Житомирський апеляційний суд
Справа №285/3810/23 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.2 ст.286 КК Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2024 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі кримінальне провадження №285/3810/23 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_9 та потерпілої ОСОБА_7 на вирок Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 25.10.2023 відносно

ОСОБА_9 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

в с т а н о в и в :

зазначеним вироком ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

Позбавлено ОСОБА_9 права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України зараховано ОСОБА_9 до строку відбування покарання за цим вироком строк попереднього ув`язнення, починаючи з 25 жовтня 2023 року по день набрання вироком законної сили, з розрахунку, що один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання засудженому ОСОБА_9 обчислено з дня затримання - з 25 жовтня 2023 року.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь держави судові витрати в сумі 9082 грн.

Скасовано арешт накладений ухвалою слідчого судді Новоград-Волинського міськрайонного суду від 27.04.2023.

Питання про речові докази вирішено відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Відповідно до вироку суду першої інстанції, 25.04.2023 близько 06 години 45 хвилин ОСОБА_9 керував технічно справним сідловим тягачем DAF XF 105.410 реєстраційний номер НОМЕР_1 у складі з напівпричепом NFP-EUROTRAILER реєстраційний номер НОМЕР_2 . Рухаючись зазначеним транспортним засобом по автодорозі «Київ-Чоп» поблизу с. Дідовичі Звягельського району Житомирської області, водій ОСОБА_9 , в порушення вимог п. 1.10 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів №1306 від 10.10.2001 року (далі - Правила дорожнього руху) "дорожні умови - сукупність факторів, що характеризують (з урахуванням пори року, періоду доби, атмосферних явищ, освітленості дороги) видимість у напрямку руху, стан поверхні проїзної частини (чистота, рівність, шорсткість, зчеплення), а також її ширину, величину похилів на спусках і підйомах, віражів і заокруглень, наявність тротуарів або узбіч, засобів організації дорожнього руху та їх стан" та "дорожня обстановка - сукупність факторів, що характеризуються дорожніми умовами, наявністю перешкод на певній ділянці дороги, інтенсивністю і рівнем організації дорожнього руху (наявність та стан дорожньої розмітки, дорожніх знаків, дорожнього обладнання, світлофорів), які повинен ураховувати водій під час вибору швидкості, смуги руху та прийомів керування транспортним засобом", п. 2.3 б) Правил дорожнього руху: «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі», п.13.1 Правил дорожнього руху: «водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу», будучи не уважним, не врахував дорожніх умов та дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції та допустив зіткнення з трактором «Т-150К» реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_10 , який рухався в попутному напрямку.

Внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди водій ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження у вигляді: уламкові переломи кісток склепіння, основи та лицевого відділу черепа, переломи 5-7 шийних хребців, переломів 6-7 ребер справа, грудини, правої ключиці, правої лопатки, розрив зв`язок між 6-7 шийними хребцями, крововиливи під оболонки та в речовину головного мозку, забій обох легень, забій спинного мозку, рана на лобі справа, садна на правій скуловій ділянці, на правому надпліччі, на тилі правого зап`ястя і кисті, на тилі правої кисті, зовнішній поверхні правого стегна у верхній частині, на правому коліні, на лівому коліні, в правій підколінній ямці, синці в правій лобно-висково-скулово-навколоочній ділянці, на тилі правого зап`ястя, на правому надпліччі з переходом на ключичну ділянку та правий грудний м`яз, на задній поверхні шиї з переходом на праву надлопаткову ділянку, в лівій лопатковій ділянці, що входять в комплекс поєднаної тупої травми голови, тулуба та кінцівок. Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_10 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вищезазначені тілесні ушкодження мають прямий причинний зв`язок з настанням смерті та ознаки тяжких тілесних ушкоджень при житті за ознакою небезпеки для життя. Безпосередньою причиною смерті ОСОБА_10 є відкрита черепно-мозкова травма у вигляді уламкових переломів кісток склепіння, основи та лицевого відділів черепа з крововиливами під оболонки та речовину головного мозку, що ускладнилась набряком та здавленням головного мозку.

Порушення водієм ОСОБА_9 вимог пунктів 1.10, 2.3 б), 13.1 Правил дорожнього руху знаходиться у прямому причинному зв`язку із створенням аварійної обстановки та виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.

