Справа № 331/429/24
Провадження № 1-кс/331/175/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2024 року місто Запоріжжя

Слідчий суддя Жовтневого районного суду міста Запоріжжя ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Жовтневого районного суду міста Запоріжжя матеріали клопотання слідчого 1-го відділення слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Запорізькій області лейтенанта юстиції ОСОБА_3 , погоджене з прокурором групи прокурорів, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні - прокурором Якимівського відділу Мелітопольської окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000069, відомості за яким внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 січня 2024 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

22 січня 2024 року до слідчого судді Жовтневого районного суду міста Запоріжжя надійшло клопотання слідчого 1-го відділення слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Запорізькій області лейтенанта юстиції ОСОБА_3 , погоджене з прокурором групи прокурорів, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні - прокурором Якимівського відділу Мелітопольської окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000069, відомості за яким внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 січня 2024 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що слідчим відділом Управління Служби безпеки України в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000069 від 17 січня 2024 року за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.

У клопотанні зазначено, що у квітні 2022 року (точні дата та час досудовим розслідуванням не встановлені) громадянин України ОСОБА_5 , перебуваючи у місті Мелітополі, Запорізької області, яке з 25 лютого 2022 року та станом на сьогоднішній день є тимчасово окупованою Російською Федерацією територією України, діючи умисно, із власних корисливих мотивів та з метою підтримання окупаційної влади, встановленої збройними формуваннями Російської Федерації, маючи проросійські погляди та критичне ставлення до діючої законної влади в Україні, достовірно усвідомлюючи протиправність своїх дій та передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, прийняв пропозицію невстановлених під час досудового розслідування осіб із числа представників збройних формувань та окупаційної адміністрації держави-агресора, та добровільно зайняв посаду «інспектора чергової частини» (мовою оригіналу: «инспектор дежурной части») у незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території Запорізької області, а саме «Мелітопольське районне управління Головного управління МВС у Запорізькій області» (мовою оригіналу: «Мелитопольское районное управление Главного управления МВД в Запорожской области»), яке розташоване за адресою: Запорізька область, місто Мелітополь, вулиця Чернишевського, будинок № 37.

У подальшому, громадянин України ОСОБА_5 , перебуваючи на тимчасово окупованій території міста Мелітополя, Запорізької області, діючи умисно, із власних корисливих мотивів, та виконуючи свої функціональні обов`язки в інтересах окупаційної влади, займаючи посаду «інспектора чергової частини» (мовою оригіналу: «инспектор дежурной части») здійснював в межах своїх службових повноважень патрулювання території громади у форменому одязі із зброєю, разом з іншими поліцейськими та представниками збройних формувань держави-агресора Російської Федерації, приймав дзвінки від місцевого населення та фіксував інформацію про вчинення діянь на підпорядкованій йому території, а також вчиняв інші протиправні дії в інтересах окупаційної влади, пов`язані з охороною прав, правопорядку, що здійснюються від імені та за стандартами держави-агресора на тимчасово окупованій території міста Мелітополя Запорізької області, реалізація яких в свою чергу забезпечує становлення та зміцнення окупаційної влади Російської Федерації шляхом функціонування незаконно створеного окупаційного правоохоронного органу Російської Федерації на окупованій території України.

Слідчий вказує, що за викладених вище обставин громадянин України ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, - добровільне зайняття громадянином України посади в незаконних правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованій території.

Санкцією ч. 7 ст. 111-1 КК України, за якою ОСОБА_5 повідомлений про підозру, передбачено додаткове покарання у вигляді конфіскації майна.

Таким чином, з урахуванням санкції ч. 7 ст. 111-1 КК України, орган досудового розслідування, відповідно до ч. 1, п. 3) ч. 2 ст. 170 КПК України, повинен вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні з метою його конфіскації.

Органом досудового розслідування встановлено, що підозрюваному ОСОБА_5 на праві спільної часткової власності належить частина трьохкімнатної квартири, загальною площею 59,0 кв.м, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна № 354617134 від 16 листопада 2023 року.

Слідчий також зазначає, що наразі в органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що наявні ризики відчуження зазначеного вище нерухомого майна підозрюваним ОСОБА_5 , з метою унеможливлення застосування до нього заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна та подальшої його конфіскації, орган досудового розслідування вважає за доцільне здійснити розгляд цього клопотання без повідомлення про це підозрюваного ОСОБА_5 та його захисника, з метою запобігання настанню негативних наслідків для кримінального провадження.

Враховуючи цей факт, керуючись вимогами ч. 2 ст. 172 КПК України, відповідно до яких клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна, слідчий просить провести розгляд даного клопотання без виклику підозрюваного ОСОБА_6 і його захисника.

З огляду на викладене, слідчий просить слідчого суддю накласти арешт, шляхом заборони користування, розпорядження та відчуження, на вищезазначене нерухоме майно, яке належить підозрюваному ОСОБА_5 .

Приймаючи до уваги, що є ризик відчуження зазначеного вище нерухомого майна підозрюваним ОСОБА_5 , з метою унеможливлення застосування до нього заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна та подальшої його конфіскації, слідчий суддя, з метою забезпечення арешту майна, керуючись ч. 2 ст. 172 КПК України, вважає за необхідне розглянути дане клопотання щодо арешту нерухомого майна без повідомлення підозрюваного ОСОБА_5 та його захисника.

