продовжити кримінальне провадження у якому підозрюється».

Тоді як п.5 ст.177 КПК України установлено ризик вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому особа підозрюється, обвинувачується.

Ризик, передбачений п.5 ст.177 КПК України, слідчий обґрунтовує тим, що ОСОБА_4 не має постійного місця роботи та законних джерел доходів, неодноразово засуджена за вчинення злочинів, а саме: 07.11.2012 року Шаргородським районним судом за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк два роки з випробуванням та іспитовим строком на один рік; 16.02.2015 року Шаргородським районним судом за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк два роки з випробуванням та іспитовим строком в один рік шість місяців; 10.12.2018 року Шаргородським районним судом за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк два роки шість місяців з випробуванням та іспитовим строком на три роки; 17.12.2021 року Шаргородським районним судом за ч.2 ст.185, ч.1 ст.357 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк два роки дев`ять місяців, на підставі ст.ст.70, 71, 72 КК України їй відстрочено покарання до 26.10.2024 року.

Разом з тим, слідчий суддя звертає увагу, що ОСОБА_4 не може продовжити вчинення кримінального правопорушення, у якому підозрюється, оскільки воно є закінченим, а на підтвердження можливості вчинення іншого кримінального правопорушення слідчий не надає жодних конкретних доказів.

Так, матеріали кримінального провадження не містять жодного доказу на підтвердження можливого вчинення ОСОБА_4 іншого кримінального правопорушення, оскільки повторність не підтверджено належними та допустимими доказами.

При цьому, доказом ризику вчинити інше кримінальне правопорушення слідчий та прокурор вважають вимогу-довідку УІПКП (а.п.26-27).

Так, вимога-довідка УІПКП (а.п.26-27), не є доказом вчинення ОСОБА_4 корисливих злочинів, в тому числі, крадіжок, чи доказом незнятої або непогашеної у передбаченому законом порядку судимості, у розумінні ст.84 КПК України, оскільки носить інформативний характер для слідчого чи прокурора про те, у якому суді України можливо отримати копію вироку щодо особи, оскільки тільки вироком суду, який набрав законної сили, можна підтвердити наявність у особи судимості, а також у якій установі виконання покарань можливо отримати докази про повне відбуття покарання особою, строк та підстави звільнення від покарання, для підтвердження або спростування того факту, що судимість за попереднім вироком непогашена або незнята.

Вказане дає достатні підстави вважати, що ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України, відсутній.

Відтак, слідчий суддя констатує, що слідчий у клопотанні та прокурор у ході судового розгляду клопотання не довели наявності ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України.

Разом з тим, слідчий суддя вважає, що наявний ризик, передбачений п.1 ст.177 КПК України.

Так, виходячи з оголошеної ОСОБА_4 підозри, їй інкримінується вчинення тяжкого злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Покарання за інкримінований ОСОБА_4 злочин, передбачений ч.4 ст.185 КК України, передбачене у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

ОСОБА_4 пояснила слідчому судді, що усвідомлювала, що нею вчинене кримінальне правопорушення та тяжкість покарання за нього, а також, що після вчинення злочину, поїхала спершу в м. Шаргород, де займалася лікуванням дітей, а потім подорожувала з дітьми до своїх знайомих то у м. Львів, то у м. Бориспіль, усвідомлюючи тяжкість можливого покарання, де замінила свої банківські картки. У м. Бориспіль вона була розшукана поліцейськими, та при пред`явленні їй останніми зібраних доказів, зізналася про вчинення крадіжки грошових коштів у ОСОБА_7 .

Вказана обставина, на переконання слідчого судді, в сукупності із тяжкістю можливого покарання ОСОБА_4 , свідчить про наявність суспільної небезпечності підозрюваної і дає підстави вважати, що наявна небезпека переховування її від органу досудового розслідування та суду, тобто існує ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України.

Вказані обставини свідчать про наявність підстав для застосування запобіжного заходу, з метою забезпечення виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків та запобігання ризику, передбаченому у п.1 ст.177 КПК України.

Разом з тим, слідчим у клопотанні та прокурором у судовому засіданні не доведено, що неможливо застосування до ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, та що інші, більш м`які запобіжні заходи є недостатніми для запобігання вказаному вище ризику.

З огляду на те, що ОСОБА_4 має зареєстроване місце проживання в м. Шаргород; має на утриманні шестеро дітей, з яких одна дитина - неповнолітня, п`ятеро дітей - малолітні, то вона отримує допомогу на дітей від держави, що становить її стабільний законний дохід, у зв`язку із чим є неспроможним ствердження слідчого в клопотанні про те, що підозрювана не має законних джерел доходів; дітей виховує сама (а.п.25), то слідчий суддя не вбачає підстав для застосування до неї запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту.

При цьому, слідчий суддя зауважує, що обираючи вид запобіжного заходу, його тяжкість, слідчим та прокурором не враховано умови проживання в с. Черемошне Вінницького району Вінницької області ОСОБА_4 з шістьма дітьми, чи можливо дотримуватися нею умов такого виду запобіжного заходу з огляду на необхідність здійснення самостійного догляду за дітьми в умовах цілодобового домашнього арешту, чи не становитиме це особистий надмірний тягар для підозрюваної та вже її покарання без вироку суду про визнання винуватою у вчиненні кримінального правопорушення.

Також, слідчим та прокурором не враховується дальність сполучення від місця відбування цілодобового домашнього арешту до місця проведення досудового розслідування та здійснення слідчих дій з підозрюваною, зокрема, необхідність останній з шістьма дітьми прибувати до слідчого на кожну вимогу з населеного пункту Вінницького району у м. Шаргород Жмеринського району.

Відтак, слідчий суддя вважає за можливе застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання з метою забезпечення виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків.

Згідно із ст.179 КПК України, особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу. Підозрюваному, обвинуваченому письмово під розпис повідомляються покладені на нього обов`язки та роз`яснюється, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч.5 ст.194 КПК України, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність яких була доведена прокурором, в тому числі, прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю (п.1); повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи (п.3).

Обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються (ч.7 ст.194 КПК України).

Керуючись ст.ст.176-178, 179, 184, 186, 193, 194, 196, 203, 205, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,

ухвалив:

Клопотання слідчого СВ відділення поліції №2 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту підозрюваній ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Застосувати до підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Шаргород Вінницької області, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , українки, громадянки України, не одруженої, не працюючої, не є особою з інвалідністю, не є пенсіонером, раніше судимої, має на утриманні шестеро неповнолітніх та малолітніх дітей, - запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Покласти на підозрювану ОСОБА_4 на строк два місяці, тобто до 08.02.2024 року обов`язки:

1)прибувати до слідчого СВ ВП №2 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_6 за першою вимогою;

2)повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання чи місця роботи.

Роз`яснити підозрюваній ОСОБА_4 , що в разі невиконання покладених на неї обов`язків до неї може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на неї може бути накладено грошове стягнення у розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Контроль за виконанням підозрюваною ОСОБА_4 особистого зобов`язання покласти на слідчого СВ ВП №2 Жмеринського РВП ОСОБА_6 .

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення і припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про застосування запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття провадження в порядку, передбаченому ст.ст.284, 288, п.2 ч.2 ст.314, ч.6 ст.340, ст.417, п.3 ч.1 ст.346 КПК України.

Копію ухвали вручити підозрюваній ОСОБА_4 негайно після її оголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Шаргородського районного суду

Вінницької області ОСОБА_1