Справа № 761/7796/22
Провадження № 1-кп/761/2001/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2023 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004180 від 29 жовтня 2021 року, відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Яргара, Леовського району Республіки Молдова, громадянина України, з вищою освітою, розлученого, пенсіонера, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого п. 4 ч. 2 ст.115 КК України,

за участю:

секретаря - ОСОБА_5

прокурора - ОСОБА_6 ,

потерпілого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ :

Судом проводиться судовий розгляд у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України.

Ухвалою суду від 28 вересня 2023 року відносно обвинуваченого ОСОБА_4 було продовжено строк дії раніше застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 26 листопада 2023 року включно.

Прокурор ОСОБА_6 у судовому оголосив письмове клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_4 у виді тримання під вартою обумовлюючи обставинами кримінального правопорушення, його ступенем тяжкості, наслідками його вчинення, даними, які характеризують обвинуваченого та ризиками, передбаченими ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від суду; незаконно впливати на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні; вчинити нове кримінальне правопорушення.

Потерпілий підтримав думку прокурора.

Захисник ОСОБА_8 та його підзахисний, обвинувачений ОСОБА_4 , в судовому засіданні не заперечували проти задоволення клопотання прокурора.

Вислухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів керуючись принципом правової визначеності, відповідно до положень ст.ст. 183, 331 КПК України, приходить до наступного висновку.

Проаналізувавши доводи, наведені сторонами у судовому засіданні, з урахуванням змісту та обсягу обвинувачення, конкретних обставин кримінального правопорушення, враховуючи, що інкриміноване обвинуваченому кримінальне правопорушення є таким, що відноситься до особливо тяжких злочинів, міри покарання у виді довічного позбавлення волі, яка може бути призначена обвинуваченому у разі доведення його винуватості, та усвідомлення ним цієї обставини переконливо дає підстави вважати про існування наступних ризиків, а саме: можливість переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків, потерпілого у цьому кримінальному провадженні, вчинити нове кримінальне правопорушення.

Враховуючи особу обвинуваченого, фактичні обставини за яких йому інкримінується вчинення цього правопорушення та наслідки його вчинення, міру покарання, яка загрожує обвинуваченому у разі визнання винуватим у скоєнні цього кримінального правопорушення суд приходить до висновку про високий ступінь ризику незаконного впливу на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні.

Висунення ОСОБА_4 обвинувачення у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення, фактичні обставини, за яких йому інкримінується вчинення цього правопорушення та наслідки його вчинення, міра покарання, яка загрожує йому у разі визнання винуватим у скоєнні цього кримінального правопорушення, у сукупності з даними про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який не має постійного місця проживання у м. Києві, офіційно не працює, відсутність у суду даних про сталі соціальні зв`язки останнього, свідчить про високий ступінь ймовірності втечі обвинуваченого ОСОБА_4 у разі застосування до останнього більш м`якого запобіжного заходу.

Судом також береться до уваги, що згідно з практикою ЄСПЛ суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. У рішенні по справі «Летельє проти Франції» ЄСПЛ визначив, що тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу, а у рішенні по справі «W проти Швейцарії» зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства.

При цьому суд нагадує про те, що стороною обвинувачення заявлено про необхідність допиту додаткових свідків у кримінальному провадженні, з якою погодилась і сторона захисту, а тому слід констатувати, що не всі свідки були допитані в судовому засіданні, оскільки така стадія судового розгляду наразі ще не завершена, а тому існує висока ймовірність настання такого ризику. Також судом враховуються і твердження обох потерпілих, наданих в ході розгляду даного кримінального провадження про продовження строку дії запобіжного заходу щодо обвинуваченого, в частині того, що вони хвилюються за своє життя та здоров`я у зв`язку із розглядом даної справи, що також свідчить про існування ризику незаконного впливу на потерпілих, з огляду на те, що судовий розгляд вказаного кримінального провадження триває.

А тому, на даний час, суд не вбачає підстав для застосування щодо ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, оскільки наявні обґрунтовані побоювання щодо настання встановлених ризиків у разі застосування більш м`яких запобіжних заходів до обвинуваченого ОСОБА_4 .

Вирішуючи питання щодо необхідності обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою судом також враховується вік та стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_4 , відомості щодо соціальних та сімейних зв`язків.

Об`єктивні дані, які б безперечно свідчили про неможливість перебування ОСОБА_4 в умовах тримання під вартою - відсутні.

Відповідно до положень ч.4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема, щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Суд при вирішенні питання щодо можливості визначення розміру застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченими обов`язків, передбачених цим Кодексом, враховує фактичні обставини кримінального правопорушення, інкримінованого ОСОБА_4 , спрямованого на вбивство іншої особи, а також підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України щодо високого ступеню ризику ухилення обвинуваченого ОСОБА_4 , від суду, з урахуванням, в тому числі, даних про особу обвинуваченого.

З урахуванням наведеного, суд не визначає розмір застави у кримінальному провадженні для обвинуваченого ОСОБА_4 .

Враховуючи викладене, керуючись 177, 182, 183, 194, 331 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 - задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 21 січня 2024 року включно.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора у кримінальному провадженні.

Ухвала може бути оскаржена прокурором, обвинуваченим та його захисником до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголосити 27 листопада 2023 року о 10 год. 10 хв.

Судді: