В И Р О К

іменем України

05 грудня 2023 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області

в складі судді - ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2

за участю сторін кримінального провадження:

з боку обвинувачення: прокурора - ОСОБА_3

з боку захисту: обвинуваченого - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Змієві кримінальне провадження № 0000392 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лиман Зміївського району Харківської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого вироком Зміївського районного суду Харківської області від 26.10.2015 за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на строк 1 рік; вироком Зміївського районного суду Харківської області від 09.08.2017 за ч. 2 ст. 121, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 125 КК України до позбавлення волі на строк 7 років 1 місяць, 20.02.2023 звільнений по відбуттю строку покарання,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

05.09.2023, близько 20 год 30 хв, ОСОБА_4 , знаходячись на території парку, що розташований за адресою: площа Покровська, с. Лиман, Чугуївський район, Харківська область, переконавшись в тому, що його дії ніким помічені не будуть, діючи умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, з метою наживи, в умовах дії воєнного стану на території України, який введено із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, продовженого Указом Президента України від 14 березня 2022 року №133/2022, затвердженого Законом України від 15 березня 2022 року №2119- IX; Указом Президента України від 18 квітня 2022 року №259/2022, затвердженого Законом України від 21 квітня 2022 року №2212-ІХ; Указом Президента України від 17 травня 2022 року №341/2022, затвердженого Законом України від 22 травня 2022 року №2263-IX; Указом Президента України від 12 серпня 2022 року №573/2022, затвердженого Законом України від 15 серпня 2022 року №2500-ІХ; Указом Президента України від 07 листопада 2022 року №757/2022, затвердженого Законом України від 16 листопада 2022 року №2738-ІХ, Указом Президента України від 06 лютого 2023 року №58/2023, затвердженого Законом України від 07 лютого 2023 №2915-ІХ, Указом Президента України від 01 травня 2023 року №254/2023, затвердженого Законом України від 02 травня 2023 №3057-ІХ, Указом Президента України від 26 липня 2023 року №451/2023, затвердженого Законом України від 27 липня 2023 №3275-ІХ, з 05 год. 30 хв. 18 серпня 2023 року строком на 90 діб, усвідомлюючи протиправність своїх дій, шляхом вільного доступу, викрав мобільний телефон ТМ «Хіаоmі» redmi 10 2022 4/64 GЬ, бувший у вжитку, вартістю, згідно висновку судової товарознавчої експертизи №3984/23 від 07.09.2023 - 4379,40 грн, разом із сім-картою мобільного оператора «Lifecell» з номером НОМЕР_1 , вартістю, згідно висновку судової товарознавчої експертизи №3984/23 від 07.09.2023 - 100,00 грн, що належить потерпілому ОСОБА_5 .

Викраденим майном ОСОБА_4 розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 4479,40 грн.

Сторони кримінального провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставинам справи, які ними не оспорюються. З урахуванням принципів диспозитивності та змагальності сторін кримінального провадження, з огляду на визнання обвинуваченим фактичних обставин, якими обгрунтовано обвинувачення, а також враховуючи думку учасників судового провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позиції, суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням письмових доказів, які характеризують його особу.

Допитаний в судовому засіданні в якості обвинуваченого ОСОБА_4 вину в скоєному кримінальному правопорушенні визнав повністю, щиро розкаявся, пояснив, що кримінальне правопорушення вчинене ним за вищевикладених обставин. Обставини скоєння кримінального правопорушення не оспорював.

При дослідженні доказів в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, суд дійшов висновку про доведенність вини ОСОБА_4 у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненом повторно, в умовах воєнного стану. Правова кваліфікація ч. 4 ст. 185 КК України.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, судом не встановлено.

Щирим каяттям є певний психічний стан винної особи, коли вона засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, що об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям всіх відомих їй обставин вчиненого діяння, вчиненням інших дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину, або відшкодування завданих збитків чи усунення заподіяної шкоди.

Каяття передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, відверту негативну оцінку своєї злочинної поведінки, визнання тих обставин, які ставляться в провину, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

Відповідний правовий висновок викладено у постанові ВПВС № 629/847/15 від 27.11.2019.

Відтак, під час призначення ОСОБА_4 покарання, щире каяття, у розумінні пункту першого частини першої статті 66 КК України, врахуванню не підлягає.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

Відповідно до вимог статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути співмірним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Під час призначення покарання ОСОБА_4 , враховуючи ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином, особу обвинуваченого, який раніше судимий за вчинення корисливих умисних злочинів, новий злочин вчинив у період непогашеної судимості, стосовно неповнолітнього потерпілого.

Хоча потерпілий претензій матеріального або морального характеру не має, однак, шкода, заподіяна йому злочином, повністю не відшкодована. Вказана обставина свідчить про відсутність щирого каяття обвинуваченого.

Крім того, судом враховано, що під наглядом у наркологічному та психіатричному кабінетах не перебуває, за місцем проживання характеризується задовільно, не працює, суд дійшов висновку, що необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень є покарання у виді позбавлення волі в мінімальних межах санкції ч. 5 ст. 185 КК україни.

Призначене покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Враховуючи наявність таких ризиків, як можливість вчинення обвинуваченим нового кримінального правопорушення, що підтверджується його попередньою поведінкою, де він раніше судимий за вчинення тотожних злочинів, новий злочин скоїв у період непогашеної судимості, та виключення можливості ухилитись від відбування призначеного судом покарання, що передбачено ст. 177 КПК України, суд вважає за необхідне застосувати стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Питання речових доказів вирішити у порядку ст. 100 КПК України.

Судові витрати стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 .

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 368-374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правоворушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Застосувати запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили у виді тримання під вартою в Державній установі "Харківський слідчий ізолятор", взявши його під варту негайно в залі суду.

Визначити ОСОБА_4 розмір застави - 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 53680 (п`ятдесят три тисячі шістсот вісімдесят) грн 00 коп, які перерахувати за наступними реквізитами: рахунок отримувача UA0006674, код отримувача (за ЄДРПОУ) 26281249, банк отримувача ДКСУ м. Київ, код отримувача (МФО) 820172.

У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: з`являтися до суду за кожним викликом, повідомляти суд про зміну свого місця проживання, перебування або роботи.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з дня фактичного затримання - 05 грудня 2023 року.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь судового експерта ОСОБА_6 судові витрати за проведення судової товарознавчої експертизи № 3984/23 від 07.09.2023 у розмірі 280 (двісті вісімдесят) грн 00 коп.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Зміївського районного суду Харківської області від 11.09.2023 на мобільний телефон "Xiaomi Redmi 10 2022", сірого кольору, б/в, без ушкоджень окрім тріщин скла на камері з тильної сторони, в робочому стані, IMEI: НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , у якому відсутні сім-карта та карта пам`яті.

Речові докази у кримінальному провадженні №0000392: мобільний телефон "Xiaomi Redmi 10 2022", сірого кольору, б/в, без ушкоджень окрім тріщин скла на камері з тильної сторони, в робочому стані, IMEI: НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , у якому відсутні сім-карта та карта пам`яті, переданий на зберігання законному представнику неповнолітнього потерпілого ОСОБА_5 - ОСОБА_7 , - вважати йому повернутим.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не буде подано.

Копію вироку негайно після його проголошення належить вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя: