печерський районний суд міста києва
Справа № 757/4420/24-к
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2024 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

процесуального керівника у кримінальному провадженні - прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши матеріали клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_5 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у кримінальному провадженні № 0001638, підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

ВСТАНОВИВ:

29.01.2024 у провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання сторони кримінального провадження - старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_5 , за погодження прокурора першого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях про злочини, пов`язані із сексуальним насильством, Департаменту протидії злочинам, вчиненим в умовах збройного конфлікту, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у кримінальному провадженні № 0001638, підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001638 від 18.11.2022 за підозрою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України.

Суть підозри сторона обвинувачення обґрунтовує наступним.

Досудовим розслідуванням встановлено, що військовослужбовці зс рф, які контролювали територію села Новопрокопівка Токмакського району Запорізької області, були обізнані та повинні були дотримуватися норм міжнародного гуманітарного права, а керівництво військових частин, які окупували населені пункти Запорізької області, зобов`язані забезпечити дотримання норм міжнародного гуманітарного права їх підлеглими.

Так, в середині квітня 2022 року військовослужбовці 19-ї мотострілецької дивізії НОМЕР_1 загальновійськової армії Південного військового округу зс рф, військової частини № НОМЕР_2 , а саме: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи на території села Новопрокопівка Токмакського району Запорізької області, керуючись спільним прямим злочинним умислом спрямованим на вчинення сексуального насилля відносно жінок, здійснювали обхід будинків та перевіряли, хто проживає в оселях, тим самим визначали коло будинків в яких проживають жінки та дівчата.

Таким чином, ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , тривалий час перебували на окупованій території зс рф, а саме вищезазначеного населеного пункту та достовірно володіли інформацією про місцевих мешканців, їх склад сім`ї та місце проживання.

01.05.2022 більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , знаходячись на території села Новопрокопівка Токмакського району Запорізької області, всупереч вимогам Конвенції щодо поводження на окупованих територіях із цивільним населенням, вирішили реалізувати спільний прямий злочинний умисел спрямований на вчинення сексуального насилля відносно ОСОБА_9 під погрозою вогнепальної зброї, а саме погрозою вбивства, та домовилися про спільне вчинення порушення законів та звичаїв війни у вигляді жорстокого поводження з останньою, застосування фізичного примусу, сексуального насильства, а також інших насильницьких дій сексуального характеру.

Того ж для, близько 22 год. 00 хв. ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_8 , з метою вчинення спільного злочинного умислу спрямованого на вчинення сексуального насильства відносно цивільного населення, діючи за попередньою змовою між собою, зайшли на територію домоволодіння АДРЕСА_1 , де проживали цивільні особи, які утримуються від будь-яких ворожих дій стосовно зс рф, користуються повагою та перебувають під захистом міжнародного гуманітарного права, а саме: ОСОБА_10 , із своєю дружиною ОСОБА_9 та малолітніми дітьми: донькою 2019 року народження та сином 2017 року народження. При цьому ОСОБА_6 усвідомлював, що сім`я ОСОБА_9 складається із цивільних осіб, які не виконували та не сприяли виконанню будь-яких бойових задач, були одягнені у цивільний одяг, займалася цивільними справами та не мали можливості чинити опір і будуть підкорюватись будь-яким вимогам внаслідок загрози їхньому життю та життю їхніх близьких.

Усвідомлюючи, що на ОСОБА_9 поширюються вимоги ч. 2 ст. 27 Конвенції та ч. 1 ст. 76 Протоколу, відповідно до яких жінки потребують особливого захисту від зґвалтування, розуміючи її неспроможність чинити опір через страх погрозою застосування ними автоматичної вогнепальної зброї відносно неї та членів її сім`ї, ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_8 змусили ОСОБА_9 залишатись в будинку, та демонструючи автоматичну вогнепальну зброю, а також погрожуючи застосуванням наказали її чоловіку ОСОБА_10 залишити будинок та поїхати в інший населений пункт, чим порушили норми Конвенції, а саме п.п. а, е, ч. 2 ст. 75 Додаткового протоколу - погроза вбивством.

В подальшому ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою між собою, з метою реалізації спільного злочинного умислу спрямованого на насильницькі дії сексуального характеру, а саме задоволення статевої пристрасті та усвідомлюючи протиправність їх вчинення відносно цивільного населення в умовах окупації населеного пункту зс рф, ОСОБА_8 погрожуючи вбивством, а саме застосуванням автоматичної вогнепальної зброї, приставив до рота ОСОБА_9 ствол автомату, тим самим подолав волю потерпілої до опору та наказав стати на коліна. Далі, вчиняючи дії спрямовані на досягнення спільного злочинного умислу ОСОБА_6 за наказом ОСОБА_8 , з метою обмеження фізичного опору до супротиву ОСОБА_9 , обмотав їй руки ліпкою стрічкою «скотчем» та заклеїв рота, чим порушили норми Конвенції, а саме ст. 147 - нелюдяне поводження.

Продовжуючи реалізовувати свої противоправні, умисні, спільні злочині дії, ОСОБА_8 схопив потерпілу ОСОБА_9 за волосся та наносячи удари руками по різних частинах тіла потерпілої, спричиняючи їй фізичний біль, затягнув останню в безлюдне місце, яке знаходиться в лісосмузі за межами села Новопрокопівка Токмакського району Запорізької області, де на той час знаходились вогневі позиції артилерії зс рф (географічні координати 47.4178111 п.ш. та 35.8188837 с.д.). Діючи умисно, з метою вчинення дій сексуального характеру, а саме статевих зносин із застосуванням фізичного насильства, ОСОБА_8 застосовуючи фізичну силу, проти волі потерпілої зняв з неї одежу з нижньою білизною та по черзі з ОСОБА_6 , використовуючи психологічний примус вчинили стосовно потерпілої ОСОБА_9 насильницькі дії сексуального характеру, а саме дії, пов`язані з оральним та вагінальним проникненням в її тіло з використанням своїх геніталій без її добровільної згоди на це, внаслідок чого принизили честь, гідність та спричинили фізичний біль і моральні страждання ОСОБА_9 .

Обставинами, що дають підстави підозрювати ОСОБА_6 у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень є наявність в матеріалах досудового розслідування достатніх об`єктивних доказів. Зокрема, обґрунтованість підозри ОСОБА_6 підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами в їх сукупності.

Слідчий в клопотанні належним чином обгрунтував, що у кримінальному провадженні є ризики, які дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_6 може:

- ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України - переховуватись від органів досудового розслідування та суду, обґрунтовується тим, що ОСОБА_6 , розуміючи, що він вчинив кримінальне правопорушення проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку, відчуваючи страх та невідворотність в майбутньому покарання за вчинене кримінальне правопорушення, достовірно знаючи про наявність кримінального провадження, в якому досліджуються обставини вчинення ним кримінально карних діянь, намагатиметься ухилитися від органів досудового розслідування та уникнути відповідальності.

Матеріалами досудового розслідування підтверджується, що ОСОБА_6 , може перебувати за межами території України, а саме на території РФ, тобто держави-агресора, або на тимчасово окупованих територіях України. Більше того, РФ, як державою, що здійснює збройну агресію проти України, вживаються заходи для переховування ОСОБА_6 з метою уникнення ним кримінальної відповідальності за кримінальне правопорушення, у вчинення якого він обґрунтовано підозрюється.

- ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України - знищити, приховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, обґрунтовується тим, що на даний час у кримінальному провадженні проведений не увесь комплекс необхідних слідчих (розшукових) дій, не встановлено усі обставини, що мають значення для досудового розслідування; не встановлені усі співучасники кримінального правопорушення, місця зберігання знаряддя та засобів вчинення кримінального правопорушення; отримано не всі дані щодо місць проживання та перебування інших осіб, причетних до вчинення кримінального правопорушення, де можуть зберігатися об`єкти, які були або є знаряддям вчинення кримінальних правопорушень, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Указане дає підстави вважати, що ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, буде намагатися знищити, сховати або спотворити вказані речові докази, які мають значення для кримінального провадження.

- ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України - незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних, обґрунтовується тим, що під час досудового розслідування ОСОБА_6 , використовуючи своє становище військовослужбовця РФ, та маючи відповідний суспільний, матеріальний та інші види впливів, може з`ясувати місця проживання потерпілих, свідків та здійснити незаконний вплив на останніх. Крім того, наразі не встановлено та не допитано усіх осіб, яким відомі обставини вчинення підозрюваним кримінального правопорушення та обставини вчинення інших кримінальних правопорушень, які можуть впізнати особу підозрюваного, та яким відомі інші обставини, що підлягають доказуванню під час кримінального провадження та які в свою чергу викривають ОСОБА_6 , а тому останній, перебуваючи на волі, може незаконно впливати на свідків та потерпілих або іншим шляхом перешкоджати їх встановленню.

- ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України - перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, обґрунтовується тим, що ОСОБА_6 , діючи у складі ЗС РФ, що здійснюють збройну агресію проти України, безпосередньо реалізує завдання вищого політичного і військового керівництва РФ з ліквідації суверенітету і незалежності України, без яких неможливо буде виконати завдання кримінального провадження.

- ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України - можливість вчинення іншого кримінального правопорушення, обґрунтовується тим, що ОСОБА_6 , враховуючи його безкарність після здійснення даного кримінального правопорушення, продовжує участь у воєнних діях в Україні та існує висока вірогідність вчинення ним інших кримінальних правопорушень, у тому числі воєнних.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, сторона обвинувачення просить суд застосувати щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

У судовому засіданні прокурор внесене клопотання підтримав з викладених у ньому підстав, просив обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Захисник в судовому засіданні проти клопотання заперечувала, зазначивши, що відсутні докази того, що особа перебуває у міжнародному розшуку.

Заслухавши обґрунтування клопотання сторони обвинувачення, заперечення сторони захисту, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими сторона обвинувачення обґрунтовує доводи клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Головним слідчим управлінням Національної поліції України 15.12.2023 у кримінальному провадженні № 0001638 від 18.11.2022 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Новокубанськ Краснодарського краю російської федерації, громадянину російської федерації, проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , складено письмове повідомлення про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України.

ОСОБА_6 20.12.2023 повідомлено про підозру відповідно до ч. 3 ст. 111, ч. 8 ст. 135, ч. 1 ст. 278 КПК України, через неможливість вручення у день складення, у зв`язку із його перебуванням на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, тобто РФ, шляхом публікації письмового повідомлення про підозру в засобі масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, тобто газеті «Урядовий кур`єр», та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Відповідно до вимог абзацу 3 ч. 8 ст. 135 КПК України копію повідомлення про підозру ОСОБА_6 20.12.2023 вручено під розпис його захиснику - адвокату ОСОБА_11 .

Одночасно, в указаний вище спосіб 20.12.2023 в газеті «Урядовий кур`єр», а також 21.12.2023 на сайті Офісу Генерального прокурора опубліковані повістки про виклик ОСОБА_6 як підозрюваного до слідчого Головного слідчого управління Національної поліції України на 03.01.2024, 04.01.2024, 05.01.2024.

Згідно абзацу 2 ч. 8 ст. 135 КПК України ОСОБА_6 , вважається таким, який належним чином повідомлений про підозру і про виклики до слідчого, з моменту опублікування повідомлення про підозру та повісток про виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Однак, підозрюваний ОСОБА_6 до Головного слідчого управління Національної поліції України відповідно до опублікованих повісток безпідставно не з`явився, про причини неявки не повідомив.

У зв`язку з переховуванням підозрюваного ОСОБА_6 від органів досудового розслідування з метою ухилення від кримінальної відповідальності, останнього 17.01.2024 оголошено в розшук, проведення якого доручено Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України.

Згідно інформації Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України підозрюваний ОСОБА_6 може знаходитися на тимчасово окупованій території України, де приймає участь у військовій агресії зс рф проти України, або на території держави агресора.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Обов`язковою умовою для здійснення міжнародного розшуку з метою екстрадиції є чинне процесуальне рішення про обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що передбачено нормою національного законодавства, а саме статтею 575 КПК України, якою передбачено, що видача особи в Україну може бути запитана лише на підставі ухвали слідчого судді або суду про тримання особи під вартою, якщо така видача запитується для притягнення до кримінальної відповідальності.

Однак, з матеріалів клопотання слідчого вбачається, що ОСОБА_6 05.05.2022 загинув на території України.

Згідно ч. 2 ст. 185 КПК України якщо після подання клопотання про застосування запобіжного заходу слідчому, прокурору стали відомі інші обставини, що можуть вплинути на вирішення судом питання про застосування запобіжного заходу, він зобов`язаний доповнити або змінити клопотання, або замінити його новим клопотанням.

З огляду на вищевикладене, слідчий суддя не вбачає підстав для задоволення вказаного клопотання у тому вигляді, в якому воно подане, оскільки слідчим не долучено до клопотання належних та допустимих доказів, які підтверджують чи спростовують факт загибелі підозрюваного ОСОБА_6 та вважає за доцільне повернути його слідчому на доопрацювання.

Керуючись ст.ст. 26, 176-178, 181, 184, 185, 194, 199 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання повернути слідчому на доопрацювання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1