Справа №591/9202/23 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/134/24 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - продовження строку тримання особи під домашнім арештом
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2024 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 15 грудня 2023 року, якою продовжено стосовно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту, із забороною залишати житло у певний період доби,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 15 грудня 2023 року, клопотання прокурора задоволено та продовжено стосовно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашній арешт із забороною залишати житло за адресою АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого в період доби з 21:00 год. до 07:00 год. з покладенням обов`язків:- прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою; - повідомляти слідчого про зміну засобів зв`язку; - утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні, зокрема зі свідком ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ; - здати на зберігання до відповідних органів влади паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України чи в`їзд в Україну.

Встановлено строк дії ухвали в частині застосування запобіжного заходу та покладення на підозрюваного обов`язків до 17 січня 2024 року включно.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що прокурором доведено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України. Так, ОСОБА_7 підозрюється у скоєнні злочину, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі. Крім того, останній обізнаний про місце проживання свідків, а тому враховуючи зокрема початкову стадію досудового розслідування після повідомлення особі про підозру, тяжкість кримінального правопорушення, обізнаність та навички підозрюваного щодо методів проведення оперативної роботи та усі обставини справи, існують підстави вважати, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, захисник підозрюваного ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в які просить скасувати ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 15 грудня 2023 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора.

В обґрунтування апеляційних вимог, захисник зазначає про те, що слідчим суддею було необґрунтовано відмовлено в задоволенні клопотання сторони захисту про відкладення судового розгляду клопотання прокурора. Оскільки, захисник звернулася до Верховного Суду з клопотанням про направлення матеріалів клопотання з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів.

Так, встановлення правил підсудності має важливе значення для правильного функціонування судової системи, а також для виконання судами покладених на них завдань і визначення суду, компетентного здійснювати кримінальне провадження щодо конкретного кримінального правопорушення.

Також слідчим суддею не дотримано вимоги ст. 178 КПК України, формально вказавши про можливість підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування та суду. Так, ні до моменту повідомлення про підозру, ні після вказаної події та протягом дії попередньої ухвали слідчого судді, ОСОБА_7 не порушував покладених на нього судом обов`язків, здав паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

Крім того, апелянт звертає увагу на те, що ОСОБА_7 має міцні соціальні зв`язки, двох неповнолітніх дітей та дружину, постійне місце проживання та роботи, раніше не судимий, до адміністративної відповідальності не притягувався, шкода інкримінованим правопорушення не завдана.

Окрім цього, слідчим суддею не досліджено того факту, що повідомлення про підозру від 18 жовтня 2023 року ОСОБА_7 було вручено слідчим 23 жовтня 2023 року, тобто після спливу строку його дійсності та не уповноваженою особою. Копія повідомлення про підозру було залишено в квартирі, за місцем мешкання дружини підозрюваного, ОСОБА_11 , що не породжує для ОСОБА_7 жодних законних процесуальних наслідків.

Спроба незаконного впливу на свідків має бути підтверджена належними доказами, у тому числі показами вказаних осіб, які доводять незаконний вплив особи, що здійснюється безпосередньо або через довірених осіб.

Перешкоджання кримінальному провадженню в інший спосіб також має бути підтверджене та доведено, тобто які саме дії особи слідчий суддя оцінює, як перешкоджання.

На підставі викладеного, захисник констатує, що ухвала слідчого судді є необґрунтованою, а тому підлягає скасуванню.

До початку апеляційного розгляду, від захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 надійшло доповнення до апеляційної скарги, яке обґрунтовується тим, що постановою заступника Генерального прокурора ОСОБА_12 від 06 березня 2023 року, було визначено група прокурорів у складі прокурорів першого відділу другого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами ДБР Офісу Генерального прокурора, а саме ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , старшим групи прокурорів визначено прокурора ОСОБА_15 .

Проте з клопотанням про продовження строку дії заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді відсторонення від посади звернувся прокурор Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_6 , який в протизаконний спосіб виконує функції прокурора в даному кримінальному провадженні.

Так, лист начальника першого відділу другого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами ДБР Офісу Генерального прокурора ОСОБА_24 , на підставі якого процесуальне керівництво в даному кримінальному провадженні здійснюється прокурором Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_6 , не є постановою про призначення іншого прокурора чи прокурорів.

Тому прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 в протизаконний спосіб здійснює процесуальне керівництво, а як наслідок процесуальні дії прокурора є нелегітимними погодження повідомлення про підозру, погодження клопотань та інше та отримані під час досудового розслідування докази, в тому числі, додані до даного клопотання є недопустимими, внаслідок відсутності повноважень у відповідного прокурора, під час досудового розслідування.

Заслухавши доповідь головуючого-судді щодо змісту оскаржуваного судового рішення та доводів доповненої апеляційної скарги, підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , які просили задовольнити вимоги поданої апеляційної скарги, прокурора, який вважав рішення суду законним та обґрунтованим, просив його залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши матеріали даного кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.

Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Відповідно до ч. 6 ст. 181 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому ст. 199 КПК України.

Так, перевіряючи законність оскаржуваного рішення, апеляційним судом встановлено, що слідчим суддею в повній мірі були з`ясовані всі обставини, які передбачають підстави для продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та умови, за яких таке продовження можливе.

Четвертим слідчим відділом ( з дислокацією в м. Сумах) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 0000072 від 01.03.2023 р., у якому ОСОБА_7 оголошено про підозру за ч. 2 ст. 369-2 КК України і така підозра з огляду на долучені до клопотання матеріали є обґрунтованою.

Крім того, постановою керівника Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_25 від 14 грудня 2023 року, продовжено строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні до трьох місяців, тобто до 18 січня 2024 року.

Вказане свідчить про необхідність проведення органами досудового розслідування слідчих та процесуальних дій.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо ОСОБА_7 , відповідно до вимог ст. 178 КПК України, слідчий суддя врахував дані про особу підозрюваного, вагомість наявних доказів, що підтверджують обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні корупційного злочину та наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

З урахуванням наведеного апеляційний суд погоджується з доводами слідчого судді та оцінює критично доводи захисника про те, що відомості про особу підозрюваного дають підстави для скасування застосованого до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Зазначені в апеляційній скарзі захисника доводи та підстави, згідно з якими вона просить скасувати ухвалу слідчого судді, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя при продовженні строку дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту, у відповідності до вимог ст. 193, 194 та 199 КПК України дослідив та з достатньою мірою взяв до уваги фактичні обставини, що підлягають врахуванню згідно ст. 178 КПК України.

Так, із матеріалів кримінального провадження вбачається, що увагу слідчий суддя приділив, окрім іншого, й особі підозрюваного, характеру оголошеної підозри, стадії досудового розслідування та можливим ризикам для результативності кримінального провадження, що у сукупності дають достатні підстави для продовження підозрюваному запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Так, колегія суддів визнає необґрунтованими доводи сторони захисту в частині відсутності ризиків, передбачених ст. 177 КПК, які зазначені в оскарженій ухвалі слідчого судді, з огляду на таке.

Підставою продовження запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК. При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що вона має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваній кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК.

Запобіжний захід продовжується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваним та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто в даному випадку, слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд мають зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Стосовно загрози втечі особи, практика ЄСПЛ виходить з того, що якщо тяжкість покарання, якому може бути підданий підозрюваний, можна законно розглядати, як таку, що може спонукати його до втечі. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно враховувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, її моральний облік, місце проживання, професію, прибуток, сімейних зв`язків, будь яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Також, СПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Водночас, слід також врахувати, що реальна можливість вільної зміни ОСОБА_7 свого місця перебування підвищує ймовірність його переховування від органів досудового розслідування та суду, а у сукупності з іншими обставинами кримінального провадження підтверджує наявність відповідного ризику. Посилання сторони захисту на сталі сімейні зв`язки та інші обставини не спростовують існування високої вірогідності вчинення останньою дій із переховування.

З урахуванням наведеного, посилання сторони захисту на відсутність ризику переховування ОСОБА_7 від органів досудового розслідування та суду, апеляційний суд визнає неспроможними.

При встановленні наявності ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України - впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні, апеляційний суд враховує встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224, ч. 4 ст. 95 КПК.

Апеляційний суд визнає неспроможними доводи сторони захисту щодо відсутності ризику незаконного впливу підозрюваного на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки їх покази, які станом на даний час ще не допитані в судовому засіданні, мають істотне значення для проведення повного, всебічного та неупередженого досудового розслідування, перебуваючи на свободі, підозрюваний може здійснювати незаконний вплив на останніх, схиляючи їх до зміни показів в рамках даного кримінального провадження, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Крім того пряма заборона підозрюваного ОСОБА_7 спілкуватися зі свідками у кримінальному провадженні, визначена оскаржуваною ухвалою слідчого судді, відповідно до вимог ч. 5 ст. 194 КПК України.

Також враховуючи те, що підозрюваний ОСОБА_7 обізнаний щодо методів проведення досудового розслідування, оскільки займав посаду начальника4-го відділу (боротьби з організованими групами з ознаками корупції) Управління стратегічних розслідувань в Сумській області Департаменту стратегічних розслідувань національної поліції України, обґрунтованим є доводи прокурора про наявність ризику перешкоджання останнім кримінального провадження іншим чином, використовуючи свої юридичні знання та досвід роботи в правоохоронних органів.

Від так, порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, не вбачається, продовжений слідчим суддею запобіжний захід щодо підозрюваного відповідає вимогам ст. 193, 194 та 199 КПК України, тому апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, вмотивованою і такою, що не підлягає скасуванню, а отже в задоволенні вимог апеляційної скарги захисника слід відмовити.

Дотримання покладених на підозрюваного обов`язків не може бути виключною підставою для скасування застосованого запобіжного заходу, оскільки такий захід забезпечення кримінального провадження і так був використаний судом аби дотриматися балансу щодо вразливого правового становища підозрюваного, однак це рішення не може свідчити про низьку суспільну небезпечність повідомленого ОСОБА_7 підозри чи про переорієнтування його свідомості на право слухняну, у зв`язку з чим належне виконання покладених процесуальних обов`язків це сигнал про достатність застосованого запобіжного заходу.

Твердження захисника, що слідчим під час вручення повідомлення про підозру ОСОБА_7 було порушено процедуру, не є предметом перевірки в цьому апеляційному розгляді, оскільки стороною захисту не оскаржується повідомлення про підозру під час досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні.

Крім того, апелянтом не надано жодного доказу на підтвердження порушення органом досудового розслідування порядку вручення ОСОБА_7 письмового повідомлення про підозру, а тому перевірити дотримання слідчим процесуального строку, на що вказує захисник, колегія суддів не має можливості.

Також, колегія суддів звертає увагу на те, що нормами кримінального процесуального Закону України не регулюється порядок вручення саме копії письмового повідомлення про підозру, тому в цій частині, доводи апеляційної скарги, не підлягають розгляду.

Доводи апелянта про необґрунтовану відмову слідчого судді відкласти судовий розгляд поданого клопотання прокурора до ухвалення Верховним Судом рішення про направлення матеріалів клопотання з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів, колегія суддів вважає також необґрунтованими, заважаючи на наступне.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, клопотання про направлення матеріалів клопотання з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів, захисник підозрюваного ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 подала 13 грудня 2023 року, тобто після спливу двох днів з дня надходження клопотання прокурора про продовження стосовно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту, до слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми.

Так, відповідно до ст. 186 КПК України клопотання про застосування або зміну запобіжного заходу розглядається слідчим суддею, судом невідкладно, але не пізніше сімдесяти двох годин з моменту фактичного затримання підозрюваного, обвинуваченого або з моменту надходження до суду клопотання, якщо підозрюваний, обвинувачений перебуває на свободі, чи з моменту подання підозрюваним, обвинуваченим, його захисником до суду відповідного клопотання.

Враховуючи вимоги вказаної норми кримінального процесуального Закону України, слідчий суддя Зарічного районного суду м. Суми розглянув подане клопотання прокурора відділу Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_6 про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_7 , в межах процесуальних строків, із дотриманням приписів КПК України.

Обґрунтованих та законних підстав відкладати розгляд поданого клопотання у слідчого судді не було, з чим погоджується і колегія суддів.

Звернення сторони захисту до Верховного Суду з клопотанням про направлення кримінального провадження до іншого суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів, не повинно порушувати порядок розгляду слідчими суддями клопотань про застосування запобіжних заходів, які встановлюються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

До вирішення Верховним Судом питання про направлення кримінального провадження до іншого суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів, оскаржене клопотання вважається таким, що подане із дотриманням територіальної підсудності.

Щодо тверджень апелянта про звернення до слідчого судді з клопотанням про продовження строку відсторонення від посади ОСОБА_7 , не уповноваженим прокурором, колегія зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 307 КПК України, якщо прокурор, який у відповідному кримінальному провадженні здійснює повноваження прокурора, не може їх здійснювати через задоволення заяви про його відвід, тяжку хворобу, звільнення з органу прокуратури або з іншої поважної причини, що унеможливлює його участь у кримінальному провадженні, повноваження прокурора покладаються на іншого прокурора керівником відповідного органу прокуратури. У виняткових випадках повноваження прокурора можуть бути покладені керівником органу прокуратури на іншого прокурора цього органу прокурора через неефективне здійснення прокурором нагляду за дотримання законів під час проведення досудового розслідування.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, постановою керівника Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_25 від 12 жовтня 2023 року, внесено зміни до складу групи прокурорів у кримінальному провадженні № 0000072, визначивши її у складі начальника відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_26 , заступника начальника цього ж відділу ОСОБА_27 , прокурорів відділу ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_6 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 . Старшим прокурором групи визначено ОСОБА_6 , яким доручено керувати діями інших прокурорів.

Вказана постанова керівника Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_25 обґрунтовується складністю провадження, обсягом слідчих (розшукових) та процесуальних дій, які необхідно виконати для отримання доказів, що можуть бути використані під час судового розгляду.

Посилання апелянта на лист начальника першого відділу другого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_32 , колегія суддів вважає не вірним, оскільки вказаний документ має інформаційний характер та адресований керівнику четвертого СВ (з дислокацією в м. Сумах) ТУ ДБР, розташованого у місті Полтаві ОСОБА_33 , для відома.

Відповідно, доповненні доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та спростовуються матеріалами кримінального провадження. Крім того, колегія суддів наголошує, що чинним кримінально процесуальним законом України не передбачено процесуальні строки в межах, яких керівник відповідного органу прокурора має право змінити склад групи прокурорів у конкретному кримінальному провадженні.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку, що слідчим суддею постановлено законне та обґрунтоване рішення, у зв`язку з чим оскаржувану ухвалу слід залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 15 грудня 2023 року, якою продовжено стосовно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту із забороною залишати житло у певний період доби, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 - без задоволення.

Ухвала є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4