Справа № 214/1717/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2024 року м. Кривий Ріг

Слідчий суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання - ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_3 ,

слідчого - ОСОБА_4 ,

підозрюваного - ОСОБА_5 ,

захисника - адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого СВ відділення поліції №4 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 , подане в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000248 від 20 лютого 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця

с. Хорогочі, Тиндінського району, російської федерації, громадянство - Україна, одруженого, раніше не судимого, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації

в/ч НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», який має на утриманні малолітніх дітей:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого та проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, після чого воєнний стан був неодноразово продовжений та діє по теперішній час.

24.02.2022 Указом Президента України № 69/2022 на території України оголошено загальну мобілізацію.

На виконання цього Указу Президента України 04.02.2023 ОСОБА_5 призваний ІНФОРМАЦІЯ_4 в АДРЕСА_2 на військову службу під час мобілізації та направлений для її проходження до в/ч НОМЕР_1 , де перебуває у військовому званні «солдат».

Згідно з вимогами ст. ст. 17, 65 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком для громадян України; ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначають, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Будучи на посаді оператора - гранатометника в/ч НОМЕР_1 , тобто військовою службовою особою, солдат ОСОБА_5 відповідно до вимог ст.ст. 6, 9, 11, 16, 49, 127-128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №548-XIV, ст.ст. 3, 4, 6 Дисциплінарною статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №551-XIV, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим та виявляти повагу до командирів, начальників, беззастережно, неухильно, точно та у встановлений строк виконувати їх накази, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки, додержуватися вимог військових статутів, дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Незважаючи на це, солдат ОСОБА_5 всупереч вимог вищенаведеного законодавства, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, бажаючи їх настання, вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин, встановлених досудовим розслідуванням.

Так, ОСОБА_5 будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації в/ч НОМЕР_1 , на посаді оператора-гранатометника, у військовому званні «солдат», в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст.ст. 6, 9, 11, 16, 49, 127-128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №548-XIV, ст. ст. 3, 4, 6 Дисциплінарною статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №551-XIV, діючи в умовах воєнного стану, 20 лютого 2024 року приблизно о 03:00 год., знаходячись біля буд. № 11 по вул. Віктора Оцерклевича в Саксаганському районі м. Кривого Рогу, Дніпропетровської обл., маючи умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, з транспортного засобу - автомобіля «Opel Vectra», в кузові універсал, сірого кольору, 2007 року випуску, р/н НОМЕР_2 , який був припаркований біля буд. №11 по вул. Віктора Оцерклевича в Саксаганському район м. Кривого Рогу, Дніпропетровської обл., із застосуванням сили власних рук, розбив переднє та заднє скло автомобіля. Після цього, не реагуючи на зауваження власника транспортного засобу ОСОБА_9 , який визирнувши з вікна у двір будинку, викрив дії ОСОБА_5 , відкрито викрав через розбите скло з багажнику автомобіля пакет з речами, а саме: каскою кевларовою, модель - ЗШМ 1А, вартістю 8500 грн., балоном «Кобра 1», вартістю 200 грн., поясним спорядженням синтетичним, вартістю 1 500 грн., жилетом з написом «поліція» вартістю 150 грн., щіткою автомобільною склоочисника, комплектом автомобільних номерів, автомобільною щіткою.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном та звернення на його власну користь, розуміючи, що їх дії носять відкритий характер та є очевидним для потерпілого, ОСОБА_5 із зазначеним вище майном, не реагуючи на зауваження потерпілого ОСОБА_9 , який вже вийшов на вулицю, втік з місця вчинення злочину, утримуючи викрадене майно, спричинивши тим самим потерпілому ОСОБА_9 майновий збиток на суму 10 350 грн.

Дії підозрюваного ОСОБА_5 кваліфіковані органом досудового розслідування за ч.4 ст. 186 КК України, за ознаками: відкритого викрадення чужого майна (грабіж), вчиненого в умовах воєнного стану.

Підозрюваного ОСОБА_5 затримано 20.02.2024 на підставі п.2 ч.1 ст.208 КПК України, а саме: безпосередньо після вчинення злочину за зверненням потерпілого, та за сукупності очевидних ознак, що вказували на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин.

20.02.2024 ОСОБА_5 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України.

Підозра ОСОБА_5 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення обґрунтовується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 20.02.2024; протоколом затримання ОСОБА_5 від 20.02.2024; показаннями потерпілого ОСОБА_9 від 20.02.2024; протоколом пред`явлення особи для впізнання за участю потерпілого ОСОБА_9 від 20.02.2024; показаннями свідка ОСОБА_10 від 20.02.2024; показаннями свідка ОСОБА_11 від 20.02.2024; речовими доказами, а саме, пакетом з речами: каскою кевларовою, модель - ЗШМ 1А; балоном «Кобра 1»; поясним спорядженням синтетичним; жилетом з написом «ПОЛІЦІЯ»; щіткою автомобільною склоочисною; комплектом автомобільних номерів; автомобільною щіткою, які були вилучені 20.02.2024 під час огляду місця події.

Таким чином, є підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 вчинив тяжкий умисний злочин, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

З метою забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків, враховуючи, що під час досудового розслідування встановлена наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: запобігання спробам підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків у кримінальному провадженні, слідчий звернувся до слідчого судді з відповідним клопотанням.

Обґрунтовуючи наявність зазначених вище ризиків, слідчий вказав, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину та з метою уникнення покарання, яке передбачене ч.4 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі від 7 до 10 років, може переховуватись від органів досудового розслідування або суду, тим самим перешкоджати об`єктивному розслідуванню та встановленню істини в кримінальному провадженні. У разі обрання запобіжного заход, у не пов`язаного з триманням під вартою, ОСОБА_5 може незаконно впливати на потерпілого та свідків з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Зазначені вище обставини, на думку слідчого, дають змогу стверджувати, що запобігти встановленим ризикам та необхідності забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків, шляхом застосуванням більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою - неможливо. У зв`язку з цим слідчий просить обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, не вбачаючи підстав для обрання більш м`якого запобіжного заходу.

В судовому засіданні слідчий вимоги клопотання підтримав, просив задовольнити та обрати відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з можливістю внесення застави у розмірі 80 (вісімдесяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Прокурор ОСОБА_3 підтримала клопотання слідчого та просила обрати відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, посилаючись на обставини, зазначені в клопотанні слідчого.

Підозрюваний ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання слідчого, вважаючи, що відсутні підстави для обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому просив обрати йому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем його мешкання, або інший більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою. При цьому, ОСОБА_5 пояснив, що він перебуває в м. Кривому Розі без дозвільних документів на залишення місця дислокації військової частини, за дозволом свого командира. Він призваний у 2023 році під час мобілізації до в/ч НОМЕР_1 , проходить службу в третій мобільній роті. П.І.Б., посаду та звання командира не пам`ятає. Йому, як військовослужбовцю, доводили відповідальність за самовільне залишення військової частини, а також відповідальність за вчинення інших військових злочинів.

20.02.2024 в нічний час, точного часу не пам`ятає, він повертався за місцем свого мешкання в м. Кривому Розі від свого друга, з яким напередодні розпивав спиртне. В той вечір він випив дві пляшки пива. Підходячи до свого будинку, ненароком спрацювала сигналізація в автомобілі. Він не зміг попасти додому, оскільки не мав електронного ключа від домофону. Побачив в багажнику автомобіля, що стояв неподалік від під`їзду, одяг та поліцейське спорядження. Вікна в автомобілі він не розбивав. Він визнає свою вину в тому, що вирішив забрати виявлені речі, щоб їх не вкрали інші особи. З місця події він не тікав, з під`їзду вийшов власник, якому він повернув речі, які взяв з багажника автомобіля. Він усвідомлював все, що відбувалось в той вечір, а також усвідомлює пояснення, які надає в судовому засіданні. Він не пам`ятає, за що саме раніше притягувався до кримінальної відповідальності, а також чи сплатив він штраф, призначений йому вироком суду. Захворювання, пов`язаного з алкоголізмом, він не має та на обліку у наркологічному диспансері не перебуває. Він дійсно раніше лікувався в психіатричному відділенні, оскільки мав сімейні проблеми в першому шлюбі. На лікування в психіатричному відділенні він погодився добровільно. Перед призовом за мобілізацією він проходив військово-лікарську комісію, в тому числі огляд лікаря-психіатра. Вважає себе здоровим. До призову на військову службу за мобілізацією він працював, проблем зі здоров`ям не мав. Всі гроші, які він отримує як військовослужбовець, пересилає своїй дружині за кордон. Крім того вважає, що діяння, у вчиненні якого він підозрюється, не є небезпечним. Він усвідомлює, що порушив закон, однак не мав умислу на відкрите викрадення майна потерпілого.

