Справа № 404/9412/23
Номер провадження 1-кс/404/3655/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2023 року Слідчий суддя Кіровського районного суду міста Кіровограда ОСОБА_1 , при секретарі - ОСОБА_2 , за участю представника скаржника - адвоката ОСОБА_3 розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Кропивницькому скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність посадових осіб третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Кропивницькому) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з вище вказаною скаргою, відповідно до якої просив:

- визнати бездіяльність керівника третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Кропивницькому) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, яка полягаєу невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за повідомленням ОСОБА_4 від 23.10.2023 року;

- зобов`язати керівника третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Кропивницькому) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_5 внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальне правопорушення, за повідомленням ОСОБА_4 від 23.10.2023 року.

На обґрунтування скарги зазначено, що 23.10.2023 року ОСОБА_4 звертався до керівника третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Кропивницькому) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві з заявою про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 та ч. 2 ст. 366 КК України суддями Апеляційного суду Кіровоградської області, однак відомості до ЄРДР не внесені.

При прийнятті рішення по даній скарзі просив врахувати, що всі повідомлення про вчинення кримінальних правопорушень підлягають реєстрації у ЄРДР, навіть за умови, що результати аналізу наведених особою відомостей свідчать про відсутність ознак складу злочину.

Представник скаржника - адвокат ОСОБА_3 вимоги скарги підтримав, вказав на наявність підстав для її задоволення. Крім того, вказав, що уповноважені особи на внесення відомостей до ЄРДР слідчого відділу ДБР не відреагували на вказану заяву про вчинення злочину.

Слідчий та прокурор про розгляд скарги повідомлені належним чином, в судове засідання не з`явилися, причини неявки не повідомили, їх неявка не перешкоджає у вирішенні заявлених вимог за поданою скаргою.

Заслухавши пояснення представника скаржника, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Як вбачається зі змісту скарги та доданих до неї документів, заявник оскаржує бездіяльність посадових осіб третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Кропивницькому) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, щодо невнесення відомостей до ЄРДР за заявою ОСОБА_4 щодо можливих протиправних дій окремих суддів Апеляційного суду Кіровоградської області під час прийняття рішення по цивільній справі №389/29/17.

Згідно трекінгу поштових відправлень на веб-сайті «Укрпошта» - вказану заяву отримано 25.10.2023 року представником третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Кропивницькому) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві.

Так, в заяві про вчинення кримінального правопорушення зазначено, що у грудні 2016 року керівник Знамянської місцевої прокуратури Кіровоградської області звернувся до Знам`янського міськрайонного суду з позовною заявою до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, ОСОБА_6 про визнання недійсними наказів, визнання недійсними договорів оренди землі та зобов`язання повернути земельні ділянки.

Рішенням Знам?янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 09 серпня 2017 року у задоволенні позову керівника Знам`янської місцевої прокуратури Кіровоградської області в інтересах держави до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, ОСОБА_6 про визнання недійсними наказів, договорів оренди землі та зобов`язання повернути земельні ділянки відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Кіровоградської області від 15 листопада 2017 року апеляційну скаргу заступника прокурора Кіровоградської області задоволено, рішення Знам?янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 09 серпня 2017 року скасовано та ухвалено нове судове рішення про задоволення позову.

Визнано недійсним та скасовано наказ ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області від 28 травня 2014 року № 11-265/14-14-СГ, наказ ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області від 12 березня 2015 року № 11-1201/14-15-СГ.

Визнано недійсним договір оренди земельної ділянки загальною площею 29,32 га, кадастровий № :02:000:9016, укладений 25 травня 2015 року між ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області та ОСОБА_6 .

Визнано недійсним договір оренди земельної ділянки загальною площею 8,87 га, кадастровий № :02:000:9017, укладений 25 травня 2015 року між ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області та ОСОБА_6 .

Колегія Апеляційного суду Кіровоградської області, приймаючи вищевказане рішення зловживаючи своїм службовим становищем, діючи всупереч інтересам служби, за попередньою змовою, грубо порушили положення ч. 1 ст. 61, ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України та постанови Верховного суду України від 05.11.2014 року №3-157гс14 та у своєму рішенні відобразили діаметрально протилежний факт тому, що було визнано учасниками справи у суді першої інстанції та документально підтверджено речовими доказами, внаслідок чого внесли до офіційних документів завідомо неправдиві відомості, а саме до тексту рішення Апеляційного суду Кіровоградської області від 15.11.2017 року, тобто скоїли кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366 КК України.

З ЄДРСР встановлено, що постановою від 23 травня 2018 року Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду - касаційну скаргу ОСОБА_6 - ОСОБА_7 у справі №389/29/17 залишено без задоволення. Рішення Апеляційного суду Кіровоградської області від 15 листопада 2017 року залишено без змін.

Статтею 303 КПК України встановлено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.

Так, відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Як передбачено ч. 1 ст. 8 Закону України «Про Державне бюро розслідувань», усі отримані із заяв і повідомлень, а також виявлені з інших джерел відомості про обставини, що можуть свідчити про вчинення злочину, вносяться до Єдиного реєстру досудових розслідувань у порядку, передбаченому КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.214 КПК України, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Положення ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч.1 ст.2 КК України, згідно із якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Окрім цього, внесення відомостей до ЄРДР також врегульовано Положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженим наказом Генерального прокурора України №298 від 30.06.2020 року, згідно з пунктом 2 глави 1 розділу ІІ «Порядок формування та ведення Реєстру» якого, відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам пункту 4 частини п`ятої статті 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 4 ст.214 КПК України слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Разом з тим, зміст ч.1 ст.214 КПК України не передбачає обов`язку слідчого чи прокурора вносити до ЄРДР всі прийняті та зареєстровані ними заяви, зокрема ті, що не містять у собі короткого викладу обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Вищезазначені положення закону дають підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо ж зі змісту заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення є очевидним, що обставини, викладені в ньому, не свідчать про те, що існує ймовірність вчинення будь-якого кримінального правопорушення і ці обставини для отримання зазначеного вище висновку не потребують перевірки засобами кримінального процесу, то такі повідомлення не мають вноситися до ЄРДР і це слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Таким чином, закон передбачає необхідність попередньої оцінки (аналізу) слідчим, прокурором, слідчим суддею (у разі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до ЄРДР) змісту заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення в ньому інформації саме про кримінальне правопорушення.

Згідно з правовою позицією, викладеною у рішенні Європейського суду з прав людини (Рішення Суду «Артіко проти Італії» від 13 травня 1980 року), не гарантується захист теоретичних і ілюзорних прав, а гарантується захист прав конкретних та ефективних.

Крім того, слід зазначити, що ст. 124 Конституції України та ст. 5 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускаються, як і оскарження в будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним порядком у справі.

Згідно з пунктом 10 Постанови Пленуму ВСУ № 8 від 13.06.2007 «Про незалежність судової влади», судові рішення вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом. Процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом.

Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним порядком у справі не допускається.

Аналогічної позиції дотримується і Консультативна ради європейських суддів, яка в пункті 57 Висновку №11 (2008) до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень підкреслює, що зміст конкретних судових рішень контролюється, насамперед, за допомогою процедур апеляції або перегляду рішень у національних судах та за допомогою права на звернення до Європейського суду з прав людини.

Верховний Суд України в постанові від 15.04.2008 року у справі № 21-319во07 зазначив: «Законність процесуальних актів і дій (бездіяльності) суду, вчинених при розгляді конкретної справи, не може перевірятися, за межами передбаченого законом процесуального контролю. Намагання зробити це в конкретній справі шляхом подання окремого позову проти суду чи судді є протиправним втручанням у здійснення правосуддя і посяганням на процесуальну незалежність суду».

Згідно з ч.ч. 1, 6 ст.48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, а також фізичні і юридичні особи та їх об`єднання зобов`язані поважати незалежність судді і не посягати на неї.

