СВАЛЯВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 306/347/24
Провадження № 1-кс/306/63/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.02.2024 року м. Свалява

Слідчий суддя Свалявського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора Свалявського відділу Мукачівської окружної прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно у кримінальному провадженні №0000081 від 15 лютого 2024 року за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, а саме на: транспортний засіб марки «Mercedes» моделі «Sprinter» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 та мобільний телефон марки «Хiaomі Redmi M1901F7G», IMEI1: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 .

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Свалявського відділу Мукачівської окружної прокуратури ОСОБА_3 звернувся в суд із зазначеним клопотанням посилаючись на те, що досудовим розслідуванням встановлено, що 15 лютого 2024 року, близько 17:00 години водій ОСОБА_4 , керуючи технічно-справним автобусом марки «Mercedes» моделі «Sprinter» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , виконуючи маневр розвороту (на ділянці автодороги, де дорога має дві смуги руху, по одній у кожному напрямку) за адресою м. Свалява, вул. Бистрянська напроти будинку №93, рухаючись заднім ходом у напрямку від м. Свалява, Мукачівського району, під час руху не забезпечив безпеку дорожнього руху та грубо порушив вимоги п.п. 1.5, 2.3 «б», 10.1, 10.9, 12.3, та 1.10 (в частині визначення поняття «небезпека для руху») Правил дорожнього руху України, які затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року, згідно яких: п.1.5 ПДР України - дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров?ю громадян, завдавати матеріальних збитків; п. 1.10 ПДР України - «небезпека для руху» - зміна дорожньої обстановки у тому числі поява рухомого об?екта, який наближається до смуги руху транспортного засобу чи перетинає її) або технічного стану транспортного засобу, яка загрожує безпеці дорожнього руху і змушує водія негайно зменшити швидкість або зупинитися. Окремим випадком небезпеки для руху є рух у межах смуги транспортного засобу іншого транспортного засобу назустріч загальному потоку; п.2.3 ПДР України - для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; п. 10.1 ПДР України - перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; п.10.9 ПДР України - під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб; п.12.3 ПДР України - у разі виникнення перешкоди або небезпеки для руху, яку водій об?єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об?їзду перешкоди. Прокурор зазначає, що водій ОСОБА_4 , маючи можливість оцінити дорожні умови та дорожню обстановку, проявив неуважність, не звернувся за допомогою до інших осіб, для безпечного руху транспортного засобу заднім ходом, внаслідок чого, у своїй смузі руху допустив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , який в той час рухався у зустрічному напрямку краєм проїзної частини дороги, який від удару задньою частиною автомобіля впав під заднє праве колесо. Після чого, водій закінчуючи маневр розвороту та продовжуючи рух прямо в напрямку центральної частини м. Свалява, здійснив переїзд голови потерпілого ОСОБА_6 . В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 отримав ушкодження голови, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя у момент спричинення, що призвело до його смерті. Невиконання водієм ОСОБА_4 вказаних вимог ПДР України знаходиться в прямому причинному зв?язку з наступившими наслідками, а саме отримання пішоходом ОСОБА_5 тяжких тілесних ушкоджень, що призвели до його смерті.

15 лютого 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про кримінальне правопорушення з правовою кваліфікацією, передбаченою ч.2 ст. 286 КК України, номер кримінального провадження №0000081.

В клопотанні прокурор зазначає, що 15.02.2024 року о 22:40 годині у м. Мукачево по вул.Ярослава Мудрого, буд.93 на пішохідній частині вулиці, працівниками відділення поліції №1 Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області фізично затримано громадянина ОСОБА_4 за підозрою у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 2 ст.286 КК України. Під час огляду місця події слідчим СВ ВП № 1 Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області було проведено огляд автомобіля марки «Mercedes» моделі «Sprinter», д.н.з. НОМЕР_4 за участю водія. З дозволу власника транспортного засобу ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканки АДРЕСА_2 вилучено автобус (поміщено на майданчик тимчасового тримання транспортних засобів Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області). Прокурор вказує,що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 власником транспортного засобу марки «Mercedes» моделі «Sprinter» д.н.з. НОМЕР_1 є ОСОБА_7 . В обгрунтування доводів клопотання також зазначає, що 16.02.2024 року об 02:00 годині, в ході особистого обшуку ОСОБА_4 (проводився під час оформлення протоколу затримання особи підозрюваної у вчиненні злочину в порядку ст.208 КПК України) в приміщенні службового кабінету № 29 ВП № 1 Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області, слідчим СВ ВП № 1 Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_8 у ОСОБА_4 вилучено мобільний телефон марки «Хіаоті Redmi M1901F7G», IMEI: НОМЕР_2 IMEI2 НОМЕР_3 , синього кольору (поміщено до спецпакету НПУ WAR №1114033). Вимоги прокурор мотивує тим, що тимчасово вилучене майно (вказане у клопотанні) має значення речових доказів у даному кримінальному провадженні, зберегло на собі сліди кримінального правопорушення, може містити відомості, які можуть бути використані як докази факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому є необхідним накладення арешту на зазначене в клопотанні майно. Просить задовольнити клопотання та накласти арешт на зазначене у клопотанні майно.

