Справа № 468/334/23 Провадження № 1-кп/478/74/2023
В и р о к

І м е н е м У к р а ї н и

27 листопада 2023 року Казанківський районний суд Миколаївської області

в складі головуючої судді ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду смт. Казанка кримінальне провадження №0000013 від 04.01.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Різня Малинського району Житомирської області, громадянина України, з повною середньою освітою, одруженого, не працюючого, військовослужбовця військової служби за мобілізацією, проходив військову службу на посаді гранатометника 3 аеромобільного взводу 5 аеромобільної роти 2 аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», зареєстрованого та фактично проживаючого по АДРЕСА_1 , засудженого: 04.11.2020 року вироком Радомишльського районного суду Житомирської області за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі положень ст.75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з іспитовим строком тривалістю 2 роки; 01.04.2021 року вироком Радомишльського районного суду Житомирської області за ч.2 ст.185, ч.4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, на підставі положень ст.75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з іспитовим строком тривалістю 3 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

( в режимі відеоконференції )

В с т а н о в и в:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Судом встановлено та визнано доведеним, що ОСОБА_3 25.02.2022 року, відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 (по стройовій частині ) №53 призваний на військову службу за мобілізацією та направлений для подальшого проходження військової служби до військової частини НОМЕР_2 .

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) №57 від 26.02.2022 року ОСОБА_3 , зараховано до списків особового складу військової частини, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду водія-заряджаючого з реактивного артилерійського взводу 2 реактивної артилерійської батареї реактивного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи, ВОС-790037Д, шпк «солдат».

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) № 102 від 12.04.2022 року, у зв`язку з призначенням наказом командувача Десантно-штурмових військ Збройних Сил України №32-РС від 05.04.2022 року (по особовому складу) у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_3 вважається таким, що з 12.04.2022 року справи та посаду здав, і вибув до нового місця служби.

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №10 від 13.04.2022 року №3 солдата ОСОБА_3 зараховано до списків особового складу частини, поставлено на всі види забезпечення, призначено на посаду гранатометника 3 аеромобільного взводу 5 аеромобільної роти 2 аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 , ВОС-103061 Д, визначено таким, що справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою шпк «солдат».

Відповідно до положень п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу під час мобілізації, вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Відтак, з 25.02.2022 року, тобто з моменту відправлення ОСОБА_3 у військову частину НОМЕР_2 із ІНФОРМАЦІЯ_3 , останній набув статусу військовослужбовця-особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку - проходження військової служби.

Згідно з ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудований період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»» від 24.02.2022 № 2102-ІХ, із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який діє по теперішній час.

Про особливий період несення військової служби та порядок проходження військової служби в умовах воєнного стану солдату ОСОБА_3 достеменно було відомо і до часу самовільного залишення місця служби останній дотримувався встановленого порядку несення служби та виконував покладені на нього завдання.

Однак, 03.08.2022 року о 18 год. 30 хв. ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, проходячи військову службу на посаді гранатометника 3 аеромобільного взводу 5 аеромобільної роти 2 аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ), діючи умисно, в порушення вимог ст.ст.9,11,16,127,128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.2,4,6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, п.п.1,3 ч.4 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», з метою тимчасово ухилитися від обов`язків військової служби в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки та бажаючи їх настання, самовільно залишив місце несення військової служби у районі зосередження 2 аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 , який був визначений неподалік АДРЕСА_2 , та незаконно перебував поза його межами, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, приховуючи свою належність до Збройних Сил України, не повідомляючи про себе органам військового управління та правоохоронним органам, як про військовослужбовця, який самовільно залишив місце несення військової служби, до 04 січня 2023 року.

Позиція обвинуваченого ОСОБА_3 .

Обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у пред`явленому обвинуваченні не визнав і пояснив, що дійсно 03.08.2022 року у вечірній час, будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, в умовах введеного в Україні воєнного стану, самовільно залишив місце несення військової служби у районі зосередження підрозділів військової частини, який дислокувався поблизу АДРЕСА_2 , а саме пішов до села Володимирівка, де біля магазину зустрів хлопців, з якими протягом двох діб вживав алкогольні напої, 5 діб відходив від алкогольного сп`яніння. 10.08.2022 року повернувся до місця зосередження військової частини, де зустрівши командира відділення з яким посварився з приводу його відсутності протягом семи діб, і знову залишив місце несення військової служби, та перебував за місцем свого проживання до 04.01.2023 року. 04.01.2023 року з`явився до слідчого ДБР, який йому зателефонував та повідомив, що відносно нього розпочате кримінальне провадження, у зв`язку з чим йому необхідно прибути до слідчого, що він і зробив.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Незважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні не визнав, його вина доведена і підтверджується наступними доказами дослідженими в судовому засіданні.

Показаннями свідка ОСОБА_5 про те, що дійсно проходить службу у в/ч НОМЕР_1 на посаді заступника командира 2 аеромобільного батальйону з морально-психологічного забезпечення, з квітня 2022 року в даному підрозділі також проходив службу ОСОБА_3 , який інколи вживав алкогольні напої, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, відносини з особовим складом були нормальні. 03.08.2022 року ОСОБА_3 самовільно залишив військову частину, а саме зібрав речі і поїхав додому, на зв`язок не виходив, у в/ч не повертався і не телефонував жодного разу, намірів повернутися до в/ч не виявляв.

Показаннями свідка ОСОБА_6 про те, що проходив службу в в/ч НОМЕР_1 , з 04.09.2022 року у зв`язку з пораненням знаходиться поза штатом, під час проходження служби товаришував з ОСОБА_3 , який проходив службу у 3 взводі. Підтвердив той факт, що у зв`язку з розшуком військового ОСОБА_3 , був викликаний командуванням до частини з метою з`ясування відомостей щодо його місця знаходження, проте йому з даного приводу нічого не було відомо, від майора ОСОБА_7 дізнався, що у зв`язку з залишенням ОСОБА_3 військової частини проводиться службове розслідування.

Показаннями свідка ОСОБА_7 про те, що проходить службу у в/ч НОМЕР_1 , старший оперативної групи в/ч НОМЕР_1 , та дійсно від заступника командира 2 батальйону майора ОСОБА_5 йому стало відомо, що 03.08.2023 року солдат ОСОБА_3 самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , а саме район виконання підрозділом бойового завдання (неподалік населеного пункту АДРЕСА_2 ), про що була складена довідка та проведено службове розслідування. Будь-якої інформації, звернень усних чи письмових про те, що військовий ОСОБА_8 намагався повернутись до військової частини не надходило.

Відповідно до витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 (по стройовій частині) №53 від 28.02.2022 року солдата ОСОБА_3 з 25.02.2022 року призвано на військову службу за мобілізацією та направлено для подальшого проходження військової служби до військової частини НОМЕР_2 (а.к.п.76).

Згідно з витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) №57 від 26.02.2022 року рядового ОСОБА_3 , зараховано до списків особового складу військової частини, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду водія-заряджаючого з реактивного артилерійського взводу 2 реактивної артилерійської батареї реактивного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи, ВОС-790037Д, шпк «солдат» (а.к.п.77-78).

Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) № 102 від 12.04.2022 року, у зв`язку з призначенням наказом командира військової частини НОМЕР_3 (по особовому складу) №32-РС від 05.04.2022 року солдат ОСОБА_3 вважається таким, що з 12.04.2022 року справи та посаду здав, і вибув до нового місця служби (а.к.п.81).

Згідно з витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №10 від 13.04.2022 року №3 солдата ОСОБА_3 зараховано до списків особового складу частини, поставлено на всі види забезпечення, призначено на посаду гранатометника 3 аеромобільного взводу 5 аеромобільної роти 2 аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 , ВОС-103061 Д, визначено таким, що справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою шпк «солдат»(а.к.п.211).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) №593 від 04.08.2023 року призначено службове розслідування за фактом самовільного залишення військової частини НОМЕР_1 гранатометником 3 аеромобільного взводу 5 аеромобільної роти 2 аеромобільного батальйону солдатом ОСОБА_3 03.08.2022 року (а.с. 83-84).

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №278 від 14.08.2023 року за самовільне залишення військової частини та порушення вимог статей 11,16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статей 1,4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, що полягає в грубому порушенні військової дисципліни, а саме-самовільне залишення військової частини з 03.08.2022 року по теперішній час та не виконання службових обов`язків, що могло призвести до підриву бойової готовності в умовах воєнного стану, притягнуто до дисциплінарної відповідальності та оголошено сувору догану гранатометнику 3 аеромобільного взводу 5 аеромобільної роти 2 аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 солдату ОСОБА_3 (а.к.п. 87-94).

Згідно повідомлення військової частини НОМЕР_4 №1373 від 28.12.2022 року військовослужбовець в/ч військової служби за мобілізацією солдат ОСОБА_3 за медичною допомогою протягом 2022 року до військової частини НОМЕР_4 не звертався, на лікуванні не перебував (а.с.96).

Заявою ОСОБА_3 від 04.01.2023 року про те, що останній повідомив Територіальне управління Державного бюро розслідувань розташованого у м. Миколаєві, про себе, як про військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , який 03.08.2022 року самовільно залишив місце служби (а.к.п.106).

Стаття Закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений ОСОБА_3 .

Наведені вище докази у їх сукупності вказують на те, що обвинувачений ОСОБА_3 будучи військовослужбовцем, в період дії воєнного стану, самовільно залишив місце служби, чим вчинив злочин і підлягає відповідальності за ч.5 ст.407 КК України як самовільне залишення місця служби, вчиненому в умовах воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби).

Обставиною, яка, відповідно до ст.66 КК України, пом`якшує покарання обвинуваченому, суд визнає активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставини, які б, відповідно до ст.67 КК України, обтяжували покарання обвинуваченому, судом не встановлені.

Мотиви призначення покарання та ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку і положення закону, якими керувався суд.

Відповідно до ст. 65 КК України, пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує, активне сприяння розкриттю злочину, при цьому не вбачає обставин, які б обтяжували покарання.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину - тяжкий злочин проти встановленого порядку несення військової служби, обставини його вчинення, зокрема те, що ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем, в умовах воєнного стану в країні з 03.08.2022 року не з`явився до розташування військової частини аж до 04.01.2023 року, тобто майже 5 місяців ухилявся від військової служби без поважних причин, а також особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який не вперше притягається до кримінальної відповідальності, вчинив злочин в період звільнення від відбування покарання з випробуванням, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, негативно характеризується за місцем несення служби, згідно із досудовою доповіддю органу пробації має високий ризик повторного вчинення кримінального правопорушення, а також враховуючи обставину, яка пом`якшує покарання, суд вважає за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті, яка передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, що є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Відповідно до ч.1 ст.71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Судом встановлено, що вироком Радомишльського районного суду Житомирської області від 01.04.2021 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначено покарання з застосуванням положень ч.4 ст.70 КК України, у виді позбавлення волі строком на 4 роки. На підставі положень ст.75 КК України ОСОБА_3 звільнений від відбування призначеного покарання з іспитовим строком тривалістю 3 роки.

У зв`язку з тим, що злочин, передбачений ч.5 ст.407 КК України за даним вироком ОСОБА_3 вчинив 03.08.2022 року, тобто вже після постановлення вироку Радомишльського районного суду Житомирської області від 01.04.2021 року, остаточне покарання обвинуваченому слід призначити з застосуванням положень ст. 71 КК України.

Процесуальні витрати, речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Заходи забезпечення у кримінальному провадженні не застосовувались.

В кримінальному провадженні цивільний позов не заявлено.

Керуючись ст.ст.369-371, ст.ст.373-376 КПК України, суд

У х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчинені злочину, передбаченого ч.5 ст.407 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Відповідно до вимог ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання за даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Радомишльського районного суду Житомирської області від 01.04.2021 року, та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять ) років і 3 (три) місяці.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_3 рахувати з дня його затримання в порядку виконання вироку суду.

Міра запобіжного заходу у даному кримінальному провадженні ОСОБА_3 не обиралася.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду через Казанківський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, а учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1