КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві 30 січня 2024 року апеляційну скаргу представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт майна ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 26 грудня 2023 року,

за участі:

представника власника майна-

адвоката ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання прокурора першого відділу управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях органів безпеки Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 та накладено арешт на тимчасово вилучене майно 14.12.2023 під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон марки iPhone 13 Pro Max imei НОМЕР_1 .

Не погоджуючись з таким рішенням, представник третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт майна ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді та відмовити у задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на майно.

Вважає оскаржувану ухвалу незаконною та необгрунтованною, яка не відповідає вимогам КПК України.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що прокурором не підтверджено тієї обставини, що арештований мобільний телефон є знаряддям вчинення кримінального правопорушення. Зокрема, вказаний телефон не був у власності ОСОБА_5 на період тих подій щодо яких проводиться досудове розслідування, оскільки придбаний у березні 2023 року.

Також, в матеріалах клопотання не міститься доказів того, що за допомогою вказаного телефону вчинялися дії, які є предметом досудового розслідування, а відтак майно не відповідає критеріям, передбачених ст. 98 КПК України.

Звертає увагу на те, що ОСОБА_5 не перешкоджав у огляді вмісту телефону, надавав покази, копії документів щодо обставин, які є предметом досудового розслідування.

Стверджує, що вказані у клопотанні обставини, зокрема рух коштів по банківських рахункам ТОВ «Промінвест Груп» здійснювалися ФОП ОСОБА_8 у відповідності до договору № 0102-1 від 01.02.2021, а прокурором не надано доказів того, що такий договір не укладався або що послуги за цим договором не надавалися.

Крім того, висновок аналітичного дослідження ДПМ України від 28.07.2023 не може бути використаний як доказ, оскільки службові особи ДПС України в межах кримінального провадження без проведення відповідних перевірок в порядку, визначеному законодавством не уповноважені складати такі висновки. Відтак, вказаний висновок є недопустимим доказом.

Вважає, що обшук проведено з грубим порушенням вимог КПК України, оскільки вказану процесуальну дію проведено у відсутність адвоката та не роз`яснено особам, які беруть участь під час обшуку їх права та обов`язки. Вказані зауваження зафіксовано в протоколі обшуку.

На переконання сторони захисту, клопотання не відповідає вимогам, передбачених ст. 171 КПК України, оскільки зазначені в ньому підстави та мета накладення арешту не відповідають дійсним обставинам справи.

В судове засідання прокурор не з`явився, про причини не явки суд не повідомив, хоча про час та дату судового засідання його повідомлено у встановленому законом порядку. Колегія суддів вирішила за можливе розглянути дану справу за відсутності прокурора, що не суперечить положенням ч. 4 ст. 405 КПК України, зважаючи на скорочені строки розгляду справ такої категорії (ч. 2 ст. 422 КПК України).

Заслухавши доповідь судді, доводи представника власника майна, який просив задовольнити апеляційну скаргу, вивчивши матеріали провадження і перевіривши наведені апелянтом доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням СБ України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 20 вересня 2023 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000950, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 258-6, ч. 3 ст. 209 КК України.

Під час досудового розслідування досліджується протиправна діяльність за участю службових осіб Державної спеціальної служби транспорту Міністерства оборони України та інших осіб з числа керівного складу Міністерства оборони України, які у період 2021-2023 років, вчиняють протиправні дії, що полягають у розтраті коштів державного бюджету під час укладання договорів із підконтрольними комерційними суб`єктами господарювання на поставку спеціальної техніки по завищеним цінам, а також вчиняють дії, пов`язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинних шляхом з подальшим їх обготівкуванням.

Досудовим розслідуванням встановлено схему «штучного» завищення вартості з метою заволодіння бюджетними коштами під час придбання однією з військових частин ДССТ МО України спеціальної техніки та подальшої легалізації таких коштів шляхом їх обготівкування.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 29 листопада 2023 надано дозвіл на проведення обшуку у квартирі, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та є місцем проживання ОСОБА_5 ,

14 грудня 2023 року на підставі вказаної ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва проведено обшук, за адресою: АДРЕСА_1 .

Під час проведення обшуку в зазначеній вище квартирі, яка є місцем проживання ОСОБА_5 , виявлено та вилучено мобільний телефон марки iPhone 13 Pro Max imei НОМЕР_1 .

14 грудня 2023 року вилучений мобільний телефон постановою старшого слідчого в ОВС 1 відділу 4 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_11 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000950 від 20.09.2023.

15 грудня 2023 року прокурор Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на вилучений телефон.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 26 грудня 2023 року клопотання задоволено.

Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми застосування заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі щодо накладення арешту на майно.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Приймаючи рішення, слідчий суддя місцевого суду зазначених вимог закону дотримався.

Задовольняючи клопотання, внесене в межах кримінального провадження №0000950 про накладення арешту на вказаний мобільний телефон, слідчий суддя дослідив матеріали, додані до клопотання, прийшов до правильного висновку, що з метою збереження речових доказів, необхідно накласти арешт.

Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді, оскільки зазначене майно у даному кримінальному провадженні визнано речовими доказами відповідно до постанови старшого слідчого в ОВС 1 відділу 4 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_11 від 14 грудня 2023 року (а.с. 212-215, т. 1).

Слідчий суддя під час розгляду клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, перевірив співрозмірність втручання у права ОСОБА_5 з потребами кримінального провадження, тому з огляду на положення п. 1 ч.ч 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали, при розгляді клопотання про арешт майна слідчий суддя дотримався вимог статей 132,170,172КПК України, взявши до уваги усі обставини, які у відповідності до ст. 173 КПК України повинні враховуватися при вирішенні питання про арешт майна.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий процесуальний примус як накладення арешту на майно та надасть змогу виконати завдання, для виконання якого прокурор звернувся із клопотанням, а відтак доводи апелянта про відсутність правових підстав для арешту майна, є не переконливими.

Доводи апелянта, що в матеріалах клопотання не міститься доказів того, що за допомогою вказаного телефону вчинялися дії, які є предметом досудового розслідування, а відтак майно не відповідає критеріям, передбачених ст. 98 КПК України, є необґрунтованими.

Зокрема, в клопотанні зазначено, що на вказаному телефоні під час його огляду в ході проведення обшуку виявлено інформацію та відомості, які можуть бути використані як доказ обставин вчинення протиправної діяльності, які досліджуються у кримінальному провадженні. Крім того, вказаний телефон вилучено з метою подальшого проведення судових експертиз.

Доводи апеляційної скарги, що обшук проведено з грубим порушенням вимог КПК України, оскільки особам які беруть участь під час обшуку не роз`яснено їх права та обов`язки, не заслуговують на увагу.

З долученого до матеріалів клопотання протоколу обшуку від 14 грудня 2023 року (а.с.205-208, т. 1) вбачається, що особам які брали участь під час проведення обшуку роз`яснено положення ч. 3 ст. 66, ст. 987, 104, 107, 236 (а.с. 206, т. 1), що підтверджується особистими підписами.

Посилання апелянта на висновок аналітичного дослідження ДПМ України від 28.07.2023, як на недопустимий доказ, то вказане підлягає дослідженню під час розгляду кримінального провадження по суті.

Інші доводи на які посилається апелянт також не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки були відомі слідчому судді та враховано ним при прийнятті рішення.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.

Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, а тому апеляційна скарга представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт майна ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 , задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 117, 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 26 грудня 2023 року, - залишити без змін, а апеляційну скаргу представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт майна ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 , - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_12 ОСОБА_13 ОСОБА_14

Єдиний унікальний № 761/46401/23 Слідчий суддя в 1-ій інстанції: ОСОБА_15

Провадження № 11сс/824/1311/2024 Доповідач ОСОБА_1

Категорія ст.170 КПК