Справа № 301/329/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" лютого 2024 р. м. Іршава

Іршавський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Іршава кримінальне провадження, що внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000698 від 21 грудня 2023 року, по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Тбілісі, Грузія, зареєстрованого та фактично проживаючого в АДРЕСА_1 , громадянина України, працюючого ТзОВ «Клен» начальником дільниці, маючого на утриманні неповнолітню дочку інваліда, одруженого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

в с т а н о в и в:

21 грудня 2023 року близько 07 години ранку, водій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,рухаючись в напрямку з с. Білки в напрямку до м. Іршава, будучи в місті Іршава, по вулиці Білецькій, на відстані 66 метрів від бетонного знаку «Іршава», керуючи технічно справним автомобілем марки "DACIА SANDERO» сірого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , в сутінки, без опадів, коли дорожнє покриття було вологим, в супереч п.п. 1.5, 2.3, 12.1, 12.3, 12.4 та 1.10 (в частині тлумачення поняття «безпечна швидкість» та «дорожні умови») ПДР України, проявив неуважність, а саме не переконався у безпечній швидкості для того щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, та допустив виїзд керованого ним автомобіля на праве узбіччя, що призвело до заносу автомобіля і втрати ним керованості, та наступному зіткненню з деревом на правому узбіччі дороги.

Внаслідок чого пасажир заднього сидіння, вказаного автомобіля, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканець АДРЕСА_2 , згідно висновку судово-медичної експертизи №111-і від 24.01.2024 року отримав тілесні ушкодження у вигляді лівобічного гемопневмотораксу, часткового розриву стінки правого головного бронху, розриву тканини лівої легені, перелому поперечного відростку справа 1 шийного хребця, перелому поперечного відростку та дуги справа 2 шийного хребця, перелому поперечного відростку справа 3 шийного хребця, мають ознаки небезпечних для життя тілесних ушкоджень, які за ступенем тяжкості слід кваліфікувати, як тяжкі, небезпечні для життя тілесні ушкодження, згідно п. 2.1.3 е, л, о „Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом №6 МОЗ України, від 17.01.1995р.

Зважаючи на локалізацію, поширеність та ступінь прояву виявлених на трупі ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, останні не характерні для падіння на площині.

Причиною смерті ОСОБА_7 , а саме ІНФОРМАЦІЯ_3 стала тупа, поєднана травма хребта, грудної клітини: лівобічний гемопневмоторакс, частковий розрив стінки правого головного бронху, розрив тканини лівої легені, перелом поперечного відростку справа 1 шийного хребця, перелом поперечного відростка та дуги справа 2 шийного хребця, перелом поперечного відростку справа 3 шийного хребця, що призвели до розвитку набряку, набухання головного мозку.

При судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_7 виявлено ознаки хронічного бронхіту, атеросклеротичної хвороби серця, гіпертонічної хвороби, які у причинно-наслідковому зв`язку з настанням його смерті не перебувають.

Водій ОСОБА_5 за вищевикладених обставин грубо порушив вимоги Правил дорожнього руху, а саме:

- п.1.5 ПДР України Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

- п.12.1 ПДР України Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним;

- п.12.3 ПДР України У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди;

- п.12.4 ПДР України У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год;

- п.1.10 ПДР України в частині тлумачення безпечна швидкість швидкість, за якої водій має змогу безпечно керувати транспортним засобом та контролювати його рух у конкретних дорожніх умовах;

- дорожні умови сукупність факторів, що характеризують (з урахуванням пори року, періоду доби, атмосферних явищ, освітленості дороги) видимість у напрямку руху, стан поверхні проїзної частини (чистота, рівність, шорсткість, зчеплення), а також її ширину, величину похилів на спусках і підйомах, віражів і заокруглень, наявність тротуарів або узбіч, засобів організації дорожнього руху та їх стан.

Невиконання водієм ОСОБА_5 пунктів 1.5, 2.3, 12.1, 12.3, 12.4 та 1.10 (в частині тлумачення поняття «безпечна швидкість» та «дорожні умови») Правил дорожнього руху України знаходиться в прямому причинному зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої потерпілий ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження, які 25.12.2023 призвели до його смерті.

Таким чином, ОСОБА_5 , порушив правила безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілому, тим самим вчинивши дії, передбачені частиною 2 статтею 286 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у пред`явленому обвинуваченні визнав у повному обсязі, фактичні обставини вчинення злочину не оспорював та показав, що 21 грудня 2023 року близько 07 години ранку в м. Іршава, керував транспортним засобом марки "DACIА SANDERO», оскільки було слизько не впорався з керуванням та з`їхав з дороги, і допустив зіткнення з деревом, внаслідок чого пасажир, якого він підібрав в с. Білки, щоб підвезти до лікарні в м. Іршава, отримав тілесні ушкодження та у подальшому помер. Після ДТП він зразу викликав швидку допомогу та поліцію, також приходив у лікарню до потерпілого, надавав допомогу. У вчиненому щиро покаявся, просив не позбавляти його волі та права керування транспортними засобами.

Потерпіла ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснила, що матеріальних та моральних претензій до обвинуваченого не має, просила обвинуваченого не карати.

Прокурор ОСОБА_3 просила провести розгляд справи у спрощеному порядку, призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, та на підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки з покладенням на нього обов`язків передбачених ст. 76 КК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою прокурора, потерпілої, обвинуваченого та захисника, судом було визнано недоцільним дослідження доказів щодо таких обставин, які ніким не оспорюються, оскільки обвинувачений ОСОБА_5 правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності та істинності його позиції немає.

У зв`язку з викладеним, суд обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого, поясненнями потерпілої та дослідженням таких матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_5 , і дають змогу вирішити долю речових доказів.

Таким чином, об`єктивно з`ясувавши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом суд вважає доведеними факти:

вчинення ОСОБА_5 порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, тобто вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статтею 286 КК України.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24 жовтня 2003 року, N 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання. Суди, зокрема, можуть не визнати окремі з них такими, що пом`якшують чи обтяжують покарання, а також визнати такими обставинами ті, які не зазначено в обвинувальному висновку.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 є щире каяття, добровільне відшкодування шкоди, надання медичної або іншої допомоги потерпілому безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 не встановлено.

Ту обставину, що потерпілий був особою похилого віку суд, на підставі ст. 67 ч. 2 КК України не визнає обставиною яка обтяжує покарання, так як злочин передбачений ст. 286 КК України є необережним злочином, і полягає, у першу чергу, в порушенні правил дорожнього руху, наслідком якого є спричинення потерпілому тілесних ушкоджень або смерті. Тому на думку суду, за відсутності в обвинуваченого умислу на спричинення смерті потерпілого його вік не може вважатися обставиною що обтяжує покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд, дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на вимоги ст. 65 КК України та роз`яснення, викладені в пункті 1 постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 №7, враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують чи обтяжують покарання.

Так, обвинувачений ОСОБА_5 вчинив необережне кримінальне правопорушення, яке відповідно до статті 12 КК України є тяжким злочином.

Обвинувачений позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, має на утриманні неповнолітню дочку інваліда, раніше не судимий.

Також суд враховує думку потерпілої ОСОБА_6 яка не має претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого ОСОБА_5 , шкода їй відшкодована, просила обвинуваченого не карати.

Таким чином, об`єктивно з`ясувавши всі обставини в їх сукупності, вирішивши питання, передбачені ст. 368 КПК України та врахувавши обставини, передбачені ст. 65 КК України, у тому числі встановлені судом обставини, які пом`якшують покарання, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_5 слід призначити покарання в межах санкцій частини 2 статті 286 КК України, у виді позбавлення волі на мінімальний строк з позбавленням права на керування транспортними засобами.

Підстав для застосування ст. 69 КК України, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд не вбачає.

Водночас, враховуючи обставини, що характеризують тяжкість кримінального правопорушення, яке обвинувачений ОСОБА_5 вчинив вперше, особу обвинуваченого, який відшкодував завдану шкоду, обставини, які пом`якшують покарання, суд доходить висновку про можливість виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_5 без ізоляції його від суспільства і вважає за можливе, на підставі статті 75 КК України, звільнити обвинуваченого ОСОБА_5 від відбування основного покарання з випробуванням, з покладенням на нього обов`язків, передбачених частиною 1 статті 76 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до приписів ст. 100 КПК України.

Питання щодо майна, на яке накладено арешт, слід вирішити у відповідності до ст.174 КПК України.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені відсутні.

Обраний обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту до набрання вироком законної сили залишити попередній.

Керуючись статтями 368, 371, 374, 615 КПК України, суд,

у х в а л и в:

Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування основного покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік і 6 (шість) місяців, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього на підставі ч.1 ст. 76 КК України обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Речовий доказ: транспортний засіб марки «DACIA SANDERO», сірого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , який зберігається на арешт майданчику ВП №1 Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області, після набрання вироком законної сили повернути власнику ОСОБА_5 .

Арешт накладений на вказаний речовий доказ скасувати відповідно до ч.4 ст. 174 КПК України.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 у вигляді домашнього арешту до набрання вироком законної сили залишити попередній.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Іршавський районний суд Закарпатської області.

Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Іршавського

районного суду: ОСОБА_1