Справа № 199/753/24
ВИРОК

іменем України

29.02.2024 року м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002416 від 18.12.2022 року, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Новоархангельськ Кіровоградської області, громадянина України, маючого вищу освіту, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , військової служби за контрактом на посаді командира роти безпілотних авіаційних комплексів, у військовому званні «капітан», одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , проходячи військову службу на посаді командира роти безпілотних авіаційних комплексів військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «капітан», будучи особою, яка керує транспортним засобом, діючи з кримінальною протиправною недбалістю, тобто не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, порушуючи вимоги п.п. 18.1, 18.4 Правил дорожнього руху України (далі за текстом ПДР), 17 грудня 2022 року близько 17 години 35 хвилин, керуючи технічно справним транспортним засобом «VOLKSWAGEN Transporter», реєстраційний номер НОМЕР_2 (німецька реєстрація), рухався по вологому асфальтобетонному покриттю проїзної частини проспекту Слобожанського в Амур-Нижньодніпровському районі міста Дніпра від вулиці Калинової у напрямку проспекту Мануйлівського, при цьому на передньому пасажирському сидінні вказаного автомобілю перебував пасажир ОСОБА_5 .

Під час руху по вищевказаній проїзній частині проспекту Слобожанського, яка має по чотири смуги для руху у кожному напрямку, водій ОСОБА_4 в зазначений день та час, тобто 17.12.2022 року, близько 17 години 35 хвилин, порушуючи правила безпеки дорожнього руху, проявляючи кримінально - протиправну недбалість, діючи необережно, легковажно розраховуючи на запобігання дорожньо-транспортної пригоди, маючи об`єктивну можливість спостерігати за дорожньою обстановкою, а також своєчасно реагувати на її зміни, не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя та здоров`я громадян, легковажно розраховуючи на відвернення суспільно-небезпечних наслідків, не маючи жодних перешкод технічного і фізичного характеру для забезпечення безпечного руху, при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, позначеного дорожнім знаком 5.38.1 «пішохідний перехід» та дорожньою розміткою 1.14.3 «зебра», розташованого в районі будинку 46 по проспекту Слобожанському, не переконався у відсутності на пішохідному переході пішоходів, а саме: пішохода ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка перетинала проїзну частину справа наліво за напрямком його руху, не вжив заходів до зменшення швидкості, а в разі потреби зупинитися, для надання їй дороги, та продовживши рух, вчинив на неї наїзд.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди потерпілій ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , були спричинені тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку 2-го ступеню, гострої епідуральної гематоми в лобній ділянці зліва з переходом на основу черепа, синця в лівій параорбітальній ділянці, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину визнав. Пояснив, що 17 грудня 2022 року, виконуючи бойове завдання, керуючи службовим автомобілем «VOLKSWAGEN Transporter», реєстраційний номер НОМЕР_2 (німецька реєстрація), він рухався по просп. Слобожанському в м.Дніпрі в напрямку проспекту Мануйлівського зі швидкістю 50 км/год. Проїзна частина мала чотири полоси для руху в його напрямку, він рухався в третій смузі від правого краю. Через блекаут міське освітлення та світлофори не працювали. Наближаючись до пішохідного переходу, він сповільнив рух, поруч справа від нього рухався автомобіль червоного кольору, який обмежував йому видимість пішохідного переходу. Коли вказаний автомобіль перетнув стоп-лінію і повільно рухався на пішохідний перехід, він припустив, що пішоходи на ньому відсутні, та продовжив рух. Однак, напевне у відсутності перешкод для руху він не переконався. В цей час перед своїм автомобілем він побачив потерпілу, яка перебігала дорогу по пішохідному переходу справа наліво за напрямком його руху, намагався уникнути зіткнення, повернувши кермо вліво, проте наїзду на неї уникнути не вдалося. Потерпіла вдарилася головою об лобове скло його автомобіля та впала не землю. Він одразу ж вибіг до неї, на місце події була викликана ШМД та поліція. До приїзду ШМД він знаходився поруч з потерпілою, намагаючись надати їй допомогу, свідомості вона не втрачала. Після оформлення матеріалів ДТП, того ж дня, він навідався до потерпілої, після чого протягом усього часу відвідував її в лікарні, звідки її виписали через 9 днів після видужання. За домовленістю з потерпілою він добровільно відшкодував їй витрати на лікування та реабілітацію, моральну шкоду, всього в розмірі 30 000 грн. Щиро каявся у вчиненому.

