В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" жовтня 2023 р. м.Київ

Дніпровський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження, в залі Дніпровського районного суду м.Києва, кримінальне провадження №0001080, відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова, громадянина України, із середньою освітою, офіційно не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 17.08.2022 року вироком Дніпровського районного суду м.Києва за ч.2 ст.190 КК України до покарання у вигляді 2 років обмеження волі;

- 30.03.2023 року вироком Дніпровського районного суду м.Києва за ч.2 ст.190 КК України до покарання у вигляді 2 років позбавлення волі, на підставі ст.71 КК України до покарання у вигляді 2 років 6 місяців позбавлення волі;

за обвинуваченням у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України,

В С Т А Н О В И В:

22 липня 2023 року, приблизно о 13 годині 30 хвилин, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи біля будинку, що за адресою: м.Київ, вул.Райдужна, 17, біля одного з під?їздів, на землі знайшов політиленовий зіп-пакет з порошкоподібною речовиною білого кольору. Будучи особою, що періодично вживає психотропні речовини, ОСОБА_3 припустив, що знайшов чиюсь закладку особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено, - РVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он). У цей час у ОСОБА_3 виник протиправний умисел, спрямований на незаконне придбання особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено, - PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), для власного вживання, без мети збуту.

Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_3 підняв із землі знайдений ним поліетиленовий зіп-пакет, та, роздивившись його, впевнився, що дійсно у даному поліетиленовому зіп-пакеті знаходиться порошкоподібна речовина, що містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовина, обіг якої заборонено, - PVP ( -феніл-2-пролідин-1-іл-пентан-1-он), тим самим вчинивши безоплатне незаконне придбання для подальшого власного вживання особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено, - PVP (1 -феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он).

У цей час у ОСОБА_3 виник протиправний умисел, спрямований на незаконне зберігання для подальшого власного вживання особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено, - PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он). Продовжуючи свою протиправну діяльність, ОСОБА_3 помістив незаконно придбаний ним поліетиленовий зіп-пакет з порошкоподібною речовиною білого кольору, що містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено, - PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), до шкарпетки, яка була одягнена на правій нозі та став зберігати при собі, для власного вживання без мети подальшого збуту. Після чого, ОСОБА_3 зберігаючи при собі поліетиленовий зіп-пакет з порошкоподібною речовиною білого кольору, що містить у своєму складі особливо небезпечну речовину, обіг якої заборонено, - PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), пішов далі по власним справам.

У цей же день, тобто 22.07.2023 року, приблизно о 13 годині 55 хвилин, за адресою: м.Київ, вул.Ватутіна, 4-А, працівниками поліції, було зупинено ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який повідомив, що зберігає при собі поліетиленовий зіт-пакет з порошкоподібною речовиною білого кольору, що містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено, - - PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он). В подальшому, 22.07.2023 року, в період часу з 15 години 19 хвилин до 15 години 25 хвилини, за адресою: м.Київ, вул.Ватутіна, 4-А, співробітниками Дніпровського УП ГУ НП у м.Києві було проведено обшук затриманої особи, в ході якого зі шкарпетки, яка була одягнена на правій нозі ОСОБА_3 було виявлено та вилучено поліетиленовий зіп-пакет з порошкоподібною речовиною білого кольору, що містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено, - PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), загальною масою 0,374 г, яку він незаконно придбав та зберігав для власного вживання без мети збуту.

Згідно висновку експерта №СЕ-19/111-23/38410-Н3ПРАП від 10.08.2023 року:

1. Надана на дослідження порошкоподібна речовина білого кольору містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено.

2. Надана на дослідження порошкоподібна речовина білого кольору містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено, - PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он).

Маса PVP в речовині становить 0,374 г.

PVP, згідно постанови Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 року №770 «Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» « Список №1 Особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено» в «Таблиці І», є особливо небезпечна психотропна речовина, обіг якої заборонено.

Частинами 2, 3 ст.381 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

До обвинувального акта прокурором долучено клопотання, в якому зазначено, що враховуючи те, що підозрюваний ОСОБА_3 беззаперечно визнає свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності, у відповідності до положень ч.1 ст.302 КПК України прокурор просить суд розглянути кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Обвинувачений ОСОБА_3 надав письмову заяву, в якій зазначає, що свою вину у вчиненні кримінального проступку він беззаперечно визнає, згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами та просив призначити йому покарання у вигляді штрафу, який має можливість сплатити.

Також, у вказаній заяві зазначив, що йому роз`яснено та зрозуміло зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також про його обізнаність у тому, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Крім того, в заяві захисником обвинуваченого - адвокатом ОСОБА_4 засвідчено добровільність та беззаперечність визнання винуватості обвинуваченим, підтверджено його згоду зі встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акта за його відсутності.