У судовому засіданні слідчий 1-го відділення слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Запорізькій області ОСОБА_3 підтримав клопотання за вищевикладеними мотивами та обґрунтуванням, просить клопотання задовольнити. При цьому, слідчий надав суду заяву про розгляд даного клопотання без фіксації судового засідання технічними засобами (а.с.238).

Відповідно до ч. 6 ст. 107 КПК України, враховуючи думку слідчого, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду клопотання слідчим суддею не здійснювалося.

Дослідивши матеріали клопотання слідчого, яке погоджено з прокурором, та додані до клопотання письмові матеріали на його обґрунтування щодо необхідності накладення арешту на зазначене у клопотанні майно, та проаналізувавши докази на підтвердження та обґрунтування заявленого слідчим клопотання у їх сукупності, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Відповідно до частини 1 статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

За правилами частини 2 статті 170 КПК України арешт майна допускається у наступних випадках: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до частини 6 статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Відповідно до положень частини 2 статті 172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділом Управління Служби безпеки України в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000069 від 17 січня 2024 року за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України (а.с.7-8).

Досудовим розслідуванням встановлена причетність ОСОБА_5 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, що підтверджується матеріалами кримінального провадження, дослідженими у судовому засіданні.

05 січня 2024 року слідчим 1-го відділення слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Запорізькій області ОСОБА_3 , за погодженням із прокурором, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні № 0001556 від 18 вересня 2023 року складено повідомлення про підозру відносно ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України (а.с.91-96).

Постановою прокурора, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні ОСОБА_7 від 17 січня 2024 року, із матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001556, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18 вересня 2023 року, було виділено в окреме кримінальне провадження матеріали досудового розслідування щодо вчинення громадянином України ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, та зареєстровано у Єдиному реєстрі досудових розслідувань під № 0000069 від 17 січня 2024 року (а.с.123-130, 131-132).

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 30 січня 2024 року надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000069, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 січня 2024 року, відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.239-242).

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 354617134 від 16 листопада 2023 року, частина трьохкімнатної квартири, загальною площею 59,0 кв.м, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , на праві спільної часткової власності належить підозрюваному ОСОБА_5 (а.с.231-233).

За правилами п. 3) ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Отже, враховуючи, що санкцією ч. 7 ст. 111-1 КК України, за якою ОСОБА_5 повідомлено про підозру, передбачено додаткове покарання у вигляді конфіскації майна, то відповідно, об`єкт нерухомого майна, який належить підозрюваному ОСОБА_5 на праві спільної часткової власності, у разі ухвалення обвинувального вироку може підлягати конфіскації.

Враховуючи вищезазначене, під час досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на майно підозрюваного ОСОБА_5 з метою запобігання відчуження майна та забезпечення його можливої конфіскації, шляхом встановлення заборони на відчуження, користування та розпорядження вказаним вище нерухомим майном.

Разом з тим, слідчий суддя не вбачає правових підстав для задоволення клопотання слідчого в частині встановлення заборони користування та розпорядження частиною квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві спільної часткової власності належить підозрюваному ОСОБА_5 , та в якій останній, відповідно до матеріалів кримінального провадження, зареєстрований і фактично проживає (а.с.217, з.б.а.с. 219, а.с.221).

За правилами частини 11 статті 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

В той же час, слідчим не наведено у клопотанні жодних обставин та не надано слідчому судді будь-яких доказів на підтвердження того, що незастосування заборони користування та розпорядження вказаною вище квартирою призведе в майбутньому до перереєстрації даної квартири.

Слідчий суддя також звертає увагу на положення ч. 12 ст. 170 КПК України, якою визначено, що заборона використання житлового приміщення особам, які на законних підставах проживають у такому житловому приміщенні, не допускається.

Аналізуючи вищезазначене, слідчий суддя вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання слідчого в частині встановлення заборони користування та розпорядження вказаною вище квартирою, яка на праві спільної часткової власності належить підозрюваному ОСОБА_5 .

З урахуванням вищевикладеного та приймаючи до уваги, що накладення арешту на майно підозрюваного ОСОБА_5 необхідне, зокрема, з метою запобігання відчуження майна та забезпечення його можливої конфіскації, шляхом встановлення заборони на відчуження вказаним вище нерухомим майном, та з метою досягнення дієвості кримінального провадження, вважаю необхідним застосувати такий захід забезпечення кримінального провадження, як арешт цього майна, тому на підставі вищезазначеного, клопотання слідчого 1-го відділення слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Запорізькій області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000069, відомості за яким внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 січня 2024 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, підлягає частковому задоволенню.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 170-173, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого 1-го відділення слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Запорізькій області лейтенанта юстиції ОСОБА_3 , погоджене з прокурором групи прокурорів, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні - прокурором Якимівського відділу Мелітопольської окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000069, відомості за яким внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 січня 2024 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, задовольнити частково.

Накласти арешт на нерухоме майно, а саме на частину трьохкімнатної квартири, загальною площею 59,0 кв.м, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на праві спільної часткової власності, шляхом заборони відчуження.

У задоволенні іншої частини клопотання відмовити.

Роз`яснити, що згідно статті 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, відповідно до п.) 9 ч. 1 ст. 309, ст. 395 КПК України.

Слідчий суддя ОСОБА_1