Захисник - адвокат ОСОБА_6 заперечував проти задоволення клопотання слідчого, вважаючи, що відсутні підстави для обрання його підзахисному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому просив обрати останньому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем його мешкання, або інший більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою. В обґрунтування своєї позиції захисник вказав, що підозрюваний ОСОБА_5 має міцні соціальні зв`язки, має на утриманні двох неповнолітніх дітей та дружину, які тимчасово проживають в Республіці Польща, виконує обов`язок по захисту Батьківщини від збройної агресії російської федерації, до мобілізації мав постійне місце роботи, де характеризувався позитивно. Підозрюваний ОСОБА_5 співпрацює зі слідством. Шкода спричинена потерпілому тільки в частині розбитих вікон автомобіля, оскільки все викрадене майно повернуто. При зверненні потерпілого з вікна до ОСОБА_5 з приводу протиправної поведінки останнього, він відповів: «Наздожени мене», що не схоже на поведінку традиційного грабіжника. Вважає, що його підзахисний має психічне захворювання, а отже, відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, він не може утримуватись під вартою, враховуючи, що стороною обвинувачення не доведено існування зазначених в клопотанні ризиків.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні показав, що він є батьком підозрюваного ОСОБА_5 , який проживає окремо від нього. Вважає, що діяння, у вчиненні якого обвинувачується його син, останній вчинив будучи тверезим, при цьому не усвідомлював своїх дій. Вважає, що його син до цього часу має захворювання, пов`язане з психічним розладом, перебуває на обліку в психоневрологічному диспансері з кінця 2013 року, де неодноразово перебував на лікуванні, що може бути підтверджено відповідними медичними документами. Вважає, що психічне захворювання, яке має його син, передалось останньому спадково, він його матері. Йому відомо, що син притягувався в 2016 році до кримінальної відповідальності вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15.10.2016 за ч.1 ст. 186 КК України, під час чого був підданий судово-медичній експертизі, за результатами якої станом на 2016 рік був визнаний таким, що не має будь-яких хронічних психіатричних захворювань, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. Він запевняє, що зазначений висновок експертів не відповідає дійсності, тобто є недостовірним. На той час він був вимушений сприяти цьому, оскільки це могло вплинути на подальшу долю його сина ОСОБА_12 , який мав влаштуватися на роботу. Після вищезазначеного вироку, ОСОБА_12 влаштувався на залізницю, де в подальшому працював помічником машиніста. Дійсно, в 2023 році його син ОСОБА_12 був призваний на військову службу під час мобілізації. Під час призову ознак психічного захворювання ОСОБА_12 не мав. З січня по лютий 2024 року ОСОБА_12 перебуває в м. Кривому Розі після поранення в руку і ногу, на якій саме правовій підставі, йому не відомо. З ранку 22.02.2024 ОСОБА_12 агресивно настроєний проти нього.

Дослідивши подане клопотання та надані слідчим матеріали, вислухавши думку учасників судового засідання, з огляду на підстави, якими обґрунтовується доцільність застосування запобіжного заходу підозрюваному, слідчий суддя вважає за необхідне задовольнити клопотання слідчого та застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, виходячи з наступного.

Згідно зі змістом ст.ст.131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Згідно вимог ст.177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 цієї статті.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Пунктом 4 частини 2 ст.183 КПК України передбачено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім, як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає вимогам ст.ст.183, 184 КПК України та вручене підозрюваному ОСОБА_12 о 16.00 год. 21 лютого 2024 року та його захисникові - адвокату ОСОБА_6 .