Відповідно до ч.ч.2,3 ст.382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному КПК України, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Суд має право призначити розгляд у судовому засіданні обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку та викликати для участі в ньому учасників кримінального провадження, якщо визнає це за необхідне.

Враховуючи викладене, положення підпункту 6 пункту 4 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №2617-VIII, те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, заяву ОСОБА_3 , в якій він зазначає, що не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта у спрощеному порядку без його участі, відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченого, з урахуванням заяви та клопотання інших учасників судового провадження, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, визначеному статтями 381-382 КПК України.

При цьому, у відповідності до частини 4 ст.107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Суд, вивчивши обвинувальний акт та матеріали кримінального провадження, вважає доведеним, що ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.309 КК України, а саме незаконне придбання та зберігання психотропної речовини, без мети збуту.

Органом досудового розслідування встановлено обставини вчинення кримінального правопорушення, які підтверджують обставини, встановлені судом.

ОСОБА_3 в поданій заяві зазначені обставини не оспорює, вважає, що органом досудового розслідування вони встановлені в повному обсязі, свою вину у вчиненні вказаного кримінального проступку беззаперечно визнає в повному обсязі, його позиція є добровільною та не є наслідком будь-якого примусу.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, дійшов висновку, що під час розгляду обвинувального акта підтверджено факт скоєння ОСОБА_3 кримінального проступку, дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч.1 ст.309 КК України.

При ухваленні вироку відносно обвинуваченого ОСОБА_3 суд вважає за необхідне відповідно до положень ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд, відповідно до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання, а також положення ст.61 КК України.

Згідно ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях вказував, що при призначенні покарання для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи»; досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним (справа «Ізмайлов проти росії», «Бакланов проти росії», «Фрізен проти росії»).

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття у вчиненні кримінального проступку, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, про що свідчить поведінка обвинуваченого під час досудового розслідування.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

Також, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_3 на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше неодноразово судимий за злочини проти власності, спосіб життя, відношення обвинуваченого до вчиненого, ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, а саме: його класифікацію за ст.12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; його поведінку під час та після вчинення злочинних дій.

Враховуючи вищевикладене, положення ст.61 КК України, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у межах санкції ч.1 ст.309 КК України у виді обмеження волі.

Підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст.75 КК України, або ж застосування ст.69 КК України, чи норм ст.69-1 КК України до обвинуваченого ОСОБА_3 , суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов, за яких дані правові норми можуть бути застосовані, та оскільки суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України, визначена даним вироком міра покарання, а саме у виді позбавлення волі, є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Крім того, як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_3 був засуджений вироком Дніпровського районного суду м.Києва від 30.03.2023 року за ч.2 ст.190, ст.71 КК України до покарання у вигляді 2 років 6 місяців позбавлення волі.

Відповідно до ст.71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Статтею 72 КК України передбачено, що при складанні покарань за сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид, виходячи з такого їх співвідношення: одному дню позбавлення волі, крім іншого, відповідають два дні обмеження волі.

Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу обвинуваченого ОСОБА_3 , суд дійшов висновку про необхідність призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 за правилами, передбаченими ч.1 ст.71 КК України, яка передбачає можливість повного приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад кримінального правопорушення та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому кримінальному правопорушенню, так як категорія справедливості передбачає, що покарання за кримінальне правопорушення повинно бути домірним кримінальному правопорушенню.

Процесуальні витрати згідно матеріалів кримінального провадження складають 1912 гривень 00 копійок за проведення судової хімічної експертизи матеріалів, речовин і виробів у кримінальному провадженні №0001080(висновок №СЕ-19/111-23/38410-Н3ПРАП від 10.08.2023 року). Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Цивільний позов у справі не заявлявся, потерпілих немає, майнова шкода нікому не заподіювалася.

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 381-382, ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України, з урахуванням вимог ст.72 КК України, за сукупністю вироків, шляхом повного приєднання невідбутої частини покарання, призначеного вироком Дніпровського районного суду м.Києва від 30.03.2023 року, до покарання, призначеного даним вироком, призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_3 не обирати.

Матеріали кримінального провадження №0001080залишити при обвинувальному акті з подальшим зберіганням зі справою №755/12340/23.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи судової хімічної експертизи матеріалів, речовин і виробів в сумі 1912 (одна тисяча дев`ятсот дванадцять) гривень 00 копійок.

Речові докази: поліетиленовий зіп-пакет із порошкоподібною речовиною білого кольору, що містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено, - PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), загальною масою 0,374 г, що знаходиться на зберіганні в камері схову речових доказів Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м.Києві, - знищити.

У відповідності до частини 1 статті 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя Дніпровського районного суду

м.Києва ОСОБА_1