ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2023 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі судового засідання ОСОБА_4

за участю сторін судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000115 від 13.07.2023 року, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Кіцманського районного суду Чернівецької області від 04 вересня 2023 року, щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернівців, українця, громадянина України, неодруженого, із середньою освітою, непрацюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, -

УСТАНОВИЛА:

Вироком Кіцманського районного суду Чернівецької області від 04 вересня 2023 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначено йому покарання у виді арешту на строк 2 (два) місяці.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 визначено обчислювати з моменту затримання останнього для доставлення у заклад відбування покарання на виконання вироку, що набрав законної сили.

Стягнуто з ОСОБА_6 , кошти на суму 3 107 (три тисячі сімсот сім) гривень на користь держави в рахунок відшкодування витрат на проведення під час досудового розслідування судової експертизи.

Вирішено долю речових доказів.

Як встановлено судом першої інстанції та перевірено апеляційним судом, 08.08.2023 на підставі ухвали слідчого судді Кіцманського районного суду Чернівецької області № 718/2691/23 від 02.08.2023 проведено обшук в житлі та іншому володінні за адресою: АДРЕСА_2

ЄУНСС: 718/3024/23 Головуючий у 1-ій інстанції: ОСОБА_7

НП: 11-кп/822/415/23 Суддя-доповідач: ОСОБА_1

Чернівецької області, під час якого виявлено та вилучено: листя рослин із поверхні металевого предмета прямокутної форми з-під столу кімнати № 2, який упакований у сейф пакет № WAR 1254889, та згідно з висновком експерта Чернівецького НДЕКЦ МВС України №СЕ-19/126-23/6704-НЗПРАП від 24.08.2023 надана на дослідження речовина рослинного походження зеленого кольору є особливо небезпечним наркотичним засобом обіг якого заборонено канабісом. Маса канабісу (в перерахунку на висушену речовину) становить 17,217 г.

Вказані наркотичні засоби ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_2 , зберігав без мети збуту, для власного споживання.

Згідно з ч. 2 ст. 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини та прекурсори» (далі Закон), діяльність з обігу наркотичних засобів і психотропних речовин, включених до таблиці I Переліку на території України забороняється, за винятком діяльності з використання рослин, включених до таблиці I Переліку, в цілях і на підставах, передбачених ст. ст. 19 та 20 Закону (використання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у експертній і оперативно-розшуковій діяльності, навчальних та наукових цілях).

Канабіс внесений до списку № 1 «Особливо небезпечні наркотичні засоби, обіг яких заборонено» Таблиці І Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000.

Відповідно до Таблиці невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, що знаходяться у незаконному обігу, затвердженої Наказом МОЗ України № 188 від 01.08.2000 кримінальна відповідальність за незаконне зберігання наркотичного засобу канабісу настає у разі, якщо розмір канабісу становить від 5,0 г (у перерахунку на суху речовину).

Таким чином, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 309 КК України, тобто, незаконне зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, зі змісту якої вбачається, що він не заперечуючи правової кваліфікації своїх дій та доведеності його вини у скоєному кримінальному проступку, просить оскаржуваний вирок змінити в частині призначеного йому покарання. Призначити ОСОБА_6 за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України більш м`яку міру покарання, яка не пов`язана із позбавленням волі.

Обґрунтовуючи свої вимоги тим, що суд при призначенні йому покарання хоча і зазначив у вироку, однак не в достатній мірі врахував, що обвинувачений вчинив один кримінальний проступок, повне визнання ним вини, щире каяття, та активне сприяння останнього в розкритті злочину, характеристику обвинуваченого, його стан здоров`я, те, що на його утриманні перебувають двоє малолітніх дітей та батько з онкологічним захворюванням.

Вважає, що вищевказані обставини могли дати суду першої інстанції підстави призначити йому штраф, в межах санкції ч. 1 ст. 309 КК України, який буде співмірним із вчиненим ним проступком. Штраф буде сплачено до відповідного бюджету, що принесе більше користі державі та суспільству, а також в достатній сірі вплине на його виправлення.

Від інших учасників судового розгляду апеляційних скарг та заперечень не надходило.

Обвинувачений ОСОБА_6 та захисник ОСОБА_8 будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце судового розгляду, до апеляційного суду не з`явилися, при цьому від захисника ОСОБА_8 надійшла заява про розгляд поданої обвинуваченим апеляційної скарги без їхньої участі, що у відповідності до положень ч. 4 ст. 405 КПК України, не перешкоджає судовому розгляду.

Заслухавши доповідь судді, який виклав суть вироку та вимоги апеляційної скарги, міркування прокурора ОСОБА_5 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, вважавши вирок районного суду законним та обґрунтованим, надавши учасникам судового провадження слово в судових дебатах, перевіривши матеріали кримінального провадження з підстав зазначених в апеляційній скарзі та обговоривши наведені у ній доводи, колегія суддів доходить такого.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, за обставин, викладених у вироку, а також висновки суду про кваліфікацію дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 309 КК України відповідають фактичним обставинам справи, і відповідно до вимог ст. 394 КПК України, не є предметом апеляційного перегляду, адже, в цій частині вирок суду обвинуваченим не оскаржувався.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Обвинуваченим оскаржується, зокрема, правильність призначеного останньому покарання.

Аналізуючи вирок районного суду в частині призначеного ОСОБА_6 покарання, колегія суддів вважає, що воно обрано згідно загальних принципів призначення покарання та у відповідності до вимог статтей 50, 65-67 КК України та роз`яснень п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», а саме: з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд призначив обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, і відповідатиме меті покарання, передбаченій ст. 50 КК України, з яким погоджується і колегія суддів.

Твердження в апеляційній скарзі про можливість пом`якшення призначеного покарання ОСОБА_6 , є неспроможними та такими, що не заслуговують на увагу.

Так, суд виходячи із загальних засад призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого проступку, дані про особу обвинуваченого, який в силу вимог ст. 89 КК України раніше не судимий, поведінку до вчинення кримінального проступку і після цього, його характеристику.

Обставиною, яка у відповідності до вимог ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , районним судом встановлено: щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального проступку.

Обставин, які згідно вимог ст. 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , районним судом не встановлено.

Наведене вище, дало можливість суду першої інстанції визначити обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у межах санкції ч. 1 ст. 309 КК України - у вигляді арешту строком 2 (два) місяці, яке є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Посилання обвинуваченого про неврахування судом ряду обставин, які пом`якшують останньому покарання, на думку колегії суддів, є безпідставними, оскільки вказані обставини були враховані районним судом, як при встановленні особи обвинуваченого, та і у своїй сукупності були взяті до уваги при призначенні йому міри покарання.

Не бере до уваги апеляційний суд і апелювання обвинуваченого про те, що на його утриманні перебувають двоє малолітніх дітей та батько з онкологічним захворюванням, оскільки наявними матеріалами кримінального провадження вказане не підтверджується.

Більше того, обвинувачений не міг би забезпечувати чи утримувати вказаних осіб в законний спосіб, оскільки не працює.

Крім того, наявність на утриманні вказаних осіб, жодним чином не стало стримуючим фактором для останнього.

Інших обставин, зокрема, пом`якшуючих покарання або позитивно характеризуючих обвинуваченого, які б не були предметом розгляду та аналізу суду першої інстанції, апеляційна скарга не містять.

Приймаючи рішення за апеляційними вимогами обвинуваченого про пом`якшення покарання, судова колегія також виходить з позиції Європейського Суду з прав людини (далі ЄСПЛ), практика якого відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики ЄСПЛ» при розгляді справ застосовується, як джерело права.

Так, у справі Скоппола проти Італії» від 17.09.09 року (заява №10249/03) ЄСПЛ зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування суспільством від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке суд вважає пропорційним тяжкості порушених суспільних інтересів, їх наслідкам з урахуванням всіх встановлених судом обставин конкретного провадження. У справі «Бакланов проти Росії» від 09.06.05 року та у справі «Фрізен проти Росії» від 24.03.05 року суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». Також у справі «Ізмалов проти Росії» від 16.10.08 року суд встановив, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи». Наведені правові тези суду, щодо співмірності, пропорційності та індивідуалізації покарання слід визнавати одними з головних складових права на справедливий суд, закріпленого в ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод».

Приймаючи до уваги вищенаведене, а також суспільну небезпечність вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів та інші кримінальні правопорушення проти здоров`я населення, його особу, який ніде не працює, колегія суддів приходить до висновку, що призначене обвинуваченому покарання є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження скоєння нових злочинів, що відповідає вимогам статтей 50, 65 КК України, а тому підстав для пом`якшення призначеного обвинуваченому покарання, про яке йдеться в поданій апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність у провадженні, які були б підставами для зміни чи скасування оскаржуваного судового рішення, апеляційним судом не встановлено.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 , залишити без задоволення, а вирок Кіцманського районного суду Чернівецької області від 04 вересня 2023 року по обвинуваченню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Суддя доповідач: Судді

____________ _______________ ________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3