Справа № 132/3264/23
Ухвала

Іменем України

30 жовтня 2023 року Калинівський районний суд Вінницької області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Калинівка Хмільницького району Вінницької області, заяву судді Калинівського районного суду Вінницької області ОСОБА_4 про самовідвід від розгляду кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000344 від 04 вересня 2023 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України, та ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України,

ВСТАНОВИВ:

24.10.2023 року на адресу Калинівського районного суду Вінницької області з Хмільницької окружної прокуратури Вінницької області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000344 від 04 вересня 2023 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України, та ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, який згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.10.2023 року переданий на розгляд судді ОСОБА_4 .

Суддя Калинівського районного суду Вінницької області ОСОБА_4 заявив самовідвід від розгляду даного кримінального провадження, посилаючись на те, що він у період часу з 07 по 11 вересня 2023 року перебував на лікуванні в Комунальному підприємстві «Калинівська центральна районна лікарня» Калинівської міської ради, де лікувався в одній лікарняній палаті із потерпілим в даному кримінальному провадженні ОСОБА_9 , з яким познайомився та від нього дізнався про обставини вчиненого щодо нього злочину, якому надавав певні консультації в цій справі, а тому у нього склалась суб`єктивна думка відносно вчиненого стосовно ОСОБА_9 кримінального правопорушення, а тому він не може брати участь у цій справі.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Калинівського районного суду Вінницької області від 26.10.2023 року, заяву судді ОСОБА_4 про самовідвід передано на розгляд судді ОСОБА_10 , який призначив її до розгляду на 30.10.2023 року на 09год.30хв. з викликом (повідомленням) сторін кримінального провадження.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні просила залишити заяву судді ОСОБА_4 про самовідвід без задоволення, оскільки відсутні правові підстави для її задоволення.

Інші учасники кримінального провадження, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду заяви судді ОСОБА_4 про самовідвід, в судове засідання не з`явилися. Їх неявка не перешкоджає розгляду вказаного питання.

Відповідно до статті 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Згідно вимог частини 1 статті 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.

Положеннями частин 1, 5 статті 9 КПК України встановлено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Головною метою відводу є гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод має встановлюватися згідно з:

«об`єктивним критерієм», який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність; вирішальною є саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду; позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною;

«суб`єктивним критерієм», який вимагає оцінки реальних дій, поведінки судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність; особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів іншого.

Статтею 15 Кодексу суддівської етики, затвердженого рішенням ХІ з`їзду суддів України від 22.02.2013 року, визначено, що неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи. Суддя не повинен зловживати правом на самовідвід. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у разі неможливості ухвалення ним об`єктивного рішення у справі.

Відповідно до пункту 2.1 Бангалорських принципів поведінки суддів від 19.05.2006 року, схвалених резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27.07.2006 року № 2006/23, при виконанні своїх обов`язків суддя вільний від будь-яких схильностей, упередженості чи забобонів, а згідно з їх пунктом 2.5 суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

У коментарі до Бангалорських принципів поведінки суддів, зокрема, зазначено:

справа може викликати суперечливі настрої в суспільстві та привернути надмірну увагу ЗМІ, і суддя може опинитися в ситуації, яку можна описати як «центр урагану». Іноді вага суспільної думки може схилятися в сторону конкретного бажаного результату. Однак, виконуючи суддівську функцію, суддя повинен бути стійким до впливу такого суспільного резонансу. Суддя не повинен брати до уваги те, наскільки застосовні закони чи сторони судового розгляду популярні чи непопулярні в суспільстві, серед ЗМІ, посадових осіб чи власної сім`ї або друзів судді. Суддя не може коливатися під впливом партійних інтересів, суспільного тиску чи страху критики. Незалежність суддів передбачає незалежність від усіх форм зовнішнього впливу (пункт 28);

будь-які спроби впливу на суд мають відбуватися привселюдно у залі судового засідання, виключно сторонами чи їхніми адвокатами. У певних випадках сторонні особи можуть спробувати вплинути на рішення судді в питаннях, які розглядає суд. Такі спроби слід однозначно відхиляти, від кого б вони не надходили - міністрів, політиків, державних службовців, журналістів, сім`ї чи з інших джерел. Загроза незалежності суддів може іноді набирати форму непомітної спроби впливу на ставлення судді до певної справи або ж спроб якимось чином отримати прихильність судді. Слід однозначно відхиляти будь-які спроби такого стороннього впливу на суддю, прямого чи непрямого. У деяких випадках, особливо якщо після відмови здійснено повторні спроби, судді слід повідомити про такі спроби відповідні органи. Суддя не може дозволити будь-яким родинним, суспільним чи політичним зв`язкам впливати на будь-яке судове рішення (пункт 29);

іноді може бути складно визначити, що саме становить неналежний вплив. Підтримуючи належну рівновагу між, наприклад, необхідністю захистити судовий процес від спотворення і тиску - політичного, медійного чи з інших джерел - та інтересами публічного обговорення питань, що становлять суспільний інтерес у публічному житті та у вільних ЗМІ, суддя повинен прийняти той факт, що він чи вона є публічною особою, і, відповідно, не може бути надто вразливим чи чутливим. Демократії притаманна критика осіб, які займають державні посади. Отож, у визначених законодавством межах, судді не можуть розраховувати на відсутність критики їхніх рішень, обґрунтування та мотивування та способу ведення справи (пункт 30);

якщо суддю сприймають як упередженого, громадську довіру до судової влади буде підірвано. Відтак, суддя повинен утримуватися від будь-яких дій, які дають підстави вважати, що на його рішення можуть впливати зовнішні чинники на кшталт особистих відносин з тією чи іншою стороною чи зацікавленості у результатах розгляду справи (пункт 55);

неупередженість пов`язана не лише з фактичною відсутністю ознак упередженості та наявності упереджених міркувань, але і з враженням відсутності таких ознак. Такий двоїстий аспект можна виразити за допомогою часто повторюваного вислову, що правосуддя має бути не лише здійсненим, але й однозначно сприйматися як здійснене. Критерій, який зазвичай застосовується, полягає в тому, чи виникли б у розумного спостерігача, який реалістично і практично дивиться на справу, побоювання щодо браку об`єктивності з боку судді. Питання в тому, чи існують побоювання щодо упередженості, має вирішуватися з точки зору розумного спостерігача (пункт 56);

суддя має вести справу впорядковано та ефективно, не зловживаючи процесуальними правилами. Для цього потрібна певна твердість. Суддя, що має ефективно вести процес і водночас запобігати створенню у розумної, справедливої та поінформованої особи будь-якого враження про брак неупередженості, має зберігати чітку рівновагу. Слід уникати будь-яких дій, які, на думку розумного спостерігача, викликали б (або могли викликати) обґрунтовану підозру про те, що під час виконання своїх суддівських обов`язків суддя не виявляє належної об`єктивності. Якщо виникають такі враження, вони відбиваються не лише на сторонах судового провадження, але й на довірі громадськості до судової системи в цілому (пункт 61);

суддя має бути готовим приймати рішення у справах, які предстають перед судом. Однак бувають ситуації, коли з метою захисту прав сторін і збереження громадської упевненості в чесності судової влади виникає необхідність відсторонення судді від участі у розгляді певної справи та винесення рішення в ній. З іншого боку, часті відводи суддів можуть викликати осуд суду та особисто судді з боку громадськості та призвести до необґрунтованого завантаження колег таких суддів. У сторін судового провадження може виникнути враження, що вони можуть знайти та обрати суддю для розгляду їхньої справи, а це небажано. Відтак, суддя повинен так облаштувати свої особисті й ділові справи, щоб звести до мінімуму можливість їх несумісності з суддівськими обов`язками (пункт 66);

для судді не менш важливо забезпечити, щоб правосуддя сприймалося як здійснене, адже це є одним із головних принципів права й публічного порядку. Відтак, суддя повинен вести судовий розгляд таким чином, щоб відсутність упередженості, об`єктивність і справедливість були очевидними для всіх, кого цікавить процес і його результат, аж надто для особи, яка подала клопотання. Відповідно, суддя, щодо якого подали клопотання про відвід, має пам`ятати, що від нього вимагають очевидної об`єктивності, особливо під час розгляду клопотання про відвід (пункт 87).

Статтею 7 Кодексу суддівської етики визначено, що суддя повинен старанно й неупереджено виконувати покладені на нього обов`язки.

У пункті 49 Висновку № 3 (2002) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо принципів та правил, які регулюють професійну поведінку суддів, зокрема питання етики, несумісної поведінки та безсторонності, зазначено, що судді у своїй діяльності повинні керуватися принципами професійної поведінки.

Стосовно правил поведінки судді Консультативна рада європейських суддів вважає, що кожний окремий суддя повинен забезпечувати високий ступінь професійної компетентності, мати високий рівень професійної свідомості та виконувати свої обов`язки ретельно (пункт 50 Висновку Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи № 3 (2002).

Як зазначено судом вище, суддя має уникати занадто частих відводів. Суддя має бути готовим займатися питаннями, які підлягають розгляду у суді. Численні відводи суддів можуть викликати недовіру суспільства до складу суду та цього судді, а також привести до невиправданої завантаженості його колег. У сторін судового процесу може скластися враження, що вони можуть знайти та обрати суддю для розгляду їх справи, що небажано.

З урахуванням викладеного, самовідвід має бути обґрунтованим, мати досить вагомі підстави. Така вимога спрямована на запобігання безпідставному ухиленню судді від розгляду справи.

Суддя Калинівського районного суду Вінницької області ОСОБА_4 заявив самовідвід від розгляду даного кримінального провадження, посилаючись на те, що він у період часу з 07 по 11 вересня 2023 року перебував на лікуванні в Комунальному підприємстві «Калинівська центральна районна лікарня» Калинівської міської ради, де лікувався в одній лікарняній палаті із потерпілим в даному кримінальному провадженні ОСОБА_9 , з яким познайомився та від нього дізнався про обставини вчиненого щодо нього злочину, якому надавав певні консультації в цій справі, а тому у нього склалась суб`єктивна думка відносно вчиненого стосовно ОСОБА_9 кримінального правопорушення, а тому він не може брати участь у цій справі.

Проте, суддею ОСОБА_4 до поданої ним заяви про самовідвід не додано жодних доказів на підтвердження обставин викладених в ній, зокрема не надано табель обліку робочого часу з інформацією щодо вивільнення судді від роботи у період часу з 07 по 11 вересня 2023 року; лікарняний лист чи довідку із закладу охорони здоров`я про перебування на лікуванні.

Слід зауважити, що відповідно до відкритих даних, що містяться в автоматизованій системі документообігу суду та Єдиному державному реєстрі судових рішень, суддя ОСОБА_4 не перебував на лікарняному в період часу з 07 по 11 вересня 2023 року, та в цей період ухвалював (постановлював) певні судові рішення, що спростовує його доводи, викладені у поданій заяві.

Крім цього, викладені в заяві про самовідвід обставини, не підтвердженні і потерпілою особою.

За відсутності належних доказів на підтвердження доводів поданої заяви про самовідвід, а також інших вагомих доказів на підтвердження неможливості ухвалення суддею об`єктивного рішення у справі, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для самовідводу.

Відповідно до частини 1 статті 106 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суддю може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності в порядку дисциплінарного провадження, зокрема, з підстав умисного або внаслідок недбалості порушення правил щодо відводу (самовідводу) (підпункт «д» пункту 1), безпідставного затягування або невжиття суддею заходів щодо розгляду заяви, скарги чи справи протягом строку, встановленого законом (пункт 2).

За таких обставин, суд не вбачає підстав для задоволення заяви судді ОСОБА_4 про самовідвід, оскільки не надано дійсних, обґрунтованих підстав для наявності висновку, що існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в неупередженості судді.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.3, 75, 76, 80, 81, 369-372 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву судді Калинівського районного суду Вінницької області ОСОБА_4 про самовідвід від розгляду кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000344 від 04 вересня 2023 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України, та ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя