Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем України

26 грудня 2023 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

Суддів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника-адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з ДУ «Рівненський слідчий ізолятор» кримінальне провадження №0000384 від 05.04.2020 року щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та проживаючого в АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Рівненського районного суду Рівненської області від 02 жовтня 2023 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Рівненського районного суду Рівненської області від 02 жовтня 2023 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 прийнято обчислювати з 02 жовтня 2023 року.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави витрати на проведення судових експертиз під час досудового розслідування в сумі 12 590,90 грн.

Вирішено питання щодо речових доказів по справі.

Як визнав доведеним суд, 03 квітня 2020 року близько 18 год. 00 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи в квартирі за місцем проживання ОСОБА_8 , що за адресою: АДРЕСА_2 , під час конфлікту, який раптово виник на ґрунті особистих неприязних відносин, умисно наніс ОСОБА_8 не менше п`яти ударів кулаками обох рук в ділянку голови та не менше одного удару ногою по тулубу, в результаті чого заподіяв тілесні ушкодження: тупу травму грудей у вигляді уламкового перелому акроміального кінця лівої ключиці, закритих уламкових переломів 1, 2, 3, 4 лівих ребер та просторового синця в ділянці лівого надпліччя на рівні переломів з крововиливом в підлягаючі м`які тканини, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості за ознакою довготривалості, а також травму голови у вигляді правобічної субдуральної гематоми (крововилив під тверду мозкову оболонку), обмежених вогнищевих крововиливів під м`яку мозкову оболонку - на рівні правої і лівої скроневих часток, правих тім`яної та потиличної часток, лівої лобної частки, в ділянці півкуль мозочка, чисельних зовнішніх ушкоджень на голові - ран у тім`яній ділянці голови, саден в лобній ділянці, синців на верхній повіці правого ока з поширенням на підочну та праву лобно-скроневу ділянки, синців із саднами на його фоні у лівій лобно-скроневій ділянці, синця та рани на лівій вушній раковині, синця в ділянці спинки носа, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, що виникли прижиттєво і перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті ОСОБА_8 .

Нанесена ОСОБА_8 травма голови у вигляді чисельних зовнішніх ушкоджень, просторової правобічної субдуральної гематоми, крововиливів під м`яку мозкову оболонку та в речовину мозку, призвела до набряку-набухання та компресії головного мозку, та в подальшому до смерті останнього у квартирі за місцем проживання.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 , не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження, доведеності вини та правильності кваліфікації своїх дій, вважає вирок надто суворим та невідповідним тяжкості кримінального правопорушення й особі обвинуваченого. Зазначає, що при призначенні покарання судом безпідставно не взято до уваги його каяття, оскільки він не бажав настання смерті потерпілого, той факт, що він раніше не судимий та необґрунтовано віднесено до обставини, що обтяжує покарання, перебування в стані алкогольного сп`яніння, яке не підтверджене належними та допустимими доказами.

Просить вирок Рівненського районного суду Рівненської області від 02 жовтня 2023 року в частині призначеного покарання змінити та призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на 5 років, звільнивши від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України. В решті вирок залишити без змін.

Іншими учасниками судового розгляду вирок в апеляційному порядку не оскаржено.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 на підтримання поданої апеляційної скарги, доводи прокурора, який визнає апеляційну скаргу частково, в частині безпідставного визнання обтяжуючої покарання обставини вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, а в решті вирок вважає законним, обґрунтованим і просить залишити його без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши викладене в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступного.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_6 у заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, за обставин, вказаних у вироку, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджується сукупністю доказів, досліджених в судовому засіданні, і є обґрунтованим.

Всупереч твердженням обвинуваченого ОСОБА_6 в суді першої інстанції про те, що від його одного не сильного удару не могла настати смерть потерпілого та твердженням, викладених в апеляційній скарзі та при апеляційному розгляді справи про безпідставність призначення йому покарання, яке не відповідає тяжкості вчиненого злочину і особі винного, матеріали даного кримінального провадження містять достатньо належних і беззаперечних доказів, які свідчать саме про умисне неодноразове нанесення тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть потерпілого, яким дана відповідна оцінка з призначенням покарання, передбаченого законом.

