ОКРЕМА ДУМКА (збіжна)
суддів Великої Палати Верховного Суду ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6
у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7
Велика Палата Верховного Суду (далі - Велика Палата) ухвалою від 4 жовтня 2023 року повернула колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду (далі - колегія суддів) для подальшого розгляду кримінальне провадження за касаційною скаргою прокурора на ухвалу Волинського апеляційного суду від 16 лютого 2023 року щодо ОСОБА_7 .
Погоджуючись із таким рішенням і висновком Великої Палати про відсутність підстав для передачі на її розгляд указаного провадження, водночас вважаємо неправильним зазначення окремих аспектів у мотивувальній частині ухвали від 4 жовтня 2023 року.
Системний аналіз положень ст. 19 Конституції України та статей 9, 370, 372 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) указує на обов`язок суду під час ухвалення рішення неухильно дотримуватись вимог законодавства, у тому числі приписів щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, та зазначати у своїй ухвалі мотиви, з яких виходив суд при її постановленні, і положення закону, якими він керувався. Це означає, що в основу судового рішення не можуть бути покладені аргументи, які не узгоджуються з нормами процесуального закону.
Консультативна рада європейських суддів у Висновку № 11(2008)22 наголошує, що, аби бути якісним, судове рішення повинне сприйматися сторонами та суспільством у цілому як таке, що стало результатом коректного застосування юридичних правил; підстави прийняття рішення повинні давати читачеві можливість простежити логіку міркувань, котрі привели до його ухвалення; в обґрунтуванні судового рішення повинні міститися посилання на відповідні норми права.
Усупереч наведеним правилам Велика Палата, мотивуючи своє рішення про повернення колегії суддів кримінального провадження щодо ОСОБА_7 , серед іншого, вдалася до аналізу змісту доводів апеляційної та касаційної скарг прокурора і виснувала про відсутність у поданій касаційній скарзі доводів на погіршення становища виправданого, які би не ставились перед судом апеляційної інстанції. Більш того, в ухвалі від 4 жовтня 2023 року зазначено, що апеляційний суд перевірив докази сторони обвинувачення та зробив у рішенні відповідні висновки. Між тим, питання, чи було надано судом апеляційної інстанції відповіді на аргументи скаржника, є складовою перевірки додержання цим судом вимог ст. 419 КПК, і така ревізія здійснюється під час касаційного провадження. Попри це Велика Палата вже наперед висловила категоричне судження стосовно предмета перегляду в порядку касаційної процедури, якої ще не відбулось.
На нашу думку, застосований підхід більшості суддів є помилковим, оскільки приписи КПК, зокрема ч. 6 ст. 4342 цього Кодексу, не передбачають дослідження й аналізу Великою Палатою змісту поданих скарг, оспорюваного судового рішення на стадії перевірки наявності підстав для передачі кримінального провадження на розгляд цієї палати. А наведені передчасні судження можуть вплинути на подальший касаційний розгляд справи по суті заявлених касаційних вимог.
Натомість існування виключної правової проблеми, вирішення якої є необхідним для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики, належить оцінювати лише крізь призму критеріїв такої проблеми, котрі розкрито в доктрині кримінального процесуального права й відображено у відповідних рішеннях Великої Палати.
Також слід зауважити, що при оформленні ухвали від 4 жовтня 2023 року не повною мірою враховано юридичні терміни, притаманні кримінальному процесу. Зокрема, при відображенні остаточного рішення суду першої інстанції замість формулювання «визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні» застосовано інше - «визнати невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення», що редакційно не відповідає п. 1 ч. 4 ст. 374 КПК й точному змісту резолютивної частини виправдувального вироку стосовно ОСОБА_7
Судді ОСОБА_1