Дата документу 13.12.2023 Справа № 331/2772/22
ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження №11-кп/807/1421/23 Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №331/2772/22Доповідач у 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2023 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 (з доповненнями) та апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на ухвалу Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 21 листопада 2023 року про продовження строку тримання під вартою

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Енергодару Запорізької області, зареєстрований у АДРЕСА_1 та фактично проживає у АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.111, ч.4 ст.111-1 КК України,

ВСТАНОВИЛА

Вказаною ухвалою районного суду до 19.01.2024 року включно продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 .

В апеляційній скарзі та доповненнях до неї обвинувачений просив ухвалу суду скасувати. Свої вимоги мотивував тим, що судове рішення є незаконним. Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою містить недостовірні відомості, а саме: щодо адреси проживання обвинуваченого; наявності у нього на утриманні не трьох, а двох дітей; щодо повної перевірки стану здоров?я обвинуваченого. Ризики, на які посилався прокурор у клопотанні, не підтверджені жодними доказами. Крім того, ОСОБА_7 не погоджується з пред?явленим йому обвинуваченням за ч.2 ст. 111 КК.

В апеляційній скарзі захисник просив ухвалу суду скасувати. Свої вимоги мотивував тим, що ухвала суду є незаконною та необгрунтованою. Встановлені ризики мають гіпотетичний характер та є умовними. Оскаржувана ухвала базується на тяжкості обвинувачення. Заявлені прокурором ризики вже нівельовано. Обвинувачений протягом тривалого часу перебуває під вартою. ОСОБА_7 має місце реєстрації у м.Запоріжжі. Крім того, на його на утриманні перебуває троє неповнолітніх дітей. Оскільки обвинувачений має міцні соціальні зв?язки та місце реєстрації, на переконання захисника, на даному етапі можливо не обирати ОСОБА_7 запобіжний захід.

Прокурор ОСОБА_8 був належним чином повідомлений про дату, час і місце апеляційного розгляду. На адресу Запорізького апеляційного суду надійшло клопотання прокурора про розгляд даного провадження без його участі. А тому колегія суддів, з огляду на положення ч.4 ст.422-1 КПК вважає за можливе здійснити апеляційний розгляд за відсутності прокурора.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; з`ясувавши позицію обвинуваченого та його захисника, які повністю підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги та наполягали на її задоволенні; перевіривши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

В провадженні Ленінського районного суду м.Запоріжжя перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні передбачених ч.2 ст.111, ч.4 ст.111-1 КК кримінальних правопорушень.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку тримання під вартою.

Суд першої інстанції, продовжуючи строк тримання під вартою обвинуваченого, виходив з того, що у справі існують ризики того, що ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, може переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення. При цьому більш м`який запобіжний захід не здатний забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та запобігти встановленим ризикам.

Колегія суддів погоджується із таким рішенням суду першої інстанції виходячи з наступного.

Судом першої інстанції дотримано вимог ч.6 ст.176 КПК, згідно якої під час дії воєнного стану до осіб, які обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених зокрема ч.4 ст.111-1, ч.2 ст.111 КК, за наявності зазначених у статті 177 КПК ризиків, застосовується запобіжний захід, визначений п.5 ч.1 цієї статті, тобто виключно тримання під вартою.

На переконання колегії суддів, рішення суду про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 ґрунтується на зазначених вимогах процесуального закону.

Перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет наявності передбачених ст.177 КПК ризиків, суд першої інстанції правильно встановив, що заявлені ризики переховування від суду та вчинення іншого кримінального правопорушення об`єктивно існують, і для їх запобігання необхідно продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_7 .

На підтвердження існування вказаних ризиків свідчать ті обставини, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні двох злочинів проти основ національної безпеки України, один з яких відноситься до категорії особливо тяжких, і за їх вчинення передбачено максимальне покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років або довічне позбавлення волі, з конфіскацію майна.

Вказані обставини, на переконання колегії суддів, дають достатні підстави для висновку, що обвинувачений, будучи обізнаним про суворість покарання, яке може бути йому призначено, у разі визнання його винуватим, опинившись на волі, потенційно може переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкриміновані йому злочини.