В судовому засіданні встановлено, що викладені фактичні обставини справи ніким не оспорюються, обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих фактичних обставин і суд не має сумнівів у добровільності їх позиції, тому відповідно до ч.3 ст. 349 КК України визнав недоцільним дослідження доказів відносно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні повністю доведена вина ОСОБА_4 в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження, а його дії вірно кваліфіковано за ч.2 ст.286 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд керується вимогами статей 65-67 КК України, виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Так, при призначені обвинуваченому покарання, суд враховує характер та ступінь тяжкості кримінального правопорушення, яке належать до категорії необережного тяжкого злочину.

Від потерпілої ОСОБА_6 до суду надійшла заява, в якій вона підтверджує відшкодування обвинуваченим завданої їй шкоди, претензій до нього не має, просить призначити покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Розглядаючи питання про особу винного, суд враховує, що ОСОБА_4 з 2009 року є військовослужбовцем військової служби за контрактом, має військове звання «капітан», перебуває на посаді командира роти безпілотних авіаційних комплексів, в 2013 році брав участь в миротворчій місії в Ліберії, є учасником бойових дій (посвідчення НОМЕР_3 від 23.01.2016 року), на теперішній час залучений до виконання бойових завдань, за місцем служби характеризується позитивно, 20.11.2017 року був нагороджений медаллю «10 років сумлінної служби», 03.12.2018 року відзнакою «за мужність і відвагу», 16.05.2019 року почесним нагрудним знаком «за досягнення у військовій службі» ІІ ступеню, 02.06.2022 року - медаллю Президента України «Захиснику вітчизни», 08.11.2022 року - медаллю «15 років сумлінної служби», 13.02.2023 року отримав нагородну зброю, мав бойові поранення (довідка від 20.05.2022 року), раніше не судимий, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, ІНФОРМАЦІЯ_2 , на обліках у лікаря нарколога, лікаря психіатра не перебуває.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому - є щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку. Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому судом не встановлено.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів можливе без ізоляції його від суспільства, тому при призначенні покарання у виді позбавлення волі, міру якого слід визначити в мінімальній межі санкції ч.2 ст. 286 КК України, його можливо звільнити від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.ст. 75, 76 КК України.

Враховуючи, що обвинувачений в умовах воєнного стану залучений до бойових завдань, на виконання своїх посадових обов`язків командира роти безпілотних авіаційних комплексів користується службовим автомобілем, згідно відомостей в Єдиному державному реєстрі судових рішень раніше до відповідальності за порушення ПДР, які б призвели до настання ДТП, не притягався, суд приходить до висновку про недоцільність призначення йому додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ч.9 ст.100 КПК України, скасувавши арешт майна відповідно до вимог ст. 174 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Керуючись ст.ст. 371, 373-374, ч.15 ст. 615 Кримінального процесуального кодексу України,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік.

На підставі п.п. 1, 2 ч.1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази у кримінальному провадженні: транспортний засіб «VOLKSWAGEN Transporter», реєстраційний номер НОМЕР_2 - повернути військовій частині НОМЕР_1 , скасувавши арешт вказаного майна, накладений ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 14.02.2023 року (справа 932/7658/23).

Стягнути з ОСОБА_4 на корить держави витрати на залучення експерта для проведення експертизи № СЕ-19/104-23/44894-ІТ від 11.12.2023 в розмірі 3029 гривень 12 копійок.

На вирок може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд м.Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1