Справа № 573/1445/23
Провадження №1-кп/573/165/23
В И Р О К

і м е н е м У к р а ї н и

08 грудня 2023 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області у складі:

головуючої судді: ОСОБА_1 ,

з участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

захисника: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 06 липня 2023 за № 0000376 по обвинуваченню

ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , із професійно-технічною освітою, розлученого, не працюючого, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не особа з інвалідністю, згідно із ст. 89 КК України не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України,

В С Т А Н О В И В:

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до ч. 2 ст. 102, п. п. 1, 17, 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24 лютого 2022, Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» на території України оголошена та проводиться загальна мобілізація.

Відповідно до ст. 65 Конституції України та ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Частиною 9 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що військовозобов`язані - це особи, які перебувають у запасі для комплектування ЗСУ та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави.

Згідно із ч. 10 ст. 1 означеного Закону, громадяни України, які перебувають у запасі Збройних Сил України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані прибувати за викликом до відповідних районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для оформлення військово-облікових документів (військових квитків, тимчасових посвідчень військовозобов`язаних), проходження медичного огляду, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних, проходити медичний огляд, проходити військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі, виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», громадяни зобов`язані: з`являтися за викликом до ТЦК та СП для постановки на військовий облік та визначення призначення на воєнний час; громадяни (крім тих, які проходять службу у військовому резерві) зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти ТЦК та СП у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках або розпорядженнях начальників ТЦК та СП, де вони перебувають на військовому обліку), громадяни, які перебувають у запасі, завчасно приписуються до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу.

Частиною 1 статті 42 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що громадяни України, винні у порушенні правил військового обліку громадян України, приписки до призовних дільниць, призову на строкову військову службу, проходження служби у військовому резерві, проходження зборів, мобілізаційної підготовки та мобілізаційної готовності, прибуття за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, а також у вчиненні інших порушень законодавства про військовий обов`язок і військову службу, несуть відповідальність згідно із законом.

Відповідно до довідки військово-лікарської комісії від 30.06.2023 за № 818, на підставі графи II Розкладу хвороб, яка є додатком до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України 14.08.2008 за № 402, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за № 1109/15800, ОСОБА_4 , перебуваючи на військовому обліку, будучи військовозобов`язаним, у зв`язку із оголошенням загальної мобілізації і призовом на військову службу в Збройні Сили України за мобілізацією пройшов військово-лікарську комісію, за наслідками якої його визнано придатним для проходження військової служби.

30.06.2023 о 15:30 годині військовозобов`язаному ОСОБА_4 була вручена повістка про явку для відправки 01.07.2023 до ІНФОРМАЦІЯ_2 та подальшого направлення у військову частину НОМЕР_1 для проходження військової служби під час мобілізації, а також попереджено його про кримінальну відповідальність у разі відмови від проходження військової служби.

Усупереч вимогам ст. 65 Конституції України, положення ст. ст. 1, 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу України» від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ, ст. 22 Закону України « Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року № 3 543-XII та Указу Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 року «Про загальну мобілізацію», затвердженого Законом України №2І05-1Х від 03 березня 2022 року (зі змінами, внесеними Указом від 17 травня 2022 року № 342/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року № 2264-1Х, Указом від 12 серпня 2022 року № 574/2022, затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року № 2501-IX, Указом від 07 листопада 2022 року № 758/2022, затвердженим Законом України від 16 листопада 2022 року № 2739-ІХ, Указом від 06 лютого 2023 року № 59/2023, затвердженим Законом України від 07 лютого 2023 року № 2915-ІХ, Указом від 01 травня 2023 року № 255/2023, затвердженим Законом України від 02 травня 2023 року № 3058-ІХ) ОСОБА_4 будучи достовірно обізнаним про проведення на території України мобілізації, без поважних причин, свідомо не прибув 01.07.2023 до ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_2 , для проходження служби до військової частини НОМЕР_1 .

Після того, діючи умисно, всупереч вимогам ст. 65 Конституції України, положення ст. ст. 1, 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу України» від 25 березня 1992 року «2232-ХІІ, ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року №3543-ХІІ та Указу Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 року «Про загальну мобілізацію», затвердженого Законом України № 2105-ІХ від 03 березня 2022 року (зі змінами, внесеними Указом від 17 травня 2022 року № 342/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року № 2264-ІХ, Указом від 12 серпня 2022 року № 574/2022, затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року № 2501-ЇХ, Указом від 07 листопада 2022 року № 758/2022, затвердженим Законом України від 16 листопада 2022 року № 2739- ІХ, Указом від 06 лютого 2023 року № 59/2023, затвердженим Законом України від 07 лютого 2023 року № 2915-ІХ, Указом від 01 травня 2023 року № 255/2023j затвердженим Законом України від 02 травня 2023 року № 3058-ІХ), будучи попередженим про кримінальну відповідальність за ухилення від призову за мобілізацією, ОСОБА_4 без поважних причин, не маючи права на відстрочку від призову за станом здоров`я та інших поважних причин, передбачених ст. 23 ЗУ «Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку", умисно ухилився від виконання свого конституційного обов`язку та ухилився від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Виконуючи вищевказані дії ОСОБА_4 розумів суспільно-небезпечний характер своїх дій, бажав та передбачав настання суспільно- небезпечних наслідків від цих дій у вигляді ухилення від виконання свого конституційного обов`язку та ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, тобто діяв з прямим умислом.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав та пояснив наступне. Коли почалася війна у лютому 2022 року він був у Польщі, але вирішив повернутися до України. Так, весною 2023 року він повернувся до України у м. Білопілля Сумської області. Він мав намір заключити контракт та піти служити до ЗСУ, але оскільки був раніше судимим, то по контракту його не взяли. Тоді він усно домовився із керівником місцевого добровольчого формування, що буде несли службу по місцю проживання у Білопільському районі оскільки йому потрібно доглядати за бабусею, але йому повідомили, що на це потрібна згода начальника воєнкомату. ОСОБА_6 . З цією метою у травні 2023 року він звернувся до начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7 , який погодив його службу у ДФТГ по місцю проживання. Далі цього ж дня працівник військомату відвів його у кабінет № 14 і там він отримав направлення для проходження медичної комісії. Приблизно місяць він проходив медичну комісію і закрив її 30.06.2023 року. Цього ж дня він прийшов до відділу ТЦК, де мав розмову із хлопцями із ІНФОРМАЦІЯ_10, які розміщалася у районі. Після цього йому вручили бойову повістку на відправку на ранок наступного дня - о 05:00 год. 01.07.2023 року. Але вийшовши із воєнкомату він зустрів військових із цієї Харківської частини, які повідомили, що вони зараз на ротації, після чого їх знову відправлять у зону бойових дій. Тоді він зрозумів, що його обдурили, оскільки у військоматі його запевнили, що він буде служити по місцю проживання у ДФТГ, а як з"ясувалося, його фактично направили в учбову частинну у Чернігівську область, щоб далі направити служити у зону бойових дій. На ранок наступного дня 01.07.2023 року він не з"явився на відправку до ІНФОРМАЦІЯ_3 , працівники військомату його не шукали, лише через тиждень-півтора до нього приїхала поліція.

Незважаючи на те, що ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину не визнав, його вина повністю підтверджується наданими у судовому засіданні показами свідка ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 показав, що займає посаду старшого офіцера відділення обліку мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_4 . Так, у кінці травня 2023 року до ІНФОРМАЦІЯ_5 звернувся гр. ОСОБА_4 із питанням проходження служби та бажанням служити. В цей же день йому видали направлення на медичну комісію, яку він проходив приблизно місяць. 30.06.2023 року обвинувачений прийшов із висновком комісії. Далі між ОСОБА_4 , керівником ТЦК та СП ОСОБА_7 та із військовими Харківської частини, яка тут дислокувалася, відбулася розмова про те, що його заберуть в цю частину після навчання. Спілкування відбувалося у кабінеті керівника, тому про що саме вони говорили йому невідомо. Далі вони вийшли із кабінету, і керівник ОСОБА_7 сказав, що все в порядку, після чого ОСОБА_4 направили у кабінет № 25 уточнювати облікові дані. Після цього він вручив йому повістку на відправку на наступний день 01.07.2023 року на ранок до навчального центру у Чернігівську область. Проте, наступного дня 01.07.2023 року ОСОБА_4 на відправку не з"явився, причини неявки не повідомив ні цього дня ні наступного дня. Тоді наступного дня 02.07.2023 року він подав рапорт про неприбуття ОСОБА_4 до відділення ТЦК та СП для відправки. Далі вже формувалася кримінальна справа за ст. 336 КК України.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_9 повідомила, що ОСОБА_4 є її онуком по сину. Іноді живе у неї, а іноді проживає у квартирі матері. Він повернувся до України цією весною, щоб здійснювати за нею догляд: принести води, сходити по хліб чи наварити їсти. Оскільки вона 1931 року народження, до неї двічі на тиждень у вівторок та п"ятницю ходить допомагати по господарству соціальний працівник. Онук ОСОБА_4 після повернення в Україну не служив.

Крім того, факт вчинення ОСОБА_4 інкримінованого йому злочину підтверджується письмовими матеріалами справи та речовими доказами, які були ретельно досліджені та проаналізовані судом під час судового розгляду у їх сукупності, а саме:

- розпискою про отримання повістки ОСОБА_4 30.06.2023 року о 15-30 год. ( а.с. 61);

- журналом видачі повісток військовозобов" язаним по ІНФОРМАЦІЯ_2 , розпочатого 01.05.2023 року, у якому під номером № 418 міститься підпис ОСОБА_4 про отримання повістки до ІНФОРМАЦІЯ_6 на відправку 01.07.2023 року ( а.с. 63);

- книгою відвідувачів ІНФОРМАЦІЯ_2 у якій відсутня інформація про явку 01.07.2023 року ОСОБА_4 до РТЦК та СП для відправки до ВЧ НОМЕР_1 ( а.с. 64-65);

- довідкою військово-лікарської комісії від 29.06.2023 року та висновком військово-лікарської комісії від 29.06.2023 року, відповідно до яких ОСОБА_4 визнаний придатним до військової служби ( а.с. 71-73);

- військовим квитком серії НОМЕР_2 від 01.07.2023 року, виданого на ім"я ОСОБА_4 та обліковою карткою до військового квитка, із яких вбачається, що ОСОБА_4 перебуває на військовому обліку з 30.06.2023 року ( а.с. 70-71).

- рапортом офіцера відділення обліку мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_11 від 02.07.2023 року на ім"я начальника першого відділення про неявку ОСОБА_4 01.07.2023 року на відправку до військової частини НОМЕР_1 для проходження військової служби за мобілізацією ( а.с. 62);

- повідомленням про вчинення кримінального правопорушення від начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 до відділення поліції від 06.07.2023 року (а. с. 59-60);

- витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 06.07.2023 року щодо реєстрації кримінального провадження №0000376 за ст. 336 КК України за фактом ухилення від призову ОСОБА_4 на службу під час мобілізації ( а. с. 54).

Жоден із зазначених доказів сторона захисту не просила визнати неналежним чи недопустимим. У суду немає підстав не довіряти вказаним вище письмовим доказам, оскільки вони не викликають сумнівів щодо їх достовірності та в своїй сукупності відповідають фактичним обставинам справи.

Враховуючи викладене, допитавши обвинуваченого, свідків, дослідивши всі письмові матеріали та речові докази, надані стороною обвинувачення та стороною захисту щодо обставин кримінального правопорушення, проаналізувавши та оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності та взаємозв`язку за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті та вироку суду, доведена повністю.

Таким чином, суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ст. 336 КК України як ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 виду та міри покарання, суд відповідно до вимог ст. ст. 65-67 КК України та роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його особливості та обставини вчинення, особу винного, поведінку до вчинення злочину та після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Суд враховує особу обвинуваченого, який згідно із ст. 89 КК України раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не працюючий, за місцем проживання характеризується задовільно, проживає з бабусею ОСОБА_9 , 1931 року народження (а. с. 31-32, 91-95 ).