Згідно матеріалів провадження встановлено, що обвинувачений раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, в тому числі за вчинення умисних тяжких корисливих злочинів. ОСОБА_7 раніше відбував покарання в місцях позбавлення волі. Однак, обвинувачений свою злочинну діяльність не припинив та вчинив інкриміновані злочини.

Також встановлено, що ОСОБА_7 розлучений, міцних соціальних зв`язків не має. Всупереч протилежних доводів апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника достовірних відомостей щодо обставин протилежного змісту матеріали провадження не містять та під час апеляційного розгляду не встановлено.

Крім того, відомості щодо офіційного працевлаштування ОСОБА_7 та наявності у нього законних джерел доходу відсутні.

Зазначені обставини, на переконання судової колегії, у сукупності дають достатні підстави для висновку, що обвинувачений будучи особою раніше неодноразово судимою на шлях виправлення та перевиховання не став, свою злочинну діяльність не припинив, за відсутності стримуючих факторів його належної процесуальної поведінки та джерел стабільного доходу, опинившись на волі, потенційно з великою вірогідністю може продовжувати займатись протиправною діяльністю та вчинити інше кримінальне правопорушення.

На переконання колегії суддів, з огляду на наявність передбачених п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК ризиків, гарантувати їх запобігання без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 не вбачається можливим.

Відтак, з урахуванням конкретних обставин даного кримінального провадження, колегія суддів, усупереч доводам апеляційних скарг обвинуваченого та захисника, вважає, що прокурором доведено обставини, які виправдовують подальше обмеження права ОСОБА_7 перебувати на волі.

Апеляційний суд дійшов висновку, що рішення суду про продовження строку тримання ОСОБА_7 під вартою є законним і мотивованим, відповідає характеру і тяжкості інкримінованих діянь та не надає можливості перешкоджання інтересам правосуддя, а також відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Перевіряючи заперечення обвинуваченого в апеляційній скарзі, щодо відомостей, зазначених у клопотанні прокурора про продовження строку тримання під вартою, колегія суддів зауважує, що під час розгляду даного клопотання обвинувачений безпосередньо приймав участь у судовому засіданні, мав можливість висловити свою позицію щодо заявленого клопотання. Проте стороною захисту не було наведено жодних документально підтверджених даних на спростування зазначених у клопотанні прокурора відомостей.

Крім того, апеляційним судом не приймаються до уваги заперечення ОСОБА_7 проти пред`явленого йому обвинувачення за ч.2 ст.111 КК, оскільки ці питання підлягають оцінці під час розгляду місцевим судом кримінального провадження по суті. Апеляційний суд під час перевірки рішення суду першої інстанції про продовження строку тримання особи під вартою, ухваленого під час судового розгляду, перевіряє лише наявність передбачених ст.177 КПК ризиків та необхідність продовження застосування щодо неї обмежувального заходу.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги захисника щодо тривалого тримання обвинуваченого під вартою, колегія суддів зауважує, що сама по собі тривалість тримання особи під вартою не може бути безумовною підставою для скасування запобіжного заходу за відсутності інших достатніх та вагомих підстав для прийняття такого рішення.

Крім того, всупереч доводам апеляційної скарги захисника, колегія суддів зауважує, що сама по собі тяжкість інкримінованих злочинів не є самостійною підставою для продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, натомість судом першої інстанції враховано сукупність усіх встановлених у даній справі обставин, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою особи.

Інші наведені захисником обставини не здатні нівелювати встановлені у провадженні ризики та не можуть бути беззаперечними підставами для скасування запобіжного заходу. Колегія суддів зауважує, що навіть за наведених обставин у обвинуваченого відсутнє стабільне джерело доходу.

Даних, які би безумовно унеможливлювали подальше утримання ОСОБА_7 під вартою, матеріали провадження не містять.

Отже, колегія суддів не вбачає законних та обґрунтованих підстав для скасування оскаржуваної ухвали за наслідками апеляційного розгляду.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, що тягнуть за собою безумовне скасування ухвали суду першої інстанції, під час апеляційного розгляду не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 (з доповненнями) та апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 21 листопада 2023 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4