КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києвіапеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Дарницького районного суду міста Києвавід 20 жовтня 2023 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Дарницькогорайонного суду міста Києва від 20.10.2023 задоволено клопотання слідчого слідчого відділу Дарницького управління поліції Головного Управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_9 , погоджене прокурором Дарницької окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_10 , та продовжено строк запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_8 у виді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 23.12.2023, без визначення розміру застави, в межах строку досудового розслідування.

Контроль за виконанням ухвали покладено на Дарницьку окружну прокуратуру міста Києва.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого залишити без задоволення, та застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі, або визначити розмір застави останньому, посилаючись

____________________________________________________________________________________

Справа № 753/18874/23 Слідчий суддя - ОСОБА_11

Апеляційне провадження № 11-сс/824/6848/2023 Суддя-доповідач - ОСОБА_1

на те, що слідчий суддя фактично продовжив строк дії запобіжного заходу на 66 днів, чим вийшов за рамки наданих йому законом повноважень.

На переконання захисника, слідчий суддя, в порушення вимог ч. 4 ст. 199 КПК України, послався на обставини, встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, зазначивши про відсутність фактів, які свідчать про зміну будь-яких обставин з часу застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу.

Крім того, станом на день постановлення оскаржуваної ухвали ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_8 не набрала законної сили.

Апелянт звертав увагу на відсутність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 255 КК України. Зокрема, як убачається із змісту повідомлення про підозру, підозрюваний знайомий лише з організатором ОСОБА_12 , жодних інших зв`язків з членами групи не задокументовано.

ОСОБА_8 інкриміновано всього 4 епізоди начебто протиправної діяльності, датовані 20 березня, 27 квітня, 19 та 21 червня, тобто вчинені з великим проміжком часу між ними, що не узгоджується із вчиненням злочинів у складі налагодженої, структурованої, спеціально створеної організованої групи.

Слідчим суддею не встановлено наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а також не взято до уваги міцність соціальних зв`язків підозрюваного, зокрема наявність постійного місця проживання, дружини, малолітньої дитини, матері, відсутність у нього судимостей, даних про притягнення до кримінальної чи адміністративної відповідальності, а також відсутність доказів його причетності до антисоціальних та маргінальних угруповань.

Апелянт зазначав про відсутність ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки протоколи негласних слідчих (розшукових) дій не можливо знищити чи спотворити, а також у кожного фігуранта цього кримінального провадження проведено ряд обшуків, з метою виявлення та вилучення речей та документів, які мають істотне значення для встановлення обставин даного кримінального провадження. При цьому слідчим суддею не зазначено про наявність таких речей чи документів, які не було встановлено та вилучено.

Оскаржувана ухвала не містить обґрунтування неможливості застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні слідчого.

Слідчим суддею безпідставно та без належного вмотивування не визначено ОСОБА_8 розмір застави, а також не взято до уваги те, що організатори злочинної групи у даному кримінальному провадженні перебувають під заставою.

Також слідчим суддею не враховано доводи сторони захисту, не здійснено їх належну оцінку та не наведено жодних мотивів їх неврахування.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_8 в режимі відеоконференцзв`язку з Державною установою «Київський слідчий ізолятор» та його захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора ОСОБА_5 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Як убачається із матеріалів судового провадження, слідчими слідчого відділу Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві розслідується кримінальне провадження №0000464 від 01.02.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2, 3 ст. 255; ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 358 КК України.

Згідно матеріалів клопотання, 02.10.2023 о 12 год. 06 хв. в порядку ст. 208 КПК України, слідчим Дарницького УП ГУНП у м. Києві затримано ОСОБА_8

25.07.2023 у межах кримінального провадження за № 0000464 від 01.02.2023 ОСОБА_8 повідомлено про підозру в участі у злочинній організації, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 2 ст. 255 КК України; у сприянні незаконному переправленню осіб через державний кордон України вказівками, наданням засобів, вчиненому з корисливих мотивів, злочинною організацією, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 332 КК України.

Ухвалою слідчого судді Дарницького районного суду міста Києва від 03.10.2023 щодо ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 25.10.2023.

Ухвалою слідчого судді Дарницького районного суду міста Києва від 18.10.2023 продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000464 від 01.02.2023 до 25.01.2024.

18.10.2023 слідчий слідчого відділу Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді Дарницького районного суду міста Києва із клопотанням, погодженим прокурором Дарницької окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_10 , в якому просив продовжити підозрюваному ОСОБА_8 строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на два місяці без права внесення застави.

Ухвалою слідчого судді Дарницького районного суду міста Києва від 20.10.2023 задоволено клопотання слідчого, та продовжено строк запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_8 у виді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 23.12.2023, без визначення розміру застави, в межах строку досудового розслідування.

З такими висновками колегія суддів погоджується частково. виходячи з наступного.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Як убачається з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе.

Згідно ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що приймаючи рішення про продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 , слідчий суддя дійшов вірного висновку про доведеність наявності обставин, які свідчать про обґрунтованість підозри останнього у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 332 КК України.

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення винуватості чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Як вважає колегія суддів, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, дійшов обґрунтованого висновку про наявність у провадженні достатньої сукупності доказів, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Слідчим суддею також досліджено доводи клопотання слідчого щодо обставин, які перешкоджають закінченню досудового розслідування до закінчення дії попереднього судового рішення про продовження щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та встановлено, що органу досудового розслідування необхідно провести ряд слідчих (розшукових) та процесуальних дій, зокрема встановити місцезнаходження та допитати інших осіб, причетних до кримінальних правопорушень, отримати висновки експертиз, отримати тимчасові доступи до банківських рахунків, забезпечити проведення додаткових обшуків, та вчинити інші слідчі (розшукові) та процесуальні дії, без проведення яких закінчення досудового розслідування є неможливим.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет продовження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя дійшов обгрунтованого висновку про продовження існування ризику переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень, з чим погоджується і колегія суддів.

На переконання колегії суддів, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, на тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_8 у разі визнання його винуватим у інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, а також з огляду на характер, суспільну небезпечність та наслідки злочинів, у вчиненні яких він підозрюється, доводи клопотання слідчого про продовження існування вищевказаних ризиків у кримінальному провадженні є обгрунтованими.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, в сукупності із вищезазначеними обставинами та даними про конкретні обставини інкримінованих підозрюваному кримінальних правопорушень, слідчий суддя врахував дані про особу підозрюваного, який одружений, працевлаштований, має постійне місце проживання та реєстрації, раніше не судимий, та дійшов обґрунтованого висновку про те, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не здатні запобігти ризикам, які зазначені у клопотанні слідчого.

При цьому, продовживши підозрюваному ОСОБА_12 запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчий суддя обґрунтовано не визначив розмір застави, враховуючи фактичні обставини та кваліфікацію інкримінованих підозрюваному кримінальних правопорушень, зміст підозри та вимоги п. 4 ч. 4 ст. 183 КПК України.

У рішенні «Летельє проти Франції» Європейський суд з прав людини зазначив, що національні судові органи повинні брати до уваги усі обставини справи, та зважати на наявність суспільного інтересу, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», колегія суддів вважає обґрунтованим висновок слідчого судді про необхідність продовження на даній стадії досудового розслідування підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів може виявитися не достатнім для забезпечення існуючих ризиків, що узгоджується з вимогами вказаних вище норм закону і правовими позиціями ЄСПЛ.

Наявність обставин, які б давали підстави вважати про достатність застосування більш м`якого запобіжного заходу щодо ОСОБА_8 ніж тримання під вартою, колегією суддів не встановлено під час перегляду оскаржуваної ухвали.

З урахуванням вказаного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність продовження ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки встановлені судом обставини свідчать про те, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які не зменшилися з часу застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти таким ризикам.

Даних, які б унеможливлювали подальше утримання ОСОБА_8 під вартою, матеріали судового провадження не містять та колегією суддів не встановлено.

Викладені в апеляційній скарзі доводи про необґрунтованість повідомленої ОСОБА_8 підозри, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки слідчий суддя правильно встановив, що наведені у клопотанні дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінальних правопорушень, передбаченихч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 332 КК України.

За визначенням Європейського суду з прав людини «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йде мова у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин».

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити це правопорушення. При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, та за якою нормою кримінального кодексу ця особа підлягає відповідальності.

Більш того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07 року - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, апеляційний суд враховує правову позицію Європейського Суду з прав людини, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, наявності або відсутності в особи умислу на вчинення злочину, та винуватості особи в його вчиненні, вирішуються судом під час ухваленні вироку, тобто на стадії судового провадження.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, у тому числі правильність кваліфікації його дій, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, а дослідження та оцінка доказів, встановлення наявності або відсутності події та складу кримінального правопорушення, та достатності доказів для доведеності винуватості особи, відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.

З наведених підстав, доводи захисника в апеляційній скарзі щодо відсутності у матеріалах справи доказів, які підтверджують причетність ОСОБА_8 до інкримінованих кримінальних правопорушень, окрема участі в злочинній організації, є передчасними та такими, що підлягають вирішенню під час розгляду кримінального провадження по суті.

Сукупність зібраних доказів та матеріалів судового провадження, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу.

Посилання захисника на недоведеність наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, є безпідставними, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Так, враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_8 , характер та обставини інкримінованих йому діянь, дані про особу підозрюваного у сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що слідчим у клопотанні доведено продовження існування у кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень

Посилання апелянта на відсутність ризику знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, не є підставою для скасування ухвали слідчого судді, оскільки слідчим суддею в оскаржуваній ухвалі вказаний ризик не було покладено в обґрунтування рішення про продовження строку дії запобіжного заходу.

Стороною захисту не надано належних даних на підтвердження зменшення існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які стали підставою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Наведені стороною захисту дану про особу підозрюваного були в повній мірі враховані слідчим суддею, проте такі відомості не забезпечують впевненості у належній процесуальній поведінці підозрюваного та не є достатньою підставою для застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків слідчого судді про наявність підстав для продовження щодо підозрюваного строку тримання під вартою.

Разом з тим, колегія суддів погоджується із доводами апеляційної скарги захисника про те, що слідчий суддя помилково визначив в ухвалі строк дії запобіжного заходу щодо ОСОБА_8 до 23.12.2023 включно.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 196 КПК України, слідчий суддя, суд зобов`язаний визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або домашнього арешту дату закінчення її дії у межах строку, передбаченого цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Відповідно до ч. 5 ст. 115 КПК України, при обчисленні строків днями та місяцями не береться до уваги той день, від якого починається строк, за винятком строків тримання під вартою, проведення стаціонарної психіатричної експертизи, до яких зараховується неробочий час та які обчислюються з моменту фактичного затримання, взяття під варту чи поміщення до відповідного медичного закладу.

За таких обставин, розглянувши 20.10.2023 клопотання слідчого та постановивши ухвалу про продовження строку тримання під вартою підозрюваного, слідчому судді належало визначити такий строк згідно вимог ч. 1 ст. 197 КПК України не більше 60 днів з моменту постановлення такої ухвали, тобто до 18.12.2023.

Однак, строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 слідчим суддею визначено до 23.12.2023, тобто поза межами 60-денного строку тримання під вартою, що не відповідає вимогам ч. 1 ст. 197 КПК України та є неприпустимим.

За таких обставин у їх сукупності, виходячи з положень п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга сторони захисту підлягає задоволенню частково, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про часткове задоволення клопотання слідчого, та продовження підозрюваному ОСОБА_8 строку тримання під вартою до 18.12.2023 включно.

Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 176-178, 182, 183, 199, 193, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Дарницького районного суду міста Києвавід 20 жовтня 2023 року скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого слідчого відділу Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_9 , погоджене прокурором Дарницької окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_10 , задовольнити частково.

Продовжити підозрюваному ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування кримінального провадження, до 18 грудня 2023 року включно, без визначення розміру застави.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора у кримінальному провадженні.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3