Кримінальне провадження № 194/1691/23
Номер провадження 1-кп/194/43/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2024 року Тернівський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Тернівського міського суду Дніпропетровської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.09.2023 року за № 0000099 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Павлоград Дніпропетровської області, громадянина України, з неповною базовою середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В :

До ОСОБА_3 , що на початку серпня 2023 року, більш точної дати встановити не виявилось можливим, звернулася свідок ОСОБА_5 з метою отримання від нього послуг по ремонту будинку. В той момент у ОСОБА_3 , виник злочинний умисел направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство). Далі 05.08.2023 року, приблизно о 10.00 год., ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), прибув на територію домоволодіння АДРЕСА_3 . Діючи умисно, з корисливого мотиву, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи спричинення матеріальної шкоди і свідомо бажаючи їх настання, ОСОБА_3 , ввів в оману потерпілого ОСОБА_6 , пообіцявши останньому виконати ремонтні роботи в будинку розташованому на території вказаного домоволодіння, які в дійсності виконувати не збирався, за умови внесення попередньої плати в сумі 7000 гривень. Потерпілий ОСОБА_6 , не будучи обізнаним про дійсні злочинні наміри ОСОБА_3 , будучи введеним в оману та не маючи сумнівів у правдивості його слів, погодився, та перевів на картковий рахунок № НОМЕР_1 власні грошові кошти в сумі 7000 гривень. Доводячи свій злочинний умисел до кінця ОСОБА_3 , заволодівши чужим грошовими коштами шляхом обману (шахрайство), зник з місця скоєння кримінального правопорушення, та в подальшому до виконання ремонтних робіт не приступив, спричинивши ОСОБА_6 , матеріальну шкоду на суму 7000 гривень, якими у подальшому розпорядившись на власний розсуд.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні вину визнав повністю, та зазначив, що йому подзвонила жінка, яка зазначила, що бажає утеплити будинок, втім, хоча він вже не займався роботами по утепленню будинків, однак погодився приїхати та зробив заміри. В подальшому 05.08.2023 року потерпілий йому перерахував кошти, а саме аванс в розмірі 7000 грн., однак виконувати роботу він вже не став У вчиненому розкаюється.

Враховуючи пояснення обвинуваченого, а також те, що він не оскаржує фактичні обставини справи, які вказані в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, не наполягає на дослідженні інших доказів у справі, розуміє неможливість в подальшому оскаржити дані фактичні обставини в апеляційному порядку, у суду не має сумнівів в добровільності та правдивості його позиції, тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження доказів відносно фактичних обставин справи визнано судом недоцільним, суд обмежив їх дослідження допитом обвинуваченого, та даних, які характеризують особу обвинуваченого.

Аналізуючи дослідженні в судовому засіданні докази, суд визнає їх достатніми, допустимими, та приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 в скоєному кримінальному правопорушенні.

Даючи юридичну оцінку діям ОСОБА_3 , суд вважає, що обвинувачений винний у заволодінні чужого майна шляхом обману (шахрайство), та його дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 190 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 190 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, а також особи обвинуваченого, який на обліку лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, проходить реабілітацію, де має позитивну характеристику, не працюючого, раніше не судимого.

Відповідно до вимог ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , судом встановлено щире каяття.

Відповідно до вимог ст. 67 КК України, обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Суд приходить до висновку, що обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 не є винятковими і не знижують істотним чином міру тяжкості скоєного кримінального правопорушення, не зменшують суспільну небезпеку кримінального правопорушення до рівня, що виходить за межі покарання, що виключає застосування до обвинуваченого ст. 69 КК України.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Реалізуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховуючи ступень тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, за наявності обставин, що пом`якшують покарання та відсутності обставин, що обтяжують покарання, обставин скоєння кримінального правопорушення та відношення до скоєного, суд вважає, що для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень ОСОБА_3 необхідно призначити покарання у вигляді обмеження волі в межах санкції ч. 1 ст. 190 КК України, але не в максимальній межі, зі звільненням від відбуття покарання з випробуванням відповідно до ст. 75 КК України, оскільки його виправлення можливе без відбуття покарання, з покладанням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Призначене судом покарання з урахуванням обставин, що пом`якшують покарання, а саме: щирого каяття та відсутності обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , а також того, що обвинувачений дійсно зрозумів свою поведінку, бажає виправитися, висловлює щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, в межах санкції статті обвинувачення з випробуванням відповідно до ст. 75 КК України є законним, справедливим, та воно сприятиме перевихованню винного та попередженню вчинення ним нових правопорушень.

Клопотань про застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу не заявлено.

Цивільний позов не заявлений.

Питання про судові витрати суд вирішує відповідно до ст.ст. 118, 122 КПК України.

Долю речових доказів суд вирішує у відповідності зі ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 369-371, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України та призначити покарання у вигляді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 , обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Тернівський міський суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1