Під час судового розгляду даного провадження обвинувачений ОСОБА_6 , частково визнаючи свою вину у вчиненому, ствердив, що 03 квітня 2020 року у вечірній час він разом із ОСОБА_9 прийшов до потерпілого ОСОБА_8 додому, який уже перебував у стані алкогольного сп`яніння. Вказав, що між ним та потерпілим ОСОБА_8 відбулася суперечка та сутичка через вживання алкоголю, в ході якої він штовхнув долонею правої руки ОСОБА_8 в обличчя, від чого той впав на бік. Зазначив, що ОСОБА_9 , яка була в квартирі разом з ними, запитала у потерпілого ОСОБА_8 чи у нього все добре, на що той відповів, що все добре, після цього він разом із ОСОБА_9 вийшли із квартири потерпілого.

З показань свідка ОСОБА_9 слідує, що вона була очевидцем події та в той день разом із обвинуваченим ОСОБА_6 прийшли в квартиру, де проживав потерпілий ОСОБА_8 . Вказала, що між обвинуваченим ОСОБА_6 та потерпілим ОСОБА_8 виникла суперечка з приводу вживання алкогольних напоїв, яка переросла у бійку, в ході якої ОСОБА_10 штовхнув потерпілого ОСОБА_8 , від чого останній впав, а вона виштовхала обвинуваченого ОСОБА_6 в коридор, повернувшись у кімнату до ОСОБА_8 , запитала в нього чи все нормально, на що той відповів, що так. В цей час ОСОБА_8 лежав на підлозі, на обличчі якого була кров.

При проведенні слідчого експерименту від 06.04.2020 року (том №1 а.с. 198-201) свідок ОСОБА_9 розповіла і підтвердила обставини нанесення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_8 . Зазначила, що ОСОБА_6 штовхнув ОСОБА_8 , від чого той впав, після чого ОСОБА_11 наніс йому удари ногою в тулуб. Наголосила, що не бачила, як ОСОБА_8 вдарився головою при падінні, проте вказала, що голова потерпілого була в крові. Повідомила, що ОСОБА_11 наніс близько п`яти ударів ОСОБА_8 , після чого вона намагалась їх розборонити та вигнала ОСОБА_11 з квартири.

Свідок ОСОБА_12 пояснив, що коли він прийшов до квартири потерпілого ОСОБА_8 , двері якої не були зачинені, то побачив, що потерпілий ОСОБА_8 лежав на підлозі на боці, з рота у нього йшла кров, також кров була на підлозі, а сам ОСОБА_8 був мертвим.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 04.04.2020 року (том №1 а.с. 169-177), в квартирі АДРЕСА_3 був виявлений та оглянутий труп ОСОБА_8 із множинними тілесними ушкодженнями, на обличчі якого виявлені сліди підсохлої темнокоричневої речовини, схожої на кров.

З протоколу огляду трупа ОСОБА_8 від 06 квітня 2020 року із фототаблицею (том №1 а.с. 60-64) вбачається, що в ході проведення вказаної слідчої дії, при зовнішньому огляді трупа виявлено тілесні ушкодження: чисельні синці та садна в ділянці голови, синець в ділянці лівого передпліччя, садна на ліктях та рани на лобі.

З висновку судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_8 від 06 квітня 2020 року № 200 (том №1 а.с. 241-252), яка не суперечить та доповнює вказаний огляд трупа, вбачається, що на тілі потерпілого виявлено травматичні зміни, а саме: травму голови у вигляді правобічної субдуральної гематоми (крововилив під тверду мозкову оболонку), обмежених вогнищевих крововиливів під м`яку мозкову оболонку - на рівні правої і лівої скроневих часток, правих тім`яної та потиличної часток, лівої лобної частки, а також в ділянці півкуль мозочка; чисельних зовнішніх ушкоджень на голові - рани у тім`яній ділянці голови, саден в лобній ділянці, синця на верхній повіці правого ока з поширенням на підочну та праву лобно-скроневу ділянки, синця із саднами на його фоні у лівій лобно-скроневій ділянці, синця та рани на лівій вушній раковині, синця в ділянці спинки носа; тупу травму грудей у вигляді уламкового перелому акроміального кінця лівої ключиці, закритих уламкових переломів 1,2,3,4 лівих ребер та просторого синця в ділянці лівого надпліччя на рівні переломів з крововиливом в підлягаючі м`які тканини; садна по задніх поверхнях правого (1) та лівого (2) ліктьових суглобів, по задньо-внутрішній поверхні правого передпліччя (2); синець по передній поверхні лівого колінного суглобу.

Зазначені вище тілесні ушкодження виникли прижиттєво, незадовго до настання смерті потерпілого ОСОБА_8 в короткий проміжок часу, про що свідчить вираженість і забарвлення крововиливів, колір синців, стан поверхонь саден, відсутність ознак консолідації (зрощення) в краях переломів та загоєння рани, характер субдуральної гематоми, мікроскопічно встановлена вираженість реактивних змін в ушкодженнях тощо.

Встановлені особливості рани, види ушкоджень (переломи, синці, садна, крововиливи) та їх чисельність свідчать про неодноразовий травматичний вплив тупих предметів.

Морфологічні властивості зовнішніх тілесних ушкоджень в ділянці голови та встановлені особливості внутрішньо-черепних крововиливів (ізольовані, вогнищеві) в сукупності свідчать про те, що травма голови у ОСОБА_8 є наслідком не менше, ніж п`яти-шести досить виражених за силою травматичних впливів (ударів) тупих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею (без відображення її індивідуальних особливостей), що, загалом, властиво для нанесення ударів у вказані ділянки голови руками, ногами чи іншими тупими предметами.

Виходячи з особливостей та характеру переломів лівої ключиці та лівих ребер, такого характеру переломи могли бути наслідком удару в ділянку лівого надпліччя ногою чи іншим тупим предметом.

Локалізація та характер вищезазначених груп ушкоджень в ділянці голови та грудей, як окремо, так і в своїй сукупності, не властиві для самопадіння чи падіння з прискоренням з висоти власного росту на площину.

Смерть ОСОБА_8 настала внаслідок отриманої травми голови у вигляді чисельних зовнішніх ушкоджень, просторої правобічної субдуральної гематоми, крововиливів під м`яку мозкову оболонку та в речовину мозку, яка призвела до набряку- набухання та компресії головного мозку, що і стало безпосередньою причиною смерті.

Даний висновок про причину смерті підтверджується характером встановлених під час розтину трупа зовнішніх ушкоджень в ділянці голови та внутрішньо-черепних травматичних змін, виразними явищами компресії головного мозку, а також результатами мікроскопічного дослідження вилучених з трупа шматочків мозку (встановлено вогнищеві і розсіяні субарахноїдальні крововиливи в півкулях мозку та мозочку, вогнищеві і зливні внутрішньомозкові крововиливи в бокових шлуночках мозку та в стовбурі мозку, масивний та обширний крововиливи в м`яких тканинах голови, нерівномірне кровонаповнення судин та деякі ознаки порушення кровообігу в головному мозку, набряк та нерівномірно виражені дистрофічні і часткові склеротичні зміни головного мозку).

Допитаний в суді першої інстанції експерт ОСОБА_13 підтвердив свої висновки і зазначив, що виходячи із морфологічних властивостей зовнішніх ушкоджень, встановленої вираженості та характеру внутрішньо-черепних крововиливів, визначеної безпосередньої причини смерті та даних судово-гістологічного дослідження, вилучених з трупа шматочків мозку і тканин, де в крововиливах встановлені виражені реактивні зміни, можна говорити про те, що проміжок часу від моменту отримання ОСОБА_8 тілесних ушкоджень до настання його смерті становить приблизно 12-24 години, і за таких умов, імовірність залишитись людині живою при наданні своєчасної кваліфікованої медичної допомоги (зокрема нейрохірургічної з трепанацією черепа та видалення найбільш стискаючої мозок субдуральної гематоми) - не виключається.

Висновки експерта відповідають вимогам ст. ст. 101, 102 КПК України, є чіткими та категоричними, і сумнівів у колегії суддів щодо належності таких доказів не викликають.

Із висновку судової біологічної експертизи від 04 травня 2020 року № 2.2-83/20 (том №1 а.с. 281-291) вбачається, що на наданих на експертизу футболці (об`єкти № 1-3), штанах (об`єкти № 4-5), кросівках (об`єкт № 6), вилучених у ОСОБА_6 , та наданих для дослідження, встановлена наявність крові людини. При дослідженні вищевказаної крові на об`єктах № 1-3, 6 (футболка, кросівки) встановлено, що походження виявленої крові від ОСОБА_8 не виключається, походження від обвинуваченого ОСОБА_6 - виключається. Наявність домішків крові в об`єктах № 4, 5, як потерпілого ОСОБА_8 так і обвинуваченого ОСОБА_6 не виключається.

Згідно висновку судової психолого-психіатричної експертизи № 61/20 від 28 квітня 2020 року (том №1 а.с. 261-266), ОСОБА_6 на момент інкримінованого йому діяння психічним захворюванням, яке позбавляло би його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними, не страждав, у тимчасово хворобливому стані, а також в стані фізіологічного афекту під час скоєння інкримінованого злочину не перебував, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно та об`єктивно з`ясував фактичні обставини кримінального правопорушення і вірно кваліфікував дії ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 121 КК України, як умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.

Твердження обвинуваченого ОСОБА_6 про призначення йому надто суворого покарання не є переконливими, оскільки термін явно несправедливе покарання означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру.

Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність, між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті, видом і розміром покарання, та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема, і ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

При обранні покарання обвинуваченому суд, як видно з вироку, дотримався положень ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання та роз`яснень, що містяться в п.п. 2, 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року (з послідуючими змінами) „Про практику призначення судами кримінального покарання, врахував ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_6 злочину, віднесеного законом до тяжких злочинів, особу винного, який раніше не судимий, на обліку в лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, посередньо характеризується за місцем проживання, відсутність обставин, які пом`якшують покарання, і призначив обвинуваченому за скоєне покарання, максимально наближене до мінімальної межі, передбачене санкцією ч. 2 ст. 121 КК України, належним чином вмотивувавши прийняте рішення.

Правових підстав вважати призначене ОСОБА_6 покарання явно несправедливим через суворість колегія суддів не вбачає, істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону або неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які б слугували безумовними підставами для скасування або зміни судового рішення при розгляді кримінального провадження, в суді апеляційної інстанції не встановлено.

Водночас, колегія суддів, як і прокурор, погоджується з правомірністю тверджень, наведених в апеляційній скарзі, про те, що суд безпідставно визнав обтяжуючою покарання обставиною щодо ОСОБА_6 вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, яка не вмінялася обвинуваченому органом досудового розслідування, а тому зазначену у вироку, як обтяжуючу покарання обставину, - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння слід виключити з його мотивувальної частини

Керуючись ст.ст. 404-405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу задовольнити частково.

Виключити з вироку Рівненського районного суду Рівненської області від 02 жовтня 2023 року щодо ОСОБА_6 обтяжуючу покарання обставину вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

В решті вирок залишити без зміни.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту оголошення ухвали, а ОСОБА_6 - в той же строк з моменту отримання копії ухвали.

С У Д Д І :

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2