Справа № 397/893/23
н/п : 1-кп/397/133/23
В И Р О К

Іменем України

20.12.2023 смт. Олександрівка

Олександрівський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Олександрівка кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 04.08.2023 за №0000207, на підставі обвинувального акту стосовно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чигирин Черкаської області, українця, громадянина України, освіта середня, який одружений, має на утриманні одну неповнолітню дитину, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

який обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_5 вчинив кримінальний проступок проти життя та здоров`я особи, а саме умисне легке тілесне ушкодження.

Так, 03.08.2023 близько 20:00 год. ОСОБА_5 перебуваючи біля буд. АДРЕСА_1 , вчинив сварку із ОСОБА_4 через особисті непорозуміння.

В ході сварки у ОСОБА_5 , на грунті раптово виниклих неприязних відносин, виник злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 .

ОСОБА_5 , доводячи до кінця свій злочинний умисел, спрямований на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , діючи умисно та цілеспрямовано, наніс останньому один удар кулаком правої руки в область правого ока, наніс один удар кулаком правої руки в область лоба, а саме по середині ділянки лоба, та наніс один удар лівою ногою в область таза справа.

В результаті злочинних дій ОСОБА_5 , спрямованих на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , останній отримав тілесні ушкодження у вигляді синців в правій підочній ділянці, в лобовій ділянці, в ділянці тазу справа, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, визнав повністю, щиро каявся, просив вибачення у потерпілого. Цивільний позов потерпілого не визнав, заперечив щодо його задоволення. Пояснив, що на емоціях вдарив потерпілого у око чи лоб. Це було влітку, точної дати не пам`ятає, близько 20 год., в АДРЕСА_1 .

Потерпілий ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснив, що подія відбулася ввечері, точної дати не пам`ятає. Він косив бур`ян біля свого двору біля свого будинку. Вийшов ОСОБА_5 та почав до нього чіплятися. Вподальшому ОСОБА_5 почав його бити. У нього на плечах була коса, а тому він захиститися не міг. З іншого боку був бетонний забор, а тому йому не було куди подітися. Захистити себе не міг, оскільки має інвалідність третьої групи. Коли він щось важке підіймає чи різко двигається, у нього тріскається зоб і йому потім роблять операцію. Тому його дії були пасивні. Їх розборонили. Надав довідку про інвалідність та індивідуальну програму на підтвердження моральних страждань, що не міг дати відсіч. З приводу наявності синяків під час лікування не зазначав. У ньому була психічна атака, а тому надані ним чеки відносяться до призначеного лікування.

Враховуючи те, що учасники судового провадження не оспорюють фактичні обставини справи, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позицій відсутні, суд провів судовий розгляд справи із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України. Наслідки розгляду судом провадження із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України учасникам процесу роз`яснено.

Оскільки, обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні дає покази правдиво та добровільно, повністю визнає провину у вчиненому кримінальному проступку, тому за згодою учасників судового провадження, суд обмежився допитом обвинуваченого, потерпілого, дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого, та висновки експертизи, так як немає жодного сумніву в добросовісності та істинності його позиції щодо обставин вчиненого ним кримінального проступку.

Таким чином, обвинувачення, висунуте обвинуваченому ОСОБА_5 відповідно до обвинувального акта, визнається судом доведеним і воно ніким не оспорюється. У зв?язку з цим суд, розглядаючи справу в межах висунутого обвинувачення, кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_5 за ч.1 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

При призначенні ОСОБА_5 покарання суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, особу винуватого, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, ОСОБА_5 вчинив кримінальний проступок, не працює, одружений, має одну неповнолітню дитину сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за місцем проживання характеризується позитивно, компроментуючими матеріалами селищна рада не володіє, раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставинами, які пом?якшують покарання обвинуваченому, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

Із врахуванням всіх обставин кримінального провадження та особи обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 покарання в межах санкції, встановленої ч.1 ст. 125 КК України у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, яке буде справедливим та необхідним у даному випадку, а також відповідатиме меті покарання та запобігатиме вчиненню обвинуваченим та іншими особами нових кримінальних правопорушень.

Потерпілим ОСОБА_4 до ОСОБА_5 заявлено цивільний позов, в якому останній просить стягнути з ОСОБА_5 на його користь моральну шкоду в розмірі 50000 грн., матеріальну шкоду в сумі 6989,20 грн. та судові витрати по справі (витрати на правову допомогу в розмірі 15000 грн.).

В обгрунтування позову вказав, що 03.08.2023 близько 20:00 год. ОСОБА_5 перебуваючи біля буд. АДРЕСА_1 , вчинив з ним сварку, у наслідок чого наніс йому удар кулаком правої руки в область правого ока, а потім в середину ділянки лоба та наніс удар лівою ногою в область таза справа.

У наслідок протиправних дій ОСОБА_5 йому спричинені тілесні ушкодження у вигляді синців в правій підочній ділянці, в лобовій ділянці, в ділянці тазу справа, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Йому у наслідок протиправних дій ОСОБА_5 заподіяна моральна шкода, яку він оцінює у 50000 грн. та яка полягає у моральних та фізичних стражданнях внаслідок спричинення йому тілесних ушкоджень, що призвело до здійснення додаткових зусиль по організації його особистого життя. Він являється особою з інвалідністю ІІІ групи та внаслідок захворювань не мав фізичної змоги протидіяти активним протиправним діям ОСОБА_5 , тобто ОСОБА_5 наносив йому удари знаючи, що він у наслідок захворювань фізично не спроможний надати відсіч, що також заподіяло йому моральні страждання.

У наслідок побиття та отриманих тілесних ушкоджень він переніс сильний стрес, що потягло за собою загострення хвороби і він 04.08.2023 звернувся до лікарні, де йому призначили курс лікування та призначили лікарські засоби, які він придбавав за власні кошти.

У ході лікування ним були придбані ліки на загальну суму 6989,20 грн., що підтверджується копіями фіскальних чеків.

Тобто, протиправними діями ОСОБА_5 йому заподіяно майнову шкоду у розмірі 6989,20 грн.

Також, на професійну правничу допомогу в суді він планував витратити 15000 грн. (а.с.16-29).

На підтвердження своїх вимог потерпілим ОСОБА_4 подано довідку до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серія 12ААБ №572974 від 29.03.2023 та індивідуальної програми реабілітації інваліда №140 щодо встановлення йому ІІІ групи інвалідності; виписку із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №3356/709 КНП «Олександрівська лікарня» Олександрівської селищної ради Кропивницького району Кіровоградської області щодо перебування на стаціонарному лікуванні в період з 04.08.2023 по 11.08.2023 та призначення лікування; витяг з амбулаторної карти; фіскальні чеки про придбання медикаментів (а.с.22-29).

У судовому засіданні потерпілий підтримав позов.

Обвинувачений позовні вимоги потерпілого не визнав, просив відмовити в їх задоволенні.

Відповідно до ст. 127-129 КПК України, під час вирішення цивільного позову про відшкодування шкоди, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно Постанови № 3 від 31.03.1989 року Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» при розгляді кримінальної справи суд зобов`язаний на основі всебічного, повного й об`єктивного дослідження обставин справи з`ясувати характер і розмір матеріальної шкоди, заподіяної злочином, наявність причинного зв`язку між вчиненим і шкодою, що настала, роль і ступінь участі обвинуваченого в її заподіянні, а також, чи відшкодовано її повністю або частково до судового розгляду справи, та визначити суму, що підлягає стягненню на відшкодування шкоди, з урахуванням доказів, як наявних у кримінальній справі, так і додатково представлених при розгляді справи.

Згідно наданої потерпілим виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №3356/709 (а.с.25) вбачається, що останній з 04.08.2023 до 11.08.2023 перебував на стаціонарному лікуванні в КНП «Олександрівська лікарня» Олександрівської селищної ради Кропивницького району Кіровоградської області з діагнозом: J44.0 Хронічна обструктивна хвороба легені з гострою респіраторною інфекцією нижніх дихальних шляхів (основний); J44.8 Інша уточнена хронічна обструктивна хвороба легені (основний); J43.8 Інша емфізема (ускладнення). Також вбачається, що ОСОБА_4 скаржився на виражену задишку в спокої, при ходінні, відчуття нестачі повітря, кашель з відходженням мокротиння, головний біль дифузного характеру, запаморочення, втрату свідомості, напади серцебиття, виражену загальну слабкість. Було проведено лікування та хворий виписаний із т.в. під нагляд с/лікаря. Призначені медичні препарати.

З наданого ОСОБА_4 витягу з амібулаторної карти (а.с.26) вбачається що він був оглянутий лікарем невропатологом та встановлено діагноз: астельно-вегетативний синдом; призначено медичні препарати.

Що ж стосується поданих потерпілим документів про витрати на лікування (а.с.27-29), то їх зміст не дає підстав стверджувати поза розумним сумнівом про те, що ці витрати і придбані лікарські препарати, спрямовані на подолання наслідків саме тілесних ушкоджень, спричинених ОСОБА_5 в ході інкримінованих йому подій.

Крім того, дані про лікарські призначення із вказівкою необхідних препаратів та фіскальні чеки про придбання медикаментів мають розбіжності та їх зв`язок із констатованими фактами не вбачається.

За таких обставин, у суду відсутні підстави встановити причинно-наслідковий зв`язок про проходження потерпілим лікування та здійснення ним витрат на наведені у ксерокопіях документів препарати та що зазначені обставини стосувалися усунення наслідків заподіяння йому в ході інкримінованих ОСОБА_5 тілесних ушкоджень.

Таким чином, та з огляду на положення ч. 1 ст. 81 ЦПК України про те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, суд вважає, що позовні вимоги потерпілого в частині матеріальної шкоди не знайшли свого підтвердження, а тому у задоволенні позовних вимог в частині матеріальної шкоди належить відмовити.

Щодо вимог цивільного позову в частині відшкодування моральної (немайнової) шкоди завданої кримінальним правопорушенням, суд приходить до наступних висновків.

Положеннями ст. 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода це зумовлені моральними стражданнями втрати немайнового характеру. Страждання викликають певні зміни у житті особи: неможливість реалізації своїх звичок і бажань, погіршення стосунків у колективі, втрата роботи, втрата довіри близьких людей, тощо. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно роз`яснень, викладених у пунктах 3, 5, 9 постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість

продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

У п. 52 рішення ЄСПЛ у справі «Ромашов проти України» від 27.07.2004 зазначено, що завдана позивачу моральна шкода не може бути виправлена лише шляхом констатації самого факту порушення.

Отже, законом установлено загальні критерії щодо меж судової дискреції у вирішенні питання про розмір грошового відшкодування моральної шкоди. Тобто визначення розміру такого відшкодування становить предмет оціночної діяльності суду.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.80 ЦПК України).

Аналізуючи зазначені потерпілим підстави для відшкодування моральної шкоди, суд вважає не обгрунтованими дані вимоги.

Так потерпілим не доведено належними доказами перенесення ним моральних та фізичних страждань внаслідок спричинення йому тілесних ушкоджень, що призвело до здійснення додаткових зусиль по організації його особистого життя (наявність будь-яких ускладнень), до істотних змін в його нормальному життєвому укладі та негативно позначилися на його моральному стані.

Що ж стосується пояснень потерпілого з приводу його інвалідності та внаслідок чого він не мав змоги протидіяти активним протиправним діям ОСОБА_5 , то зазначене не дає підстав стверджувати поза розумним сумнівом про те, що зазначені обставини мали місце. Потепілий в судовому засіданні пояснив, що під час події у нього на плечах була коса (він косив бур`ян біля двору його домоволодіння), а тому він захиститися не міг. З іншого боку був бетонний забор, а тому йому не було куди подітися. Захистити себе не міг, оскільки має інвалідність третьої групи. Коли він щось важке підіймає чи різко двигається, у нього тріскається зоб і йому потім роблять операцію. Тому його дії були пасивні. Разом з тим суд не може взяти до уваги припущення потерпілого щодо неможливості захисту внаслідок його інвалідності, оскільки відповідно до довідки до акту огляду медико-соціальної експертною комісією серія 12 ААБ №572974 від 29.03.2023 йому протипоказана важка фізична праця, робота в умовах переохолодження, запиленості, загазованості (а.с.22).

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги потерпілого ОСОБА_4 в частині відшкодування моральної шкоди не підлягають задоволенню.

Також, відповідно до ч. 1 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

В позовній заяві потерпілий просить стягнути з обвинуваченого на його користь понесені судові витрати у справі (зокрема на професійну правничу допомогу в розмірі 15000 грн.).

Оскільки потерпілим не надано належних доказів на підтвердження понесення зазначених витрат (договору чи ордеру про надання правової допомоги, детального опису виконаних робіт, акту прийому-передачі виконаних робіт, квитанції про оплату послуг), заявлені вимоги задоволенню не підлягають у зв`язку з їх недоведеністю.

Стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 на досудовому розслідуванні не застосовувалися заходи забезпечення кримінального провадження.

Підстави до вжиття заходів забезпечення кримінального провадження відсутні.

Судові витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ч.1 ст. 125 КК України, 100, 124, 368-371, 373-374, 376, 394-395, 615 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 30 (тридцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень.

У задоволенні цивільного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення моральної та матеріальної шкоди відмовити.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому.

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду через Олександрівський районний суд Кіровоградської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1