В своїй апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_7 , не оспорюючи фактичні обставини та кваліфікацію дій обвинуваченого, просить змінити вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання, як занадто суворий, а своїм рішенням, на підставі ст.75 КК України, звільнити обвинуваченого ОСОБА_9 , від відбування призначеного покарання з іспитовим строком па 2 роки. Відповідно до п.п.1, 2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України, покласти на обвинуваченого ОСОБА_9 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін. При цьому, зазначає, що в ході судового засідання та безпосередньо судових дебатів, вона - потерпіла, повідомила суду, що заподіяну шкоду їй відшкодовано повністю, до обвинуваченого ОСОБА_9 претензій не має, останній вибачився і вони примирилися, а тому просила не позбавляти ОСОБА_9 волі і призначити йому покарання умовно. Наголошує, що судом першої інстанції помилково не було враховано в сукупності при призначенні міри покарання обвинуваченому те, що він під час вчинення кримінального правопорушення не перебував в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння, та повністю відшкодував заподіяну кримінальним правопорушенням шкоду потерпілій. Вважає, що суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги безпосереднього ставлення обвинуваченого до вчиненого кримінального правопорушення, хоча поведінка ОСОБА_9 , як обвинуваченого після вчинення кримінального правопорушення, так і під час досудового розслідування та безпосереднього розгляду справи в суді, вказувала на те, що він давав правдиві покази, щиро жалкував про вчинене, реально бажав виправити ситуацію, що склалася та співчував їй як потерпілій. Наголошує, що за обставин цього кримінального провадження суд першої інстанції призначив обвинуваченому ОСОБА_9 не законне, несправедливе та неспівмірне характеру вчинених ним дій покарання, а тому є всі підстави вважати таке покарання явно несправедливим через суворість або призначеним у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, зокрема через незастосування до нього положень ст.75 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_9 в своїй апеляційній скарзі вважає вирок суду першої інстанції незаконним в частині призначеного покарання, просить його скасувати, а своїм рішенням звільнити його від відбуття призначеного покарання з встановленням іспитового строку. При цьому, звертає увагу, що матеріали провадження свідчать, що він по місцю роботи і проживання характеризується позитивно, тривалий час працює водієм великовантажного автомобіля. 23 квітня 2023 року, він як завжди був тверезим і уважно слідкував за дорожньою ситуацією, однак, про що дуже шкодує, під час керування автомобілем допустив зіткнення з трактором під керуванням потерпілого ОСОБА_11 , який рухався у попутному напрямку, тобто, не врахував обставини, які в той час мали місце, що й стало причиною ДТП. На місті ДТП зупинив автомобіль, зробив все, що було в його силах і можливостях, для надання допомоги потерпілому, вживав заходів для збереження слідів на місці ДТП, по телефону «102», «103», відповідно, на місце ДТП викликав працівників патрульної поліції, невідкладної медичної допомоги. Крім того, з самого початку своїми діями вживав заходів для відшкодування родині потерпілого завдану матеріальну і моральну шкоду, його ставлення до родини потерпілого було і залишається таким, що вони погодились на примирення. Крім того, зробив все можливе від щоб сприяти органу досудового розслідування провести повне і всебічне дослідження всіх обставин ДТП. Звертає увагу, що матеріали провадження свідчать про наявність обставин, які дають суду підстави для звільнення його від відбуття призначеного покарання з встановленням іспитового строку в порядку ст.75 КК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи обвинуваченого ОСОБА_9 , його захисника та потерпілої в підтримку поданих апеляційних скарг, думку прокурора, яка просила залишити вирок суду першої інстанції без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, а також вирок суду першої інстанції в межах, передбачених ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню з таких підстав.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_9 , правильність встановлених фактичних обставин кримінального провадження та правова кваліфікація його дій за ч.2 ст.286 КК України, ніким з учасників судового розгляду не оскаржується, визнавались обвинуваченим під час судового розгляду в суді першої інстанції, тому наведені обставини апеляційним судом не перевіряються.

В свою чергу, санкція ч.2 ст.286 КК України, за якою ОСОБА_9 притягується до кримінальної відповідальності, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

У відповідності до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як вважає апеляційний суд, вказаних вимог кримінального закону суд першої інстанції в повній мірі не дотримався.

Проаналізувавши доводи апеляційних скарг обвинуваченого та потерпілої щодо суворості призначеного покарання, апеляційний суд вважає їх обґрунтованими, при цьому виходить з наступного.

Відповідно до вимог ст.65 КК України суд призначає покарання з урахуванням ступеню тяжкості скоєного злочину, особи винного та обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до положень ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами та не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Зі змісту оскарженого судового рішення вбачається, що суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_9 врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (тяжке), його суспільну небезпечність та тяжкі наслідки - смерть особи, дані про особу винного, який є одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, до кримінальної відповідальності раніше не притягувався, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, стан здоров`я останнього, а також взяв до уваги відсутність обтяжуючих покарання обставин та обставини, що пом`якшують покарання - щире каяття у скоєному, активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування шкоди потерпілій.

З урахуванням вище зазначеного, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про призначення обвинуваченому ОСОБА_9 покарання за ч.2 ст.289 КК України, у виді позбавлення волі на певний строк.

Однак, висновки суду першої інстанції про неможливість застосування до ОСОБА_9 звільнення від відбування покарання з випробуванням відповідно до ст.75 КК України, апеляційний суд, в даному конкретному випадку, знаходить помилковими.

Так, згідно з вимогами ст.75 КК України, в разі того, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

На думку апеляційного суду, суд першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , зазначених вимог кримінального закону не дотримався. Рішення суду першої інстанції про призначення обвинуваченому ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі, яке підлягає реальному відбуванню, ухвалено без належного врахування тяжкості злочину, особи винного та обставин справи.

Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_9 , суд першої інстанції не повно врахував дані про ступінь тяжкості вчиненого останнім правопорушення, особу обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, наявність обставин, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, які б обтяжували покарання.

На переконання апеляційного суду, посилання судом першої інстанції у вироку на вище зазначені обставини носить лише формальний характер.

Так, на переконання апеляційного суду, судом першої інстанції фактично не враховано, хоча встановлено та досліджено, обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, а саме його щире каяття у скоєному, активне сприяння розкриттю правопорушення, відшкодування шкоди потерпілій (згідно пояснень в судовому засіданні апеляційного суду потерпілої та обвинуваченого сума відшкодування становить 550000 грн), у зв`язку з чим потерