Справа № 761/1997/24
Провадження №1-кп/761/2650/2024
В И Р О К

іменем України

19 січня 2024 року

Шевченківський районний суд м. Києва в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у спрощеному провадженні за відсутності учасників судового провадження кримінальне провадження № 0002549 від 25.12.2023 року, по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Ашхабад Туркменістан, громадянин Туркменістану, освіта середня-спеціальна, студента Львівського національного університету імені Івана Франка, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ст. 92 Конституції України виключно законами України визначаються права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основні обов?язки громадянина, правовий режим власності, засади цивільно-правової відповідальності, діяння, які є злочинами, адміністративними або дисциплінарними правопорушеннями, та відповідальність за них.

Відповідно до вимог п. п. 2, 5-1, 16-18 постанови Кабінету Міністрів України від 08.05.1993 № 340 «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами» (далі

- постанова КМУ від 08.05.1993 № 340), особи допускаються до керування транспортними засобами за наявності у них національного посвідчення водія

України на право керування транспортними засобами відповідної категорії (далі - посвідчення водія), крім випадків встановлення особам тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами.

Посвідчення водія є документом, що посвідчує особу та її спеціальний статус у частині підтвердження права його власника на керування транспортними

засобами.

Посвідченням водія, виданим вперше, с документ, що підтверджує право його власника на керування транспортним засобом, отриманий після проходження особою, яка раніше не мала посвідчення водія, медичного огляду в порядку, встановленому МОЗ, а також підготовки відповідно до планів і програм та після складення теоретичного і практичного іспитів в уповноважених підрозділах територіальних органів з надання сервісних послуг МВС - територіальних сервісних центрах МВС (далі - територіальні сервісні центри МВС).

Посвідчення водія на право керування транспортними засобами категорій A1, A, B1, B, C1, C, D1 і D видаються особам, які склали в територіальному сервісному центрі МВС теоретичний і практичний іспити.

Згідно з п. п. 1.10, 2.1 постанови Кабінету Міністрів України від 10.05.2001 № 1306 «Про Правила дорожнього руху» (далі - постанова КМУ від 10.05.2001 № 1306) водій - це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія відповідної категорії. Вказане посвідчення водій повинен мати при собі та пред?явити його для перевірки на вимогу поліцейського.

Однак, у порушення вищенаведених нормативно-правових актів ОСОБА_3 вчинив кримінальні проступки проти авторитету органів державної влади, органів місцевого самоврядування, об?єднань громадян за наступних обставин.

Так, за невстановлених обставин, але не пізніше 24.12.2023, у ОСОБА_3 виник умисел на підроблення посвідчення водія на право керування транспортними засобами категорії «А» та «В» шляхом внесення до нього його зображення та анкетних даних, з метою пред?явлення такого посвідчення при керуванні транспортними засобами. З цією метою ОСОБА_3 за невстановлених обставин, але до 24.12.2023 домовився з невстановленою дізнанням особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, про виготовлення нею на ім?я ОСОБА_3 підробленого посвідчення водія.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований підроблення посвідчення водія, за невстановлених у ході дізнання обставин, але не пізніше 24.12.2023, ОСОБА_3 , діючи умисно, усвідомлюючи, що він не проходив установленого законом порядку отримання посвідчення водія з метою незаконного отримання права керувати транспортними засобами, виконуючи роль пособника надав невстановленій дізнанням особі, матеріали кримінального провадження відносно якої виділено в окреме провадження, свої персональні дані та власне фотозображення в електронній формі.

Після цього, у невстановлений досудовим розслідуванням час, перебуваючи у невстановленому дізнанням місці, але не пізніше 24.12.2023, ОСОБА_3 отримав від невстановленої дізнанням особи, підроблене посвідчення водія категорій «А» та «В» серії НОМЕР_1 від 19.01.2023 на власне ім?я, нібито видане ТСЦ № 8044.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив пособництво в підробленні посвідчення, яке видається установою, яка має право видавати такі документи, і яке надає права, з метою використання його іншою особою, чим вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України.

Крім того, ОСОБА_3 діючи умисно у порушення вищевказаного законодавства, достовірно знаючи, що посвідчення водія категорій «А» та «В» серії НОМЕР_1 від 19.01.2023, у встановленому законом порядку він не отримував, з метою підтвердження права керування транспортним засобом мопедом марки «Yamaha Job» реєстраційний номер НОМЕР_2 , 24.12.2023 приблизно о 11 год. 30 хв., перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Юрія Ільєнка, 50, пред?явив інспектору управління патрульної поліції у м. Києві ОСОБА_5 завідомо підроблене посвідчення водія серії НОМЕР_3 від 19.01.20232 на власне ім?я, який прийнято інспектором управління патрульної поліції у м. Києві ОСОБА_5 як дійсне, тим самим використав завідомо підроблений документ.

Таким чином, ОСОБА_3 використав завідомо підроблений документ, чим вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 4 ст. 358 КК України.

Прокурор звернувся з клопотанням про розгляд кримінального проступку у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні та без його участі.

Обвинувачений ОСОБА_3 під час дізнання не оспорював встановлені обставини і надав свою згоду на розгляд обвинувального акту за його відсутності, що підтверджується доданою до обвинувального акту заявою від 16.01.2024 року, в якій останній підтвердив час, місце, обставини і мету вчинення кримінальних проступків. Беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України.

Дії обвинуваченого підлягають кваліфікації за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, як пособництво у підробленні офіційного документу, яке видається установою, яка має право видавати такі документи і який надає права з метою використання його іншою особою та використання завідомо підробленого документу.

За вчинення даного кримінального правопорушення ОСОБА_3 підлягає покаранню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, є визнання вини та щире каяття.

Відповідно ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання не встановлено.

Призначаючи ОСОБА_3 вид та міру покарання, суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує характер і ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які згідно зі ст. 12 КК України є кримінальними проступками, обставини, які пом`якшують покарання, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, зазначив, що має змогу сплатити штраф, у випадку призначення відповідного покарання. З огляду на викладене суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання без ізоляції від суспільства, у вигляді штрафу з урахуванням вимог ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Відповідно до правил ст. 100 КПК України суд вирішує питання про речові докази.

Керуючись ст. 371, 373-374, 381-382 КПК України,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України, та призначити йому покарання у вигляді штрафу у розмірі 200 (двісті) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 3400 (три тисячі чотириста) гривень.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, та призначити йому покарання у вигляді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесят) неоподаткованих доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

У відповідності до ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання, у вигляді штрафу у розмірі 200 (двісті) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 3400 (три тисячі чотириста) гривень.

Речові докази залишити в матеріалах кримінального провадження.

Процесуальні витрати у розмірі 1514 (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять) гривень 56 (п`ятдесят шість) копійок стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави.

На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з часу отримання учасниками судового провадження копії вироку суду.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження, у порядку, передбаченому статтями 381 та 382 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копія вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1