Відповідно до ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості кримінального провадження. Одним із таких заходів є арешт майна.

Відповідно до ч.1 ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор.

Відповідно до ст. 36 КПК України - прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до КПК України, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, наділений повноваженнями, передбаченими КПК України при здійсненні нагляду за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням.

Відповідно до ч.2 ст. 93 КПК України - сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання речей, документів, проведення інших процесуальних дій.

Розгляд клопотання призначено у судовому засідання на 16:30 годину 21.02.2024 року.

Перевіривши надані матеріали клопотання, дослідивши докази, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання, слідчий суддя зазначає таке.

Відповідно до положень п.18 ст.3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому КПК України судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні; ч.3 ст. 26 КПК принцип диспозитивності передбачає, що слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами.

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України - тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час огляду; ч.5 ст.132 КПК України - під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 171 КПК України - у клопотанні прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету, відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження таким майном. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до п. 1 ч.2 ст.170 КПК України - арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; ч.3 ст.170 КПК України - у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України - арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України (речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження).

Клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні №0000081 від 15.02.2024 року відповідає вимогам ст. 171 КПК України.

Постановою заступника начальника СВ ВП № 1 Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_9 від 16 лютого 2024 року про визнання речовим доказом - транспортний засіб марки «Mercedes» моделі «Sprinter» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 та мобільний телефон марки «Хiaomі Redmi M1901F7G», IMEI1: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 , синього кольору визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000081 від 15.02.204 року за ч.2 ст.286КК України.

За правилами ст. 84, 85 КПК України - доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому КПК України порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів. Належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України - арештом майна є тимчасове позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Слідчий суддя на даній стадії не оцінює докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення, а на підставі оцінки сукупності отриманих даних (які мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого кримінального правопорушення; повинні давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків) доходить висновку, що надані суду матеріали є достатніми для застосування в рамках даного кримінального провадження заходів забезпечення кримінального провадження - арешт майна у кримінальному провадженні №0000081 за ч.2 ст.286 КК України (кримінальне правопорушення проти безпеки руху та експлуатації транспорту, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів)

Відповідно до п.п. 1, 2, 4 ч.5 ст. 173 КПК України - у разі задоволення клопотання слідчий суддя постановляє ухвалу, в якій зазначає перелік майна, яке підлягає арешту, підстави застосування арешту майна, заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном (заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, передачі майна).

Відповідно до п.1 ч.2 ст.167 КПК України - тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей щодо яких є достатні підстави вважати, що вони пристосовані, чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та зберегли на собі його сліди.

Слідчий суддя встановив, що прокурором у клопотанні обґрунтовано необхідність накладення арешту на тимчасово вилучене майно (зазначене у клопотанні), яке з іншими зібраними в ході досудового розслідування доказами може мати суттєве значення для встановлення важливих обставин у даному кримінальному провадженні, приймає до уваги, що незастосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді накладення арешту на вказане тимчасово вилучене майно із забороною користування та розпорядження може призвести до неможливості його дослідження, пошкодження, псування, знищення, використання, перетворення.

З огляду на вищенаведене, враховуючи, що накладення арешту на тимчасово вилучене майно (зазначене у клопотанні) проводиться з метою забезпечення завдань кримінального провадження щодо досудового розслідування, приймаючи до уваги правову підставу для арешту тимчасово вилученого майна, наслідки арешту, можливість використання таких речових доказів як доказів у даному кримінальному провадженні за ч.2 ст.286 КК України (порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, якщо вони спричинили смерть потерпілого), слідчий суддя вважає, що клопотання необхідно задовольнити.

Відповідно до п. 1 ч.5 ст. 173 КПК України - у разі задоволення клопотання слідчий суддя постановляє ухвалу, в якій зазначає перелік майна, яке підлягає арешту; ст. 175 КПК України - ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Керуючись ст. 16, 21, 93, 131, 132, 170-173, 175, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора Свалявського відділу Мукачівської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна - задовольнити.

Накласти арешт на транспортний засіб марки «Mercedes» моделі «Sprinter» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 та мобільний телефон марки «Хiaomі Redmi M1901F7G», IMEI1: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 із забороною користуватися та розпоряджатися тимчасово вилученим майном до закінчення проведення слідчийх дій у кримінальному провадженні №0000081 від 15 лютого 2024 року за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Ухвала виконується негайно. Ухвала слідчого судді про арешт майна під час досудового розслідування може бути оскаржена в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Копію ухвали після її постановлення направити слідчому СВ.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ

СВАЛЯВСЬКОГО РАЙОННОГО СУДУ

ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ ОСОБА_1