Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/7988/23
Номер провадження 1-кс/711/2205/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2023 року м. Черкаси

Слідчий суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси клопотання прокурора відділу Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_3 , по кримінальному провадженню №0000109, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.03.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України, про накладення арешту на майно, -

В С Т А Н О В И В :

Прокурор відділу Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси з клопотанням по кримінальному провадженню №0000109, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.03.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України, про накладення арешту на майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 , яка на праві приватної власності належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із встановленням заборони розпоряджатися даним майном.

В обґрунтування клопотання зазначено, що в провадженні відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Черкаській області перебувають об`єднані матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000109 від 24.03.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що в період часу, з 2019 року по 2022 рік група невстановлених осіб, діючи умисно, з корисливих мотивів, шляхом обману (шахрайства), використовуючи підроблені правовстановлюючі документи, незаконно заволоділи рядом об`єктів нерухомого майна які розташовані в м. Черкаси та Черкаській області, чим спричинили потерпілим збитків у великих розмірах (СО 339 від 23.03.2023).

В ході здійснення досудового розслідування кримінального провадження №0000109 від КП «Черкаське об`єднане бюро технічної інвентаризації» отримано витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно за адресами: АДРЕСА_2 .

Згідно витягу, 16.07.2020 реєстратор Золотоніського центру надання адміністративних послуг ОСОБА_5 , на підставі договору купівлі-продажу №4391 від 23.11.2011, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_6 , зареєструвала право власності за ОСОБА_7 , реєстраційний номер платника податків НОМЕР_1 .

Згідно допиту нотаріуса ОСОБА_6 , договір купівлі-продажу №4391 від 23.11.2011 він не посвідчував, що вказує на реєстрацію права власності на підставі підроблених документів.

20.11.2020 року державний нотаріус Першої Черкаської державної нотаріальної контори Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_8 , на підставі договору купівлі-продажу №1-3844 від 20.11.2020 (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 55270515 від 20.11.2020), зареєструвала за ОСОБА_4 право власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_2 , який на даний час і являється власником вказаної квартири.

01.11.2023 квартира АДРЕСА_1 визнана речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

Приймаючи викладене у органу досудового розслідування є вагомі підстави вважати, що невстановлені в ході досудового розслідування особи, реалізуючи умисел спрямований на шахрайство, тобто на заволодіння чужим майном шляхом обману, діючи умисно, незаконним шляхом зареєстрували право власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_7 , на підставі завідомо підроблених невстановленими особами документів, який немає жодного відношення до даної квартири з метою подальшої реалізації, шляхом продажу, провівши ряд нотаріальних дій, пов`язаних з передачею нерухомого майно у власність інших осіб.

З огляду на наявність достатніх підстав вважати, що існує реальна загроза відчуження вищевказаного майна, яке визнано речовим доказом, на підставі ч.2 ст.172 КПК України, прокурор просив розгляд клопотання про арешт майна вищевказаної квартири проводити без виклику власника.

До початку судового розгляду від прокурора ОСОБА_3 надійшла заява про розгляд клопотання без його участі, при цьому клопотання підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити.

На підставі клопотання прокурора, враховуючи положення ч.2 ст.172 КПК України, розгляд клопотання про арешт майна проводився без повідомлення власника майна ОСОБА_4 .

Положеннями ч.4 ст.107 КПК України визначено, що у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

За вказаних обставин, слідчий суддя повважав за можливе розгляд клопотання проводити у відсутність учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів.

Дослідивши клопотання прокурора та долучені до нього матеріали, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

В судовому засіданні встановлено, що слідчими СУ ГУНП в Черкаській області здійснюється досудове розслідування по кримінальному провадженню №0000109, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.03.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що в період часу, з 2019 року по 2022 рік група невстановлених осіб, діючи умисно, з корисливих мотивів, шляхом обману (шахрайства), використовуючи підроблені правовстановлюючі документи, незаконно заволоділи рядом об`єктів нерухомого майна які розташовані в м. Черкаси та Черкаській області, чим спричинили потерпілим збитків у великих розмірах.

В ході здійснення досудового розслідування кримінального провадження №0000109 від КП «Черкаське об`єднане бюро технічної інвентаризації» отримано витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно за адресами: АДРЕСА_2 .

Згідно витягу 16.07.2020 реєстратор Золотоніського центру надання адміністративних послуг ОСОБА_5 , на підставі договору купівлі-продажу №4391 від 23.11.2011, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_6 , зареєструвала право власності за ОСОБА_7 , реєстраційний номер платника податків НОМЕР_1 .

Згідно допиту нотаріуса ОСОБА_6 , договір купівлі-продажу №4391 від 23.11.2011 він не посвідчував, що вказує на реєстрацію права власності на підставі підроблених документів.

20.11.2020 року державний нотаріус Першої Черкаської державної нотаріальної контори Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_8 , на підставі договору купівлі-продажу №1-3844 від 20.11.2020 (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 55270515 від 20.11.2020), зареєструвала за ОСОБА_4 право власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_2 , який на даний час і являється власником вказаної квартири.

Постановою старшого слідчого в ОВС відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_9 від 24.03.2023 року - квартиру АДРЕСА_1 визнано речовим доказому даному кримінальному провадженні.

За змістом ст.131 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно з вимогами ст.132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до положень ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.10 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Норми ст.98 КПК України передбачають, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Положеннями статті 91 КПК України визначено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або є предметом кримінального правопорушення.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до ч.1 ст.92 КПК України, обовязок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках - на потерпілого.

Згідно з вимогами ч.11 ст.170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до статей 94, 132, 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації, конфіскації майна як виду покарання, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Разом з цим, слідчий суддя на стадії досудового розслідування не оцінює докази з точки зору їх допустимості чи достатності, оскільки це прерогатива безпосередньо судового розгляду кримінального провадження.

Слідчий суддя вважає, що майно, яке зазначене в клопотанні прокурора, а саме квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 22 кв.м., відповідає вимогам ст.98 КПК України, оскільки є об`єктом вчинення злочину.

Враховуючи те, що в клопотанні прокурором наведено достатньо доводів та підстав, про те, що квартиру АДРЕСА_1 , є речовим доказом у кримінальному провадженні №0000109, з метою забезпечення збереження цього речового доказу, забезпечення кримінального провадження, на думку слідчого судді на вказане майно необхідно накласти арешт, оскільки на переконання слідчого судді з урахуванням обставин і характеру розслідуваного кримінального правопорушення, не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до подальшого незаконного відчуження вказаної квартири на користь третіх осіб, а потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи осіб, про який ідеться в клопотанні прокурора.

Відповідно до вимог ст. 175 КПК України, ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 91, 92, 98, 131, 132, 170, 175 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора відділу Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту на майно задовольнити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 22 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, яка на праві приватної власності належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із встановленням заборони розпоряджатися нею.

Ухвала підлягає до негайного виконання, та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: ОСОБА_1