Єдиний унікальний номер справи 185/2169/23
Провадження № 1-кп/185/235/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2024 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в період воєнного стану в залі суду в м.Павлоград матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000045 від 01.02.2023 року, з обвинувальним актом та угодою про визнання винуватості за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Павлограда Дніпропетровської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, розлученого, раніше судимого: 07.07.2022 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.1 ст.190 КК України до 200 годин громадських робіт, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 , -

В С Т А Н О В И В :

26.10.2022 року на виконання до Павлоградського РВ філії ДУ «Центр пробації» у Дніпропетровській області надійшов вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07.07.2022 року, згідно з яким за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, обвинуваченого ОСОБА_3 було засуджено до покарання у виді 200 годин громадських робіт.

23.11.2022 року працівниками Павлоградського РВ філії ДУ «Центр пробації» у Дніпропетровській області обвинуваченого ОСОБА_3 було ознайомлено з порядком та умовами відбування покарання та офіційно попереджено про те, що у разі порушення порядку та умов відбування покарання у вигляді громадських робіт його може бути притягнуто до кримінальної відповідальності за ч.2 ст.389 КК України, про що від останнього було відібрано пояснення та попередження під особистий підпис.

23.11.2022 року обвинуваченому ОСОБА_3 було видане направлення до КП «Затишне місто» м.Павлограда, згідно з яким останній повинен був приступити до відбування покарання з 28.11.2022 року.

25.11.2022 року відповідно до Наказу №436 КП «Затишне місто» м.Павлограда обвинувачений ОСОБА_3 був прийнятий до дільниці благоустрою на відпрацювання 200 годин громадських робіт по 4 години кожного дня у вільний від основної роботи чи навчання час.

Разом з тим, обвинувачений ОСОБА_6 , ході відпрацювання громадських робіт без поважних причин не з`явився на відпрацювання: 08, 09, 21, 22, 23, 26, 27, 28, 29, 30 грудня 2022 року, чим допустив ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт.

Станом на 13.01.2023 року обвинувачений ОСОБА_3 допустив 10 (десять) неявок на громадські роботи за грудень 2022 року без поважних причин, відпрацювавши 41 годину громадських робіт з 200 призначених, не відпрацювавши 159 годин громадських робіт.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_3 , будучи належним чином ознайомлений із порядком та умовами відбуття покарання у вигляді 200 годин громадських робіт, призначених йому вироком Павлоградського міськрайонного суду, достовірно знаючи про наслідки невиконання покладених на нього обов`язків, будучи зобов`язаним додержуватися встановлених відповідно до ст.37 Кримінально-виконавчого кодексу України, ігноруючи вимоги законодавства, умисно ухилився від покладених на нього обов`язків, не з`явився на відпрацювання громадських робіт до КП «Затишне місто», чим ухилився від відбування покарання у вигляді громадських робіт, призначених йому Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області, тобто вчинив правопорушення проти правосуддя.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.2 ст.389 КК України як ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.

16.02.2023 року між прокурором Павлоградської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 та обвинуваченим у цьому провадженні, ОСОБА_3 в присутності захисника - адвоката ОСОБА_5 , була укладена угода про визнання винуватості у відповідності до вимог ст.ст. 468-470, 472, 473 КПК України, яка була надана в підготовче судове засідання.

Згідно даної угоди обвинувачений ОСОБА_3 визнав свою винуватість в повному обсязі у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України.

Сторони погодилися на призначення покарання обвинуваченому за ч.2 ст.389 КК України у вигляді арешту на строк 1 (один) місяць. Відповідно до ст.71, ст.72 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання сторони домовились частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07.07.2022 року, і остаточно призначити покарання обвинуваченому у виді арешту на строк 1 місяць 10 днів.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою вину у скоєнні кримінального правопорушення, що йому інкримінований, у вчиненому щиро розкаявся. Йому цілком зрозумілі його права, передбачені ч.4 ст.474 КПК України, а також те, що внаслідок укладення та затвердження угоди про визнання винуватості він буде обмежений в праві оскарження вироку згідно із положеннями ст.ст.394, 424 КПК України. Він повністю розуміє характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винним, а також вид покарання, яке буде застосовано до нього в разі затвердження угоди судом. Угоду щодо визнання винуватості з прокурором він уклав добровільно, без насильства, примусу чи погроз та без впливу будь-яких обставин, необумовлених в угоді. Просив суд затвердити укладену між ним та прокурором угоду про визнання винуватості.

Прокурор просила затвердити укладену з обвинуваченим угоду про визнання винуватості та ухвалити обвинувальний вирок щодо ОСОБА_3 з призначенням йому покарання узгодженого сторонами в угоді.

Захисник також наполягав на затвердженні укладеної між прокурором та обвинуваченим угоди про визнання винуватості, оскільки укладений акт відповідає діючому кримінальному та кримінально-процесуальному законодавству.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Частина 4 статті 469 КПК України передбачає, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена, зокрема, у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

В підготовчому судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України, яке згідно ст.12 КК України, є кримінальним проступком, шкода внаслідок якого завдана державним інтересам.

При цьому судом з`ясовано, що усі сторони кримінального провадження, зокрема і обвинувачений ОСОБА_3 розуміють, що відповідно до ст.473 КПК України наслідком укладання та затвердження зазначеної угоди для прокурора, обвинуваченого є обмеження права на оскарження вироку згідно з положеннями ст.ст.394 та 424 КПК України, а для обвинуваченого - також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами 1 та 4 пункту 1 частини 4 ст.474 КПК України.

Також судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 розуміє, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст.476 КПК України прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку, та що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст.389-1 КК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.

Виходячи із викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості від 16.02.2023 року, яка укладена між прокурором Павлоградської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 , та обвинуваченим у цьому провадженні, ОСОБА_3 , в присутності захисника - адвоката ОСОБА_5 , і призначення обвинуваченому ОСОБА_3 узгодженого сторонами покарання у вигляді арешту на строк 1 (один) місяць 10 (десять) днів.

Як вбачається із даних реєстру матеріалів досудового розслідування запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_3 не обирався.

Керуючись ст.ст. 373, 374, 475 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 16 лютого 2023 року між прокурором Павлоградської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 , та обвинуваченим у цьому провадженні, ОСОБА_3 , в присутності захисника - адвоката ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні, що внесене в ЄРДР за №0000045 від 01.02.2023 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України.

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді арешту на строк 1 (один) місяць.

На підставі ст.ст.71, 72 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07.07.2022 року та призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді арешту на строк 1 (один) місяць 10 (десять) днів.

Строк відбування покарання рахувати з моменту фактичного затримання ОСОБА_3 для виконання вироку.

Роз`яснити ОСОБА_3 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до кримінальної відповідальності, встановленої законом.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти діб з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України, а саме:

- обвинуваченим, його захисником, законним представником - виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.4, ч.6, ч.7 ст.474 КПК України, у тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором - виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно ч.4 ст.469 КПК України угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1