Житомирський апеляційний суд
Справа №288/935/20 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.1 ст. 122 КК України Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря: ОСОБА_5

обвинуваченого: ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_7

потерпілої: ОСОБА_8

представника потерпілої: ОСОБА_9

прокурора: ОСОБА_10

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження №0000507 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 , першого заступника керівника Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_11 на вирок Попільнянського районного суду Житомирської області від 11 травня 2022 року, яким засуджено

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає АДРЕСА_1 , не працює, в силу ст. 89 КК України не судимого,

- за ч. 1 ст.122 КК України на 2 (два) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі.

На підставі статті 75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням протягом 2 (двох) років іспитового строку, якщо він протягом визначеного судом строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі статті 76 КК України зобов`язано ОСОБА_6 : періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

До набранням вироком законної сили запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 не обирався.

Речові докази: відеодиск DVD R, який знаходиться в матеріалах кримінального провадження - залишено в матеріалах кримінального провадження.

встановила:

Як встановив суд, 24 травня 2020 року близько 08 години 00 хвилин на території земельної ділянки, що по АДРЕСА_2 , між ОСОБА_8 та ОСОБА_6 на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків виник словесний конфлікт. У ході даного конфлікту у ОСОБА_6 виник умисел на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_8 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, у вказаний час та місці ОСОБА_6 взяв до рук невстановлений предмет, продовгуватої форми та наніс ним один удар в область лівого вуха та один удар в область ребер ОСОБА_8 , спричинивши останній тілесні ушкодження у вигляді забитої рани лівої вушної мушлі та струсу головного мозку, що відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я та закритого перелому 9-го ребра справа, що відноситься до категорії тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості, як такий що не є небезпечним для життя, але призвів до тривалого розладу здоров`я.

Своїми умисними діями, які виразились в умисному спричиненні середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, ОСОБА_6 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КК України.

В апеляційній скарзі обвинувачений вважає, що вирок в частині визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України є незаконним і підлягає скасуванню, через невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

На його думку, судом не взято до уваги обставини, які встановлені у ході судового розгляду та допиту свідків. Не взято до уваги його покази та твердження захисту про те, що він міг діяти у стані необхідної оборони, а також його стан необхідної оборони, під час якого він лише захищався від нападу ОСОБА_8 та інших осіб, які були з нею та зупинили його на тракторі.

Крім того, суд у вироку необґрунтовано послався на постанову дізнавача ВП № 2 ОСОБА_12 від 10 травня 2022 року, якою закрито кримінальне провадження по факту спричинення йому тілесних ушкоджень, оскільки така постанова була, в подальшому скасована 20.05.2022 року ухвалою слідчого судді Попільнянського районного суду .

Також, досудовим розслідуванням та судом не встановлено знаряддя скоєння злочину та його характеристики: довжину, товщину цього предмета, що викликає сумніви та свідчить, що висновки суду базуються на припущеннях.

Просить суд звернути увагу, що під час проведення першої СМЕ та в наданих СМЕ медичних документах зазначалося, що в потерпілої є перелом ребра зліва, а на знімку вже зафіксовано перелом ребра з протилежної сторони. Дані обставини не досліджувалися ні в ході розслідування справи, ні судом.

Звертає увагу суду на те, що на голові потерпілої не зафіксовано жодних тілесних ушкоджень, лише виявлено рану лівої вушної мушлі, а свідки стверджують, що нібито він наносив удари металевою трубою по голові потерпілої.

Зазначає, що він захищався від нападу, не маючи в руках ніякого предмета.

Просить вирок суду скасувати та призначити новий розгляд у суді.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_11 вважає, що вирок суду щодо ОСОБА_6 підлягає скасуванню в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Просить ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 призначити покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що призначаючи покарання, судом не взято до уваги, що ОСОБА_6 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, не визнав, не розкаявся. Обставини, які пом`якшують покарання, відсутні.

Крім того, вказує, що суд зазначив, але належним чином не врахував таку обставину, яка обтяжує покарання - вчинення злочину щодо особи похилого віку, та наслідки його вчинення, оскільки потерпіла у судовому засідання заявила, що на даний час у неї погіршився зір і постійно болить голова.

Судом першої інстанції не наведено у вироку переконливих доводів про необхідність та можливість звільнення від призначеного покарання з випробуванням, а також достатності призначеного покарання з випробуванням для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових злочинів.

Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченого та захисника, які підтримали апеляційну скаргу обвинуваченого та заперечили щодо апеляційної скарги прокурора, думку прокурора, яка підтримала доводи апеляційної скарги сторони обвинувачення та заперечила щодо задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає до задоволення з таких підстав.

Проаналізувавши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_6 у заподіянні потерпілій умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження обґрунтувавши це належним чином у вироку з посиланням на докази та надавши їм відповідну оцінку.

Так, потерпіла ОСОБА_8 , пояснила, що вона проживає в селі Яблунівка, Попільнянського району, Житомирської області та має земельну ділянку. В травні місяці 2020 року, точної дати не пам`ятає, близько 08.00 години ранку, по її городі хтось проїхав. Вона стала чекати, щоб побачити хто це, коли трактор повертався то вона побачила, що це ОСОБА_6 . Коли він під`їхав до неї вона постукала по крилу трактора паличкою, щоб він зупинився. Вона запитала його чому він їздить по її городі. Він почав її ображати нецензурними словами. Потім вийшов з кабіни трактора, взяв металеву трубу і ударив її по голові та розбив вухо. Її чоловік побачив і прибіг до неї. ОСОБА_6 ударив її ще один раз, чоловік підбіг і підхватив її щоб не упала. Після цього вона втратила свідомість, прийшла до тями вже на подвір`ї. ОСОБА_6 наніс їй металевою трубою два удари по голові та ребрах, більше вона нічого не пам`ятає. Вона два тижні перебувала у лікарні на лікуванні, а потім ще місяць лікувалась дома. На даний час у неї погіршився зір і постійно болить голова.

Свідок ОСОБА_13 пояснила, що вона проживає в селі Яблунівка, , недалеко від ОСОБА_14 . 24 травня 2020 року вранці, вона була на своєму городі разом з своїм чоловіком бачила, що ОСОБА_15 поїхав трактором через город ОСОБА_14 . Через деякий час він повертався і ОСОБА_14 його зустріла, вона стукнула палкою по трактору, щоб зупинити його. Він вийшов з трактора з трубою і почав її бити. Бачила як ОСОБА_15 ударив її трубою по голові, трубу тримав двома руками і удар наносив зверху до низу. Чоловік ОСОБА_14 підбіг до них і підхватив її, коли вона падала. Дану подію вона зняла на свій мобільний телефон. Після того як ОСОБА_15 наніс удари ОСОБА_14 він сів у трактор і поїхав. Коли він від`їхав, то вона з чоловіком підійшли до ОСОБА_14 , її тримав чоловік, і побачила, що у неї розбите вухо і текла кров.

Аналогічні показання надаві свідок ОСОБА_16 та чоловік потерпілої свідок ОСОБА_17 .

Свідок ОСОБА_18 пояснила, що вона разом з ОСОБА_19 були присутні як поняті при проведенні працівниками поліції слідчих експериментів за участю свідків ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 . Потерпіла ОСОБА_8 в той час перебувала у лікарні. При проведенні слідчих експериментів свідки показували як ОСОБА_15 наносив металевою трубою тілесні ушкодження ОСОБА_23 . Після проведення слідчих експериментів вона разом з іншою понятою розписались у даних протоколах.

При оцінці доказів, суд не взяв до уваги, показання свідків ОСОБА_24 та ОСОБА_25 , належно обґрунтувавши це у вироку, з таким висновком погоджується і апеляційний суд. Так, відповідно з роздруківками мобільних операторів вказані особи перебували не в зоні дії оператора мобільного зв`язку, що в с. Яблунівка, а також враховуючи, що ОСОБА_25 є матір`ю обвинуваченого і зацікавлена в уникненні сином відповідальності, а також, що зазначені показання суперечать іншим доказам, що маються у справі.

Натомість показання потерпілої та свідків ОСОБА_26 , ОСОБА_21 , ОСОБА_27 , є послідовними, узгоджуються з інформацією, яку вони надали при проведенні слідчих експериментів. Зокрема, потерпіла ОСОБА_8 , свідки ОСОБА_17 , ОСОБА_13 , ОСОБА_16 , детально розповіли обставини події, конкретно вказали на місце де знаходився ОСОБА_6 , яким є земельна ділянка потерпілої та потерпіла ОСОБА_8 при нанесенні ударів, їх характер та спосіб нанесення. Вказали, що ОСОБА_6 наносив удари потерпілій по голові та в область ребер металевою трубою.

Показання потерпілої та свідків також узгоджуються і з іншими доказами.

Також винуватість ОСОБА_6 підтверджується зібраними та дослідженими під час судового провадження належними та допустимими письмовими доказами, а саме:

- висновком експерта № 90 від 28 травня 2020 року, згідно якого у ОСОБА_8 виявлено тілесні ушкодження у вигляді: забитої рани лівої вушної мушлі та струсу головного мозку, що утворились від дії твердого тупого предмету, можливо в термін та за обставин, що вказані в описовій частині постанови, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я;

- висновком експерта № 96 від 04 червня 2020 року, згідно якого у ОСОБА_8 виявлено тілесні ушкодження у вигляді: забитої рани лівої вушної мушлі та струсу головного мозку, що утворились від дії твердого тупого предмету, можливо в термін та за обставин, що вказані в описовій частині постанови, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я. Через не представлення на вивчення рентгенівських знімків судити про наявність травматичних змін з боку ребер не представляється можливим;

- висновком експерта № 100 від 18 червня 2020 року (додатковий до висновку № 96 від 04.06.2020 року), згідно якого у ОСОБА_8 виявлено тілесні ушкодження у вигляді: забитої рани лівої вушної мушлі та струсу головного мозку, що утворились від дії твердого тупого предмету, можливо в термін та за обставин, що вказані в описовій частині постанови, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я; закритого перелому 9-го ребра справа, що утворився від дії твердого тупого предмету, можливо в термін та за обставин, що вказані в описовій частині постанови, відноситься до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, як такий, що не є небезпечним для життя, але призвів до тривалого розладу здоров`я.

Твердження обвинуваченого ОСОБА_6 про відсутність у потерпілої тілесних ушкоджень та невідповідності висновків СМЕ рентгенівським знімкам ОСОБА_8 спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Як вбачається з дослідницької частини висновків № 90 від 28 травня 2020 року та № 96 від 04 червня 2020 року у потерпілої ОСОБА_8 були виявлені тілесні ушкодження забитої рани лівої вушної мушлі та струсу головного мозку, що утворились від дії твердого тупого предмету.

Відповідно до висновку експерта № 100 від 18 червня 2020 року за результатами дослідження рентгенівських знімків потерпілої ОСОБА_8 експертом встановлено наявність закритого перелому 9-го ребра справа, що утворився від дії твердого тупого предмету.

Зазначені обставини були також підтверджені допитаним під час судового розгляду судово-медичним експертом ОСОБА_28 , який пояснив, що при проведенні першої експертизи йому була надана лише медична документація і в амбулаторній картці відносно ОСОБА_8 вказано перелом десятого ребра зліва, проте в подальшому на підставі наданих рентгенівських знімків ОСОБА_8 було виявлено закритий перелом дев`ятого ребра справа.

На думку колегії суддів вказані докази, в своїй сукупності підтверджують правильність висновків суду про те, що тілесні ушкодження потерпілій були спричинені умисно ОСОБА_6 за обставин встановлених судом.

Стан необхідної оборони виникає як у момент вчинення суспільно небезпечного посягання, так і в разі створення реальної загрози заподіяння шкоди. При з`ясуванні наявності такої загрози необхідно враховувати поведінку нападника, зокрема спрямованість умислу, інтенсивність і характер його дій, що дають особі, яка захищається, підстави сприймати загрозу як реальну.

За результатами розгляду матеріалів даного кримінального провадження, оцінивши наявні у справі докази, врахувавши вік потерпілої суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність обставин, за яких ОСОБА_6 був змушений відвертати напад (суспільно небезпечне посягання на охоронювані законом права та інтереси) на нього з боку потерпілої.

За таких обставин, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та правильно кваліфікував його дії та відсутності підстав для застосування положень ст. 36 КК України.

Той факт, що органами досудового розслідування не встановлено знаряддя вчинення злочину, не свідчить про відсутність доказів на підтвердження вини ОСОБА_6 і не є підставою вважати, що його вина не доведена поза розумним сумнівом, оскільки відповідальність за ч.1 ст. 122 КК України настає не залежно від того, яким знаряддям спричинено тілесні ушкодження. Свідки та потерпіла, в тій обстановці, яку вони спостерігали кожен зі свого місця, враховуючи динаміку розвитку подій охарактеризували зазначений предмет, яким обвинувачений завдав два удари потерпілій та його характеристики. Використання твердого, тупого предмету продовгуватої форми якого знайшло своє підтвердження за результатами і судово медичних експертиз. Відсутність цього предмету на момент огляду трактора свідчить лише про те, що обвинувачений встиг його позбутися з метою уникнення відповідальності.

Що стосується призначеного обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, то воно на думку колегії суддів є явно несправедливим через його м`якість.

Згідно зі статтями 50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, повинно бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації це покарання за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують і обтяжують.

На думку колегії суддів, судом першої інстанції не в повній мірі враховано характер, обставини вчинення кримінального правопорушення та наслідки умисних дій обвинуваченого, які призвели до тривалого розладу здоров`я, вчинення злочину щодо жінки, яка є особою похилого віку, відношення обвинуваченого до скоєного, який жалю з приводу скоєного не висловлював, побудував свою версію, в якій усю вину намагався перекладати на потерпілу.

Зазначені обставини на думку колегії суддів свідчать про те, що звільнення ОСОБА_29 від призначеного покарання за ст. 75 КК України не сприятиме його виправленню.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції, в частині призначеного покарання підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок його м`якості, неправильного застосування судом положень ст. 75 КК України.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_6 слід призначити покарання у виді обмеження волі в межах санкції статті, передбаченої за вчинення кримінального правопорушення, яке буде достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу першого заступника керівника Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_11 задовольнити частково.

Вирок Попільнянського районного суду Житомирської області від 11 травня 2022 року в частині призначення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання - скасувати.

Ухвалити в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_6 за ч.1 ст.122 КК України призначити покарання 1 (один) рік 6 (шість) місяців обмеження волі.

Строк відбування покарання у виді обмеження волі ОСОБА_6 рахувати з дня приведення вироку до виконання.

В решті вирок залишити без змін.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана безпосередньо до Касаційного Кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді: