КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/824/1213/2024 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з секретарем - ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченої - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Голосіївської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_9 на вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 26 грудня 2022 року щодо ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт. Калинівка Васильківського району Київської області, громадянки України, у розлученні, з вищою освітою, що має на утриманні малолітню дитину 2010 року народження, яка обіймає посаду Васильківського міського голови, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає АДРЕСА_2 , раніше не судимої,у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.296 КК України,

визнано невинуватою та виправдано, оскільки не доведено, що зазначене кримінальне правопорушення вчинено.

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 пред`явлено обвинувачення у тому, що вона 13.09.2017 року о 00 год. 05 хв. зайшла до будинку за адресою: АДРЕСА_3 та піднялася до вхідних дверей квартири № 95 , де мешкала матір чоловіка ОСОБА_10 - ОСОБА_11 та перебуваючи у коридорі загального користування біля вказаної квартири, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, голосно стукала у двері вказаної квартири, після чого фарбою написала на стінах нецензурні слова в адресу свого чоловіка ОСОБА_10 , який викликав поліцію, після чого ОСОБА_7 залишила приміщення. Дочекавшись коли поїде поліція, ОСОБА_7 тієї ж ночі повернулася до під`їзду та о 2 год. 30 хв., грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, намагалася зламати дверну ручку вказаної квартири №95 , гучно стукала у двері, запальничкою палила кнопку дверного дзвінка, внаслідок чого остання вкрилася кіптявою, голосно кричала, висловлюючись нецензурною лайкою та вимагала відчинити вхідні двері до квартири. На численні прохання ОСОБА_10 заспокоїтися, остання не реагувала та після того, як він відчинив двері, увірвалася до приміщення квартири, де бігала по кімнатах, голосно кричала, висловлювалася нецензурною лайкою на адресу ОСОБА_10 та його матері. Продовжуючи протиправні дії, не зважаючи на похилий вік ОСОБА_11 , поводячи себе зухвало, ОСОБА_7 штовхнула останню в область грудної клітини та плюнула у обличчя. Такі дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ч.1 ст. 296 КК України, як грубе умисне порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю.

Прокурор у кримінальному провадженні подала апеляційну скаргу, в якій просить повторно допитати обвинувачену, потерпілу, свідка ОСОБА_10 , дослідити письмові докази, матеріали, що характеризують особу обвинуваченої, вирок суду скасувати, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винуватою за ч. 1 ст. 296 КК України та призначити покарання в межах санкції, яка діяла станом на час вчинення кримінального правопорушення в розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян. На підставі ч. 5 ст. 74 КК України звільнити від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності, визначених ст.. 49 КК України. Прокурор зазначає, що суд поставив під сумнів повноваження виконувача обов`язків прокурора м. Києва ОСОБА_12 як керівника регіональної прокуратури при складанні 27.06.2019 року повідомлення про підозру, яка станом на час складання підозри обіймала посаду депутата Васильківської районної ради Київської області, а також повноваження виконувача обов`язків прокурора м. Києва ОСОБА_13 . Разом з тим, повноваження у разі відсутності керівника регіональної прокуратури покладаються на першого заступника або заступника керівника відповідним наказом про «тимчасове виконання обов`язків керівника прокуратури». Суд зробив формальні суб`єктивні висновки при тлумаченні поняття «керівник прокуратури». Суд вказав про порушення ч. 4 ст. 278 КПК України у зв`язку із невнесенням до ЄРДР відмітки про складення повідомлення про зміну підозри. Однак прийняття рішення в письмовій формі є достатнім, посилається на висновок Верховного Суду по справі № 477/426/17. Суд посилався про порушення процедури продовження строку досудового розслідування. Проте ухвалами слідчого судді від 24.09.2019, 23.10.2019, 25.11.2019 року продовжувалися строки досудового розслідування. Тож обґрунтованість клопотань сторони обвинувачення про продовження строку досудового розслідування була перевірена, крім того, рішення слідчого судді не були оскаржені. Крім того, сторона захисту не заперечувала проти задоволення клопотань. Висновки суду щодо відсутності у обвинуваченої умислу на вчинення хуліганства спростовуються сукупністю доказів, зокрема поясненнями свідків, потерпілої. Обвинувачена будучи обізнаною про нічний час доби, про факт проживання інших людей в сусідніх квартирах в багатоповерховому будинку, де раніше проживала зі свідком однією родиною, умисно з проявом явної демонстрації до оточуючих та суспільства в цілому, вчинила дії, направлені на грубе порушення порядку, дії були продовжені і поза межами квартири, публічно, відкрито для сусідів. Щодо недопустимості відеозапису на оптичному диску вказує, що відеозапис подій 13.09.2017 року був наданий потерпілою під час її допиту слідчим. Факт фіксації події на мобільний телефон підтверджено свідком ОСОБА_10 . Запис оглянуто слідчим, носій визнано речовим доказом. Таким чином наданий потерпілою доказ здобутий у встановленому порядку. Маніпуляцій з самим відеозаписом, ознак змін чи монтажу експертом не було встановлено. Від захисника обвинуваченої надійшли заперечення в яких вона зазначає, що відомості до ЄРДР були внесені 13.09.2017 року. Закон, який діяв на той час чітко визначав, що суб`єктом який мав право прийняти рішення про продовження строків досудового розслідування був прокурор. 15.12.2017 року набрав чинності Закон про внесення змін до КПК та ним визначено, що вказані зміни вводяться в дію через 3 місяці після набрання цим Законом чинності та застосовуються до справ, по яким відомості про кримінальне правопорушення внесені до ЄРДР після введення в дію цих змін. Отже зміни за вказаним Законом почали діяти з 15.03.2018 року. В порушення вимог КПК України строк досудового розслідування продовжувався з 27.09.2019 року слідчими суддями. Граничний строк досудового розслідування сплив 27.09.2019 року і після цього строку будь-які слідчі і процесуальні дії неможливо виконувати. Звертає увагу, що повідомлення про підозру від 27.06.2019 року не було вручено, що підтверджується відсутністю підпису ОСОБА_7 та відсутністю в матеріалах кримінального провадження будь-яких документів, що підтверджують її вручення, аналогічна ситуація з повідомленням про підозру від 03.07.2020 року. Зазначає, що відновлення досудового розслідування відбулося 03.07.2020 року о 16.42 годині, однак повідомлення про підозру було вже направлено о 14.11 годині. Ні ОСОБА_7 , ні її захисник не повідомлялися про відновлення досудового розслідування та не викликалися для вручення підозри.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційні вимоги, думку обвинуваченої та її захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів дійшла наступного. Відповідно ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення. В апеляційній скарзі прокурор порушує питання про необхідність дослідження письмових доказів, матеріалів, що характеризують особу обвинуваченої, повторного допиту обвинуваченої, потерпілої та свідка. Разом з тим, апелянтом з урахуванням положень ч. 3 ст. 404 КПК України, не наведено мотивів, у зв`язку із чим апеляційний суд зобов`язаний повторно дослідити ті обставини та докази, які вже були досліджені судом першої інстанції. Така вимога прокурора фактично обумовлена незгодою із оцінкою, наданою доказам судом першої інстанції, що у розумінні ч. 3 ст. 404 КПК України не єпідставою для задоволення такого клопотання сторони обвинувачення. Як вбачається із вироку, судом першої інстанції було допитано обвинувачену, потерпілу ОСОБА_11 , свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 . Досліджено письмові докази як ті, що були надані стороною обвинувачені, так і ті, що надавалися стороною захисту. Зокрема, витяг з ЄРДР з кримінального провадження № 0008706, доручення та постанови (т.2, а.с. 3-9, 12-21) містять дані про початок проведення досудового розслідування у зазначеному кримінальному провадженні, групи прокурорів та слідчих, яка виносилися під час всього досудового розслідування; постанова прокурора Київської місцевої прокуратури №1 від 06.06.2018, відповідь секретаріату Центральної виборчої комісії від 24.04.2018 проте, що постановою комісії від 31.10.2015 №21 ОСОБА_7 обрано депутатом Васильківської районної ради Київської області, протокол від 13.09.2017 згідно якого інспектор роти №1 батальйону №3 полку №1 УПП в м. Києві ОСОБА_16 о 2 год. 40 хв. прийняв заяву від ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рапорт чергового Голосіївського УП від 13.09.2017, протокол від 13.09.2017 згідно якого інспектор роти №1 батальону №3 полку №1 УПП в м. Києві ОСОБА_16 о 01 год. 40 хв. прийняв заяву від ОСОБА_10 , заява слідчому Голосіївського ГУ ОСОБА_17 від ОСОБА_11 про те, що вона просить долучити до кримінального провадження диск, на якому зафіксовані події, які відбувалися 13.09.2017; протокол від 12.10.2017, відповідно до якого слідчий ОСОБА_17 здійснив перегляд інформації, яка містилася на DVD-R диску, протокол від 12.10.2017, відповідно до якого слідчий ОСОБА_17 здійснив перегляд інформації, яка містилася на DVD-R диску, а саме у папці «Фото», додаток до протоколу перегляду від 12.10.2017 - оптичний носій DVD-R диск; протокол огляду, відповідно до якого 31.10.2017 слідчим у присутності понятих ОСОБА_18 та ОСОБА_19 був оглянутий загальний коридор на 18 поверсі будинку АДРЕСА_3 , повістки про виклик ОСОБА_7 для вручення повідомлення про підозру до прокуратури, фіскальні чеки, скріншоти з телефону про поштові відправлення, повідомлення про підозру ОСОБА_7 за ч.2 ст. 125, ч.1 ст. 125 та ч.1 ст. 296 КК України, повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_7 , повідомлення про підозру ОСОБА_7 за ч.2 ст. 125, ч.1 ст. 125 та ч.1 ст. 296 КК України, постанова керівника Київської місцевої прокуратури №1 від 23.08.2019 якою був продовжений строк досудового розслідування кримінального провадження № 0008706; ухвали Голосіївського районного суду від 24.09.2019, 23.10.2019 та 25.11.2019, якими строк досудового розслідування кримінального провадження № 0008706 був продовжений, доручення від 18.12.2019, згідно якого прокурор ОСОБА_20 доручив слідчому ОСОБА_21 відкрити сторонам матеріали кримінального провадження та відповідне повідомлення слідчого, здійснені слідчим виклики, протокол, відповідно до якого 30.01.2020, супровідний лист від 21.07.2020 про направлення ОСОБА_7 копії матеріалів кримінального провадження у 3 томах, квитанції; інші документи, надані прокурором для вирішення питання щодо речових доказів та судових витрати у кримінальному провадженні. За клопотанням сторони захисту досліджені: ухвала Голосіївського районного суду м. Києва від 16.07.2021 згідно якої за заявою потерпілої ОСОБА_7 закрито кримінальне провадження №0008541 відносно ОСОБА_10 за фактом спричинення ним тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , що мало місце 13.09.2017 та 10.11.2018; копія обвинувального акту у кримінальному проваджені №0008541, копії висновків експерта у кримінальному провадженні №0008541 щодо виявлених тілесних ушкоджень у ОСОБА_7 клопотання захисника ОСОБА_7 про проведення експертизи звукозапису, ухвала Голосіївського районного суду м. Києві від 19.08.2019, якою призначено проведення екпертизи звукозапису за заявою захисника ОСОБА_22 , висновок № 24327-19-35 від 29.10.2019, копія клопотання слідчого від 11.03.2020 про визначення стороні захисту строку на ознайомлення із матеріалами досудового розслідування до 25.03.2020; ухвала Голосіївського районного суду м. Києва від 04.08.2020 якою слідчому відмовлено у задоволенні клопотання про визначення граничного строку ознайомлення із матеріалами. Дослідивши процесуальні документи, зокрема повідомлення про підозру, повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри, ухвали слідчого судді про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні, суд першої інстанції дійшов висновку, що повідомлення про підозру ОСОБА_7 від 27.06.2019, яка станом на дату вручення підозри була депутатом Васильківської районної ради Київської області, було здійснено неуповноваженою на те особою, як і зміна раніше повідомленої підозри, повідомлення про підозру від 03.07.2020 було складено виконувачем обов`язки прокурора містка Києва ОСОБА_13 , який також не мав статусу керівника регіональної прокуратури відповідно до вимог ч.3 ст. 11 Закону України «Про прокуратуру». Крім того, судом встановлено порушення зазначених вимог КПК України, оскільки строки досудового у даному об`єднаному кримінальному проваджені продовжувалися слідчим суддею. Разом з тим, такі висновки суду є помилковими, а апеляційні доводи прокурора в цій частині - вмотивовані, виходячи з наступного. З матеріалів провадження встановлено, що відомості до ЄРДР про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України, були внесені 24.06.2017 року за № 0008706; про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 296 КК України - 13.09.2017 року за № 0008476; про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України - 21.02.2018 року за № 0001566. Постановою прокурора від 06.06.2018 року вказані кримінальні провадження були об`єднані в одне з № 0008706. (Т. 2 а.с. 10-11) 27.06.2019 року виконувачем обов`язків прокурора м. Києва ОСОБА_23 було складено та підписано повідомлення про підозру ОСОБА_7 за ч.2 ст. 125, ч.1 ст. 125 та ч.1 ст. 296 КК України. Дана підозра 27.06.2019 була передана директору ТОВ «Рада» за місцем проживання ОСОБА_7 для її вручення останній, а також повідомлення відправлено поштовою кореспонденцією. Згідно ст. 31 Закону України «Про статут депутатів місцевих рад» повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення депутату місцевої ради може бути здійснено відповідно Генеральним прокурором, заступником Генерального прокурора, керівником відповідної регіональної прокуратури. Відповідно до ст. 10 Закону України «Про прокуратуру», в редакції, що діяла на час складення повідомлення про підозру, у системі прокуратури України діють регіональні прокуратури, до яких належать прокуратури областей, Автономної Республіки Крим, міст Києва і Севастополя. Статтею 11 цього Закону визначено, що у разі відсутності керівника регіональної прокуратури його повноваження здійснює перший заступник керівника регіональної прокуратури, а в разі його відсутності - один із заступників керівника регіональної прокуратури. Враховуючи, що Закон чітко визначає посадових осіб, які у випадку відсутності керівника регіональної прокуратури, виконують його обов`язки, підстави вважати, що повідомлення про підозру від 27.06.2019 року складене не уповноваженою особою відсутні. Крім того, суд першої інстанції зробивши висновок про відсутність у ОСОБА_24 відповідних повноважень, не встановив, що ОСОБА_23 не був на той час першим заступником керівника регіональної прокуратури чи одним із його заступників. Більше того, суду були надані ухвали слідчого судді про продовження досудового розслідування, зі змісту яких вбачається, що ОСОБА_23 був першим заступником прокурора м. Києва. 30.07.2019 прокурором м. Києва прокурором м. Києва ОСОБА_13 було складено повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри та такий документ був вручений ОСОБА_7 30.07.2019 року. Невнесення цієї процесуальної дії до ЄРДР, на що вказує суду, не свідчить про її незаконність. Безпідставним також є висновок суду і щодо повідомлення про підозру від 03.07.2020 року, оскільки вказане повідомлення про підозру взагалі було складено та підписано на стадії відкриття матеріалів досудового розслідування, тому здійснення цієї процесуальної дії взагалі не вбачається доцільним. Таким чином, повідомлення про підозру та зміна раніше повідомленої підозри були складені та уповноваженими на те службовими особами. Щодо строків досудового розслідування, колегія суддів відмічає. Строк досудового розслідування у об`єднаному кримінальному провадженні було продовжено на строк до 3-х місяців постановою керівника Київської місцевої прокуратури №1 від 23.08.2019, а саме до 27.09.2019. В подальшому строк досудового розслідування в цьому кримінальному провадженні продовжувався ухвалами слідчих суддів від 24.09.2019, 23.10.2019 та 25.11.2019 до 4-місяців до 27.10.2019, 5-ти місяців - 27.11.2019 та 6-ти місяців - 27.12.2019 відповідно (а.с. 80-85, т.2). Відповідно до вимог КПК України продовження строку досудового розслідування визначено ст.. 294 -295-1 КПК України. При цьому, стаття 294 із змінами, внесеними згідно із Законом № 1697-VII від 14.10.2014; в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017 - зміни не мають зворотньої дії в часі та застосовуються до справ, по яким відомості про кримінальне правопорушення, внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань після введення в дію цих змін - див. пункт 4 § 2 розділу 4 Закону, тобто після 16.03.2018 року. В даному кримінальному провадженні відомості про всі кримінальні правопорушення, були внесені до ЄРДР до вказаної дати. Разом з тим, ч. 3 ст. 295-1 КПК України визначено, що слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку досудового розслідування протягом трьох днів з дня його одержання, але в будь-якому разі до спливу строку досудового розслідування, за участю слідчого або прокурора, а також підозрюваного та його захисника, у разі розгляду клопотання про продовження строку досудового розслідування після повідомлення особі про підозру. Як визначено в постанові Об`єднаної палати Верховного суду від 31.10.2022 у справі № 753/12578/19 запровадження судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час продовження строків досудового розслідування злочинів свідчить про розширення і посилення гарантій прав людини у кримінальному провадженні. Враховуючи, що під час розгляду слідчим суддею клопотань сторони обвинувачення про продовження строку досудового розслідування була присутня обвинувачена та її захисник, які не заперечували проти задоволення цих клопотань, а вирішення цих питань слідчим суддею є додатковим засобом контролю за дотриманням прав підозрюваної особи, апеляційний суд в даному конкретному випадку не вбачає істотних порушень, які б потягли за собою визнання всіх подальших процесуальних дій та рішень, вчинених після 27.09.2019 року, незаконними. Разом з тим, надаючи оцінку апеляційним доводам прокурора щодо обґрунтованості пред`явленого обвинувачення та наявності в діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, апеляційний суд, не вбачає їх обґрунтованими та погоджується із висновком місцевого суду, що стороною обвинувачення не доведено, що мало місце діяння, у вчинені якого обвинувачується ОСОБА_7 . Хуліганство як склад кримінального правопорушення з об`єктивної сторони характеризується суспільно небезпечною дією, що грубо порушує громадський порядок. Такими закон визнає тільки дії, які спричинили істотну шкоду особистим чи суспільним інтересам і відрізнялися особливою зухвалістю або винятковим цинізмом; особливою зухвалістю - це грубе порушення громадського порядку, поєднане із завданням потерпілій особі побоїв чи іншим насильством, що спричинило тілесні ушкодження, чи знущанням над потерпілим, знищенням або пошкодженням майна, тривале порушення спокою громадян, зрив масового заходу, тимчасове порушення нормальної діяльності установи, підприємства, організації, руху транспорту тощо. Під явною неповагою до суспільства слід вважати нахабно виявлене, зневажливе ставлення винного до громадського порядку та існуючих у суспільстві загальновизнаних правил поведінки і моральності. Ця ознака однаково характеризує як об`єктивну сторону хуліганства - грубе порушення громадського порядку, так і його суб`єктивну сторону - хуліганські мотиви вчинення. За встановлених обставин апеляційний суд не вбачає в діях ОСОБА_7 ознак кримінально-карного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України. Допитаний судом ОСОБА_14 був свідком подій, що мали місце біля під`їзду будинку, оскільки пояснив суду, що вночі з 12 на 13 вересня, вийшов з машини та заходив до під`їзду, поруч із яким побачив, як ОСОБА_25 та ОСОБА_26 сварилися між собою, використовуючи при цьому нецензурні слова. Були крики, ОСОБА_25 когось тримав. Свідком будь-яких інших події, які б відбувалися у той день між обвинуваченою та ОСОБА_25 , або матір`ю останнього, безпосередньо у під`їзді, він не був. Особисто не бачив, щоб написи на стіні робила ОСОБА_26 . При цьому, пред`явлене ОСОБА_7 обвинувачення стосується подій, що відбувалися вже в середині будинку, в під`їзді. Пояснення свідка ОСОБА_15 по своїй суті підтверджують факт існування конфлікту між двома жінками. Продовження конфлікту він не спостерігав. Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони хуліганства є мотив явної неповаги до суспільства. Домінування у свідомості винного такого внутрішнього спонукання і відсутність особистого мотиву посягання на потерпілого є головним критерієм відмежування хуліганства як злочину проти громадського порядку та моральності від злочинів проти особи. Хуліганські дії не зумовлені особистими мотивами й конкретною метою, а за своїми внутрішніми чинниками фокусуються в напрямку тотального негативізму й ворожого ставлення до суспільства. Для кваліфікації діяння за ч. 1 ст. 296 КК України не достатньо щоб інкриміновані події відбувалися вночі, багатоповерховому будинку, продовжені поза межами квартири, відкрито для сусідів на що звертає увагу прокурор. Даних щодо порушення спокою звичайного способу життя, відпочинку мешканців будинку або інших громадян матеріали справи не містять. Свідок ОСОБА_15 пояснив, що він не дивився, що відбувалося далі та пішов від двері. Все стихло за 5 хвилин. Не бачив приїзду поліції. Судом першої інстанції небезпідставно зазначено, що між подружжям постійно виникали конфлікти, сварки тощо та один з таких конфліктів стався 13.09.2017 року і сторони кримінального провадження не заперечують наявності таких конфліктних відносин між ними. Стороною обвинувачення не доведено, що дії ОСОБА_7 були вчинені саме з мотивів явної неповаги до суспільства та супроводжувалися особливою зухвалістю. Щодо здійснення написів на стіні поруч із вхідними дверима квартири, то колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду, що доказів про те, що він був виконаний саме ОСОБА_7 в день та час, як про це зазначено в обвинувальному акті, не надано. Як вбачається з матеріалів провадження інкриміновані ОСОБА_7 події мали місце 13.09.2017 року. Відповідно до заяви ОСОБА_11 від 11.10.2017 року, вона просить долучити DVD диск, який в подальшому був оглянутий слідчим. Відповідно до висновку № 24327-19-35 від 29.10.2019 експерт дослідив службову інформацію файлів, які містилися на електронному носі, який був наданий експертній установі слідчим, - а саме оптичний диск - «ТDK», DVD-R з маркуванням 2161 563-RED 10383, та встановив, дати створення та зміни файлів, що містилися на ньому. Зокрема, файл «video_kvartyra_13.09.17mp4» створений 10.10.2017, змінений 15.09.2017, «video_kоrydor_13.09.17 mp4» - створений 10.10.2017, змінений 17.09.2017, «video_улица авто_13.09.17 mp4» - створений 11.11.2017, змінений 31.10.2017, а 6 файлів, що містяться у папці «Фото» - створені 11.11. 2017 та змінені 12.11.2017, окрім файлу під назвою « ОСОБА_27 та поліція», який змінений 30.10.2017. Щодо відеозапису обвинувачена зазначила, що він не є тим, що фіксував події 13.09.2017. Звертала увагу, що на наданому відео, вона одягнена у шорти та майку, що не відповідає порі року, коли відбувалися інкриміновані їй дій. Цей одяг, який вона носила влітку. Тому відео, надане прокурором, фіксує один із конфліктів, який відбувся влітку. Потерпіла та свідок ОСОБА_28 пояснили, що всі події він фіксував на телефон та надав запис слідчому. Однак, враховуючи зміст висновку експерта, те, що відеозапис було надано майже через місяць після події, апеляційний суд вважає, що дані вказаного носія інформації не можуть як спростувати показання обвинуваченої, так і підтвердити показання потерпілої та свідка, та є такими, що містять неналежні докази. Доводи прокурора щодо істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, оскільки відсутнє належне фіксування судових засідань 07.09.22р., 22.09.22р., 09.11.22р. є непереконливими. Недостатня якість звуку не може бути визнана істотним порушенням згідно вимог п.7 ч.2 ст.412 КПК України, тоді як відеозапис судового засіданні від 09.11.22р. наявний на технічному носії інформації. Доводи прокурора про те, що суд не надав оцінки дій ОСОБА_7 з точки зору наявності складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126 КК України є безпідставними. Обвинувачення за ст. 126 КК України ОСОБА_7 не висувалось, а інший об*єкт посягання, на відміну від ч.1 ст. 296 КК України, свідчить про неможливість перекваліфікації її дій. ОСОБА_7 визнано невинуватою та виправдано на підставі п.1 ч.1 ст. 373 КПК України, оскільки не доведено, що зазначене кримінальне правопорушення вчинене. Посилання у вироку на відсутність доказів, які доводять винуватість ОСОБА_7 у вчиненні хуліганських дій, не свідчать про суперечливість підстав виправдання, як на це посилається прокурор. З урахуванням наведених обставин висновки суду в цілому є правильними та підстав для скасування вироку і задоволення апеляційних вимог прокурора не вбачається.

Керуючись ст.ст.405,407 КПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Голосіївської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 26 грудня 2022 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

_______________ _______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4