Відповідно до Рішення Ради суддів України від 21.06.2013 року №Л 2 27, незгода учасника судового процесу у справі з прийнятим судовим рішенням не може бути приводом до реєстрації заяви, повідомлення про вчинене суддею кримінальне правопорушення. Рада суддів України переконана, що ініціювання кримінального переслідування судді у згаданому контексті є способом незаконного впливу на суд.

Відповідно до положень Закону України «Про Державне бюро розслідувань» Державне бюро розслідувань не здійснює нагляд за застосуванням норм чинного законодавства України при здійсненні правосуддя, а також не перевіряє законність і обґрунтованість прийнятих судом рішень.

Згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 23.05.2001 N6-рп процесуальні акти і дії суддів, які стосуються, зокрема, порушення і відкриття справ, підготовки до їх розгляду, судового розгляду справ та прийняття по ним судових рішень належать до сфери правосуддя і можуть бути оскаржені лише в судовому порядку відповідно до процесуального законодавства України. Позасудовий порядок оскарження актів і дій суддів, які стосуються здійснення правосуддя, неможливий.

З наданих до суду матеріалів вбачається, що 23.10.2023 року ОСОБА_4 звернувся із заявою про вчинення кримінального правопорушення в якій ініціює внесення відомостей до ЄРДР щодо можливих протиправних дій окремих суддів Апеляційного суду Кіровоградської області під час прийняття рішення по цивільній справі №389/29/17.

Орган досудового розслідування не є тим органом, який вправі надавати правову оцінку судовим рішенням і процесуальним діям суддів, оскільки це не може бути підставою для їх кримінальної відповідальності, а може бути лише підставою для застосування інших визначених законом заходів впливу на суддю, зокрема заходів дисциплінарного впливу.

Притягнення судді до кримінальної відповідальності є однією з форм контролю за діяльністю носіїв судової влади, завданням якої має бути досягнення балансу між засадами незалежності й недоторканності суддів та їх кримінальною відповідальністю у разі вчинення ними кримінально караного протиправного діяння.

Проте процедура притягнення судді до кримінальної відповідальності не може бути використана для здійснення тиску на суддю з метою прийняття ним потрібного судового рішення.

Таким чином, незгода учасника судового процесу у справі з прийнятим судовим рішенням не може бути приводом до реєстрації заяви, повідомлення про вчинення суддею кримінального правопорушення, у зв`язку з чим, слідчий суддя не вбачає підстав для задоволення скарги ОСОБА_4 на бездіяльність посадових осіб третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Кропивницькому) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, яка полягаєу невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Також, слідчий суддя звертає увагу, що скаржник, хоча і просить внести відомості до ЄРДР відносно колегії суддів за ч. 2 ст. 364 та ч. 2 ст. 366 КК України, однак з тексту заяви встановлено, що її суть зводиться до того, що на думку скаржника суддями було прийнято завідомо неправосудне рішення, проте ст.375 КК України (постановлення суддею (суддями) завідомо неправосудного вироку, рішення, ухвали або постанови) декриміналізована рішенням Конституційного суду України від 11.06.2020 року №7-р/2020.

Враховуючи вищевикладене, скарга ОСОБА_4 на бездіяльність посадових осіб третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Кропивницькому) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, яка полягаєу невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань задоволенню не підлягає.

Доводи скаржника зазначені по тексту скарги щодо обов`язку уповноваженої особи внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування без оцінки цими суб`єктами такої заяви (повідомлення) на предмет наявності ознак складу злочину для того, щоб вчинити процесуальну дію, яка полягає у внесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, на переконання слідчого судді, помилково сприймається скаржником, як безальтернативність автоматичного початку досудового розслідування за кожною без виключення заявою, отриманою органом досудового розслідування.

Дану скаргу подано належною особою, та слідчий суддя вважає, що строки подачі скарги не пропущені.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.40, ч. 1 ст. 214, п. 1 ч. 1 ст. 303, 376 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_4 на бездіяльність посадових осіб третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Кропивницькому) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда ОСОБА_1