ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду кримінальне провадження №0000319 від 20.07.2023 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 , поданої в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , на вирок Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 01 вересня 2023 року, яким:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився в смт. Очеретине, Ясинуватський район, Донецька область, маючого середню освіту, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,-

визнано винним та засуджено за ч.1 ст.309 Кримінального кодексу України (далі- КК) до покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст.75 КК звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 (один) рік.

Відповідно до п.1,2 ч.1 та п.2 ч.3 ст.76 КК покладено на ОСОБА_7 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_7 - не обирався.

Долю речових доказів та процесуальних витрат вирішено відповідно до ст.100 та ст.124 Кримінального процесуального кодексу України (далі- КПК).

В С Т А Н О В И Л А :

Оскаржуваним вироком ОСОБА_7 визнано винним у скоєні кримінального правопорушення за наступних обставин.

19 липня 2023 року ОСОБА_7 , перебуваючи на ділянці місцевості, а саме біля будинку №1А, по пр.Миру, в м.Дніпрі, де на землі побачив сліп-пакет в середині якого містилась порошкоподібна речовина білого кольору. Підібравши та оглянувши вказане, ОСОБА_7 визначив для себе його вміст як психотропну речовину амфетамін, таким чином придбав наркотичний засіб без мети збуту.

Надалі ОСОБА_7 поклав вищезазначену речовину до переднього відділу власного портфеля, одягнутого на ньому та почав пересуватись вулицями м. Дніпра, таким чином зберігав психотропну речовину амфетамін без мети збуту.

У подальшому, у вказаний день приблизно о 00 годині 30 хвилин, біля будинку №1А розташованого по проспекту Миру у м.Дніпрі, співробітниками поліції був зупинений ОСОБА_7 для перевірки для перевірки документів та на запитання поліцейських, чи має при собі заборонені предмети, відповів, що у передньому відділі власного портфеля має порошкоподібну речовину білого кольору - амфетамін.

У подальшому, 20.07.2023 у проміжок часу з 01 години 30 хвилин по 01 години 50 хвилин біля будинку № 1А по проспекту Миру у м.Дніпрі, в ході проведення огляду у ОСОБА_7 виявлено та вилучено прозорий сліп-пакет в середині якого містилась порошкоподібна речовина білого кольору - амфетамін.

Згідно висновку експерта №СЕ-19/104-23/25109-НЗПРАП від 26.07.2023 надана на експертизу 25.07.2023 порошкоподібна речовина світло-рожевого кольору масою 0,3372 г містить психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін. Маса амфетаміну в речовині складає 0,2346 г.

Згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 06 травня 2000 року №770 «Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», (із змінами) амфетамін віднесено до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено (список 2 таблиця 2).

Такі дії обвинуваченого ОСОБА_7 кваліфікована за ч.1 ст.309 КК, як незаконне придбання, зберігання психотропнної речовин без мети збуту.

В апеляційній скарзі захисник, не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, висновків суду щодо доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення та правову кваліфікацію його дій за ч.1 ст.309 КК, просить змінити вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання через його суворість. В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що суд згідно ст.66 КК визнав тільки одну обставину, яка пом`якшує покарання обвинуваченого щире каяття, але не врахував належну процесуальну поведінку ОСОБА_7 яка виразилася в його активному сприянні розкриття злочин. Також апелянт вважає, що суд не врахував дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який на дату ухвалення вироку мав вік лише 20 років, що, на думку захисника, свідчить про юність обвинуваченого, його необачливість, необізнаність та відсутність усвідомлення настання можливих наслідків за свої вчинки. Поміж іншого захисник вважає, що суд не врахував той факт, що ОСОБА_7 є внутрішньо-переміщеною особою, яка через агресію рф вимушена змінити місце свого проживання, що також, на думку захисника, має негативні наслідки. Крім того апелянт вказує на той факт, що обвинувачений ОСОБА_7 є студентом денної форми навчання у КЗ Покровський педагогічний фаховий коледж та продовжує навчання не дивлячись на скадність освітнього процесу у воєнний час, має сталі трудові відносини та місці соціальні зв`язки, за місцем проживання характеризується позитивно, отримує стипендію, соціальні виплати, як ВПО, а також неофіційно працює на будівництві, що надає йому можливість виконати покарання у виді штрафу. Також сторона захисту просить врахувати той факт, що обвинувачений ОСОБА_7 раніше до кримінальної чи адміністративної відповідальності не притягався.

Тому захисник просить змінити вирок ОСОБА_9 , на вирок Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 01 вересня 2023 року відносно ОСОБА_7 в частині призначеного покарання та призначити обвинуваченому за ч.1 ст.309 КК покарання у виді штрафу у розмірі 17 000 грн.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши захисника та обвинуваченого на підтримку доводів поданої апеляційної скарги та які наполягали на її задоволенні у повному обсязі, вислухавши думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити вирок суду першої інстанції без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження, частково дослідивши докази та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з положеннями ч.1 ст.404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, встановлених вироком суду першої інстанції, та правова кваліфікація його дій за ч.1 ст.309 КК ґрунтуються на зібраних по справі, перевірених в порядку ст.382 КПК та оцінених судом доказах, являються обґрунтованими, належним чином мотивованими, не оспорюються стороною захисту в апеляційній скарзі, а тому судом апеляційної інстанції, відповідно до ч.1 ст.404 КПК, не перевіряються.

Зі змісту апеляційної скарги убачається, що захисником фактично порушується питання про недотримання судом визначених законом вимог, що стосуються призначення покарання і пов`язані із суддівським розсудом (дискреційними повноваженнями).

Відповідно до вимог ст.ст.50, 65 ККта роз`яснюючих положень п.п.1,9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Виходячи із принципів співмірності й індивідуалізації це покарання за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.

У постанові від 06 лютого 2020 року (справа № 756/6268/18, провадження №51-1763 км 19) ККС ВС зазначив, що термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й в межах відповідної санкції статті, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

При цьому повноваження суду (його права та обов`язки), надані державою, щодо обрання між альтернативними видами покарань у встановлених законом випадках та інтелектуально-вольова владна діяльність суду з вирішення спірних правових питань, враховуючи цілі та принципи права, загальні засади судочинства, конкретні обставини справи, дані про особу винного, справедливість обраного покарання тощо, визначають поняття «судова дискреція» (судовий розсуд) у кримінальному судочинстві.

Дискреційні повноваження суду повинні відповідати принципу верховенства права з обов`язковим обґрунтуванням обраного рішення у процесуальному документі суду.

Зміст оскаржуваного вироку свідчить про те, що суд першої інстанції, вирішуючи питання щодо виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , належним чином врахував суспільну небезпеку і характер вчиненого ним кримінального правопорушення, яке згідно ст.12 КК відносяться до категорії кримінальних проступків, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий ( а.с.56), на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває (а.с.58,59), є ВПО (а.с.98-99) та навчається у КЗ Покровський педагогічний фаховий коледж (а.с.100 ).

Відповідно до ст.66 КК обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд визнав - щире каяття. Водночас обставин, які відповідно до ст.67 КК обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Переконливих аргументів, які б вказували на наявність підстав для пом`якшення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , на чому наполягає захисник, не наведено, а суд апеляційної інстанції таких підстав не вбачає з огляду на право суду на «судову дискрецію» у виборі виду і розміру покарання, яке призначено в межах санкції статті кримінального закону та не є максимальним. На думку колегії суддів відсутність у обвинуваченого офіційного місця роботи та інших легальних джерел доходу унеможливить виконання покарання у виді штрафу, про що просить захисник в апеляційній скарзі. Водночас надані стороною захисту медичні документи щодо стану здоров`я матері обвинуваченого, у даному конкретному випадку, не впливають на правильність призначеного йому виду покарання. Отже призначене обвинуваченому ОСОБА_7 покарання- є законним, справедливим, воно буде відповідати тяжкості правопорушення, сприятиме виправленню винної особи та попередженню вчинення нею нових злочинів, а також не буде становити «особистий надмірний тягар для особи», адже відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

Підсумовуючи вищенаведене колегія суддів вважає апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 безпідставною та такою, що задоволенню не підлягає, а вирок Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 01 вересня 2023 року є законним, обґрунтованим та відповідає вимогам ст.370 КПК. Підстав для його зміни чи скасування апеляційний суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407 та 418, 419 КПК, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а вирок Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 01 вересня 2023 року відносно обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.1 ст.309 КК залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили після її оголошення, але на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4