Єдиний унікальний номер судової справи 201/1767/24
Номер провадження 1-кс/201/636/2024
УХВАЛА

Іменем України

22 лютого 2024 року м. Дніпро

Суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши заяву про самовідвід судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_3 від розгляду заяви про відвід слідчого в рамках досудового розслідування за № 0000459, -

ВСТАНОВИВ:

До провадження судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 надійшла заява від слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_3 про самовідвід від розгляду заяви про відвід слідчого в рамках досудового розслідування за № 0000459.

Обґрунтовуючи подану заяву, слідчий суддя ОСОБА_3 посилався на те, що представником заявника ОСОБА_4 є ОСОБА_5 . 24.05.2023 року ОСОБА_5 було подано скаргу на бездіяльність уповноваженої особи Дніпропетровської обласної прокуратури щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань (справа №201/5984/23, провадження №1- кс/201/2227/2023), у якій він просив зобов`язати орган досудового розслідування внести відомості за заявою про вчинення можливого кримінального правопорушення суддею Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_3 , у провадженні якого перебуває дана заява про відвід слідчого. Крім того, ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_6 від 29 травня 2023 року заяву слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_3 про самовідвід від розгляду заяви, поданої ОСОБА_7 про відвід прокурора від 18 травня 2023 року (справа № 201/5819/23, провадження № 1-кс/201/2147/2023), задоволені та відведено слідчого суддю Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_3 від розгляду вказаної справи, а отже, з метою усунення будь-яких сумнівів щодо його упередженості при розгляді даного клопотання, суддя ОСОБА_3 заявив собі самовідвід.

Дослідивши матеріали скарги і заяви про самовідвід, суд доходить до таких висновків.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, дізнавач, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні, якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи. У складі суду, що здійснює судове провадження, не можуть бути особи, які є родичами між собою.

Згідно ч. 5 ст. 80 КПК України, відвід повинен бути вмотивованим.

Вимогами ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Разом з цим, п. 66 рішення Європейського суду з прав людини в справі "Мироненко і Мартенко проти України" вказано, що наявність безсторонності має визначатися, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

У відповідності до вимог п. 70 зазначеного рішення Європейського суду з прав людини у цьому зв`язку навіть видимі ознаки можуть мати певне значення або, іншими словами, "має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється". Адже йдеться про необхідність забезпечення довіри, яку суди в демократичному суспільстві повинні вселяти у громадськість.

Згідно до вимог п. 12 висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо стандартів незалежності судової влади та незмінюваності суддів при винесенні судових рішень, у відношенні сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від будь-яких зв`язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що впливають на здатність судді приймати незалежне рішення. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси визначеної сторони в якому-небудь спорі. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки зі сторони сторін в конкретному розгляді, але і зі сторони суспільства в цілому. І суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах розумного спостерігача. Інакше довіру до незалежної судової влади буде підірвано.

Відповідно до вимог ст. 15 Кодексу суддівської етики, затвердженого ХІ черговим з`їздом судді України 22 лютого 2013 року, неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат справи.

Отже, скарга ОСОБА_5 від 24.05.2023 року зазначена в заяві про самовідвід судді ОСОБА_3 та його відвід від розгляду справи ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29.05.2023 року жодним чином не може впливати на упередженість та винесення ним об`єктивного судового рішення з приводу заяви про відвід слідчого в рамках іншого кримінального провадження та інших учасників по справі. Також наголошую, що ОСОБА_5 є лише представником заявника, а заявником по справі є ОСОБА_4 .

Проаналізувавши наведені норми, суд зазначає, що не доведено наявність обставин, які б викликали сумнів в неупередженості слідчого судді ОСОБА_3 і унеможливлювали винесення ним об`єктивного судового рішення. Заявлений самовідвід не мотивований, не містить даних, які б свідчили про наявність визначених чинним законодавством підстав для його задоволення.

Вищенаведене свідчить про відсутність підстав для відводу, заява про самовідвід ОСОБА_3 є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 75, 76, 80-81 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви про самовідвід судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_3 від розгляду заяви про відвід слідчого в рамках досудового розслідування за № 0000459 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1