Згідно змісту витягу з кримінального провадження №0000248 від 20 лютого 2024 року розпочато досудове розслідування по кримінальному правопорушенню, передбаченому ч.4 ст.186 КК України, за повідомленням, що надійшло на лінію «102» від ОСОБА_9 , який повідомив, що 20.02.2024 приблизно о 03:00 год., знаходячись за місцем свого мешкання в кв. АДРЕСА_3 , почув звук сигналізації та звук ударів по належному йому на праві власності автомобілю «Opel Vectra», в кузові універсал, сірого кольору, 2007 року випуску, р/н НОМЕР_2 , який був припаркований біля буд. №11 по вул. Віктора Оцерклевича в м. Кривому Розі. Після того, як він виглянув у вікно, він побачив чоловіка, який стояв біля його автомобіля з пакетом та належними йому речами, які знаходились в даному автомобілі, а саме: елементами амуніції поліцейського; номерними знаками від автомобіля; щіткою склоочисника та іншим. На його зауваження вищевказаний чоловік відповів: "злови мене". В подальшому ОСОБА_9 вибіг на вулицю та наздогнав викрадача, який частину амуніції встиг надягнути на себе. Згодом було встановлено особу викрадача, яким виявився ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , а викрадені останнім речі було оглянуто та передано їх законному власнику.

Підозрюваного ОСОБА_5 затримано о 03 год. 45 хв. 20.02.2024 на підставі п. 2 ч.1 ст.208 КПК України, а саме, безпосередньо після вчинення злочину за зверненням очевидця - потерпілого, та сукупності очевидних ознак на одязі та місці події, що вказували на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин.

20.02.2024 ОСОБА_5 , у присутності його захисника ОСОБА_6 , вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України, за ознаками: відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене в умовах воєнного стану.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 20.02.2024; протоколом затримання ОСОБА_5 від 20.02.2024; показаннями потерпілого ОСОБА_9 від 20.02.2024; протоколом пред`явлення особи для впізнання за участю потерпілого ОСОБА_9 від 20.02.2024; показаннями свідка ОСОБА_10 від 20.02.2024; показаннями свідка ОСОБА_11 від 20.02.2024; речовими доказами, а саме: пакетом з речами, каскою кевларовою, модель - ЗШМ 1А; балоном «Кобра 1»; поясним спорядженням синтетичним; жилетом з написом «ПОЛІЦІЯ»; щіткою автомобільною склоочисною; комплектом автомобільних номерів; автомобільною щіткою, які були вилучені 20.02.2024 під час огляду місця події та передані на відповідальне зберігання ОСОБА_9 .

Таким чином, обставини, викладені в клопотанні та матеріалах, наданих слідчим, поза розумним сумнівом доводять наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, та свідчать про існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Так, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, будучи військовослужбовцем вчинив умисний корисливий тяжкий злочин проти власності в умовах воєнного стану, що свідчить про можливість переховування від слідства та суду, зважаючи, що підозрюваний, який був викритий потерпілим ОСОБА_9 , зухвало вів себе на місці події та одразу після вчинення кримінального правопорушення намагався втекти з місця його скоєння, прихопивши з собою елементи амуніції поліцейського, що також свідчить про зухвалість та зневажливе ставлення до правопорядку.

Разом з тим, як вже було встановлено, підозрюваний ОСОБА_5 скоїв інкриміноване йому кримінальне правопорушення будучи військовослужбовцем військової служби призваним в 2023 році під час мобілізації, який проходить військову службу у в/ч НОМЕР_1 , при цьому остання, зі слів підозрюваного, тимчасово дислокується в зоні ведення активних бойових дій, тобто поза межами АДРЕСА_2 . Правомірність перебування 20.02.2024 поза межами дислокації своєї військової частини, де він проходить військову службу, підозрюваний пояснити або надати підтверджуючі документи в судовому засіданні не зміг.

Такі обставини, на думку слідчого судді, свідчать про наявність підстав вважати, що ОСОБА_5 самовільно залишив військову частину або місце служби, окрім порушення останнім вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст.ст. 6, 9, 11, 16, 49, 127-128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №548-XIV, ст. ст. 3, 4, 6 Дисциплінарною статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №551-XIV, що ставляться у вину останньому стороною обвинувачення.

В свою чергу, під час допиту в судовому засіданні свідка ОСОБА_12 , підозрюваний ОСОБА_5 , нехтуючи встановленими правилами поведінки в судовому засіданні та не реагуючи на зауваження слідчого суді, почав вести себе зухвало, погрожував розправою зазначеному свідку, який є його батьком, що дає достатньо підстав вважати про обґрунтовані посилання сторони обвинувачення на наявність ризику, а саме, можливого незаконного впливу підозрюваного на свідків та потерпілого в кримінальному провадженні з метою примушування до зміни показів останніми, які знайшли своє підтвердження під розгляду клопотання слідчого.

Приходячи до такого висновку, слідчий суддя сприймає критично покази свідка ОСОБА_12 про наявність психічного захворювання у підозрюваного ОСОБА_5 та не усвідомлення у зв`язку з цим останнім дій під час вчинення інкримінованого діяння, а також під час розгляду клопотання слідчого, оскільки такі обставини не підтвердженні іншими доказами у справі, враховуючи, що після лікування в 2013-2014 роках в психоневрологічному диспансері, ОСОБА_5 вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15.10.2016 був засуджений за ч.1 ст. 186 КК України, при цьому судом було встановлено, що станом на жовтень 2016 року ОСОБА_5 будь-яким хронічним психіатричним захворюванням не страждав.

Отже, слідчий суддя вважає, що в судовому засіданні слідчим та прокурором доведено наявність зазначених вище ризиків, визначених п.п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість клопотання слідчого, який довів, що зазначені у клопотанні про застосування запобіжного заходу обставини вказують на наявність підстав для тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 .

Приходячи до такого висновку, слідчий суддя приймає до уваги позицію підозрюваного ОСОБА_5 про часткове визнання вини, а також, позицію захисника ОСОБА_6 про наявність у підозрюваного міцних соціальних зв`язків, місця постійного проживання, однак, не може взяти їх до уваги, зважаючи на тяжкість та суспільну небезпечність інкримінованого кримінального правопорушення та встановлені вище обставини, наявність яких доведена в судовому засіданні стороною обвинувачення.

В свою чергу, слідчий суддя не приймає до уваги доводи захисника ОСОБА_6 про недопустимість, в розумінні рішень Європейського суду з прав людини, перебування його підзахисного ОСОБА_5 під вартою, який на його погляд страждає на психіатричне захворювання, оскільки на підтвердження таких обставин під час розгляду клопотання належних доказів про їх існування слідчому судді не надано, враховуючи заперечення підозрюваного ОСОБА_5 про його хворобливий стан та усвідомлення подій, що з ним відбуваються.

Також, слідчий суддя не може погодитись з доводами захисника ОСОБА_6 про відсутність підстав для застосування його підзахисному найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та можливості застосування будь-якого іншого більш м`якого запобіжного заходу, оскільки встановлені вище обставини дають змогу беззаперечно стверджувати, що запобігти встановленим вище ризикам, шляхом застосуванням більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою, неможливо.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного, слідчий суддя також враховує вимоги Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно із якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе у передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

З огляду на те, що підозрюваний ОСОБА_5 затриманий о 03 год. 45 хв. 20.02.2024 та цього ж дня йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, то строк тримання під вартою варто відраховувати з моменту затримання в межах строку досудового розслідування, який закінчується 19.04.2024, а отже застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою можливе строком саме на 58 днів.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України, при постановлені ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків.

З огляду на відсутність підстав, передбачених ч.4 ст.183 КПК України, відповідно до ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя вважає за доцільне визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України. При цьому, слідчий суддя вважає, що заявлений слідчим розмір застави в розмірі 80 (вісімдесяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб є співмірним із обставинами кримінального правопорушення, враховуючи всі обставини, встановлені слідчим суддею, вважаючи такий розмір достатньою мірою гарантування підозрюваним виконання покладених на нього обов`язків.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 131, 132, 176-178, 183, 182-184, 186, 193, 194, 196, 197, 199, 202, 205, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ відділення поліції №4 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 , подане в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000248 від 20 лютого 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 - задовольнити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 58 (п`ятдесят вісім діб, тобто до 19 квітня 2024 року.

У порядку ч.5 ст.182, ч.3 ст.183 КПК України визначити розмір застави - 80 (вісмдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (з розрахунку 2 920 грн. станом на 01 січня 2024 року), тобто в розмірі 233 600 (двісті тридцять три тисячі шістсот) грн. 00 коп.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою;

2) не відлучатися за межі м. Кривого Рогу, без письмового дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) не спілкуватись зі свідками, потерпілим в кримінальному провадженні.

У разі внесення застави та з моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесення застави підозрюваний вважається таким, до якого застосований запобіжний захід у вигляді застави.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомленим, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль виконання ухвали покласти на Криворізьку спеціалізовану прокуратуру у сфері оборони Східного регіону.

Копію ухвали негайно вручити підозрюваному та його захисникові.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного протягом п`яти днів з дня її оголошення. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали оголошений 23 лютого 2024 року о 10 год. 05 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1