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжували б покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Органом досудового розслідування були визначені ст. 66 КК України пом`якшуючі покарання обставини, а саме: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Захисник ОСОБА_5 просив при призначенні покарання застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 положення ст. 75 КК України та звільнити його від кримінальної відповідальності із іспитовим строком, враховуючи пом"якшуючі обставини, оскільки ОСОБА_4 дійсно бажав проходити військову службу саме у ДФТГ та звернувся із цим питанням до РТЦК та СП. Але при цьому пройшовши медичний огляд обвинувачений був ошуканий працівниками Білопільського військомату, які вручили йому бойову повістку на відправку 30.06.2023 року на 01.07.2023 року.

В даному випадку суд не погоджується із думкою захисника щодо застосування положень ст.75 КК України та не знаходить підстав до її застосування враховуючи наступне.

Суд зазначає, що ухилення від захисту Батьківщини в період воєнного стану під час військової агресії ворога свідчить про підвищену суспільну небезпечність вчиненого злочину, оскільки може призвести до підриву військової дисципліни, розлагодженості дій, спрямованих на захист суверенітету держави, що в умовах воєнного стану є неприпустимим.

В даному випадку не може бути врахована така обставина, зазначена в обвинувальному акті, як щире каяття обвинуваченого, оскільки таке наявне тоді, коли каяття є дієвим і включає в себе активні дії. Як встановлено в ході судового розгляду обвинувачений після вчинення інкримінованого злочину у липні 2023 року впродовж досудового розслідування лише формально заявляв про своє каяття, однак на протязі вказаного часу і станом на день постановлення вироку не вживав жодних реальних і дієвих заходів для з`явлення до ІНФОРМАЦІЯ_2 для проходження служби. Не висловив він такого бажання і під час судового розгляду справи. Таким чином, у кримінальному провадженні відсутні дані на підтвердження того, що обвинувачений ОСОБА_4 намагався виправити наслідки вчиненого.

Таким чином, у цьому кримінальному провадженні відсутні дані на підтвердження того, що обвинувачений намагався виправити наслідки вчиненого, які конкретні дії для цього вживав, а тому визнання ним своєї винуватості під час досудового розслідування під тиском неспростовних доказів суд вважає формальним і таким, що зроблене з метою уникнення справедливого покарання.

А тому в умовах воєнного стану наслідки ухилення від військової служби повинні через покарання досягати такої мети, яка зможе запобігти вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами, про що зазначено в ч.1 ст.1 та ч.2 ст.50 КК України.

Таким чином, враховуючи зазначені вище обставини, з урахуванням особи обвинуваченого, принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, спрямованих на виправлення, виховання та соціальну реабілітацію засудженого, суд погоджується з думкою прокурора про можливість призначення обвинуваченому покарання в межах санкції статті, у виді позбавлення волі.

На думку суду, призначення такого покарання забезпечить виконання завдань кримінального судочинства та слугуватиме цілям його застосування, встановленим ст. 2 КПК України.

Цивільний позов у справі не заявлявся. Процесуальні витрати відсутні.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

У ході досудового розслідування запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не застосовувався. За результатами судового розгляду кримінального провадження підстави для обрання обвинуваченому запобіжного заходу відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України і призначити йому покарання за цим законом у виді позбавлення волі на строк 3 ( три ) роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту його затримання.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу відносно ОСОБА_4 не обирати.

Речові докази:

- копія військового квітка серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_4 разом з обліковою карткою до військового квітка,

- копія розписки про отримання повістки ОСОБА_4 від 30.06.2023,

- копія аркушів книги відвідувачів ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_1 ) за 01.07.2023,

- копія довідки військово-лікарської комісії від 30.06.2023,

- копія картки обстеження та медичного огляду військовозобов`язаного ОСОБА_4 , залишити в матеріалах кримінального провадження № 0000376 ( а.с. 63-66, 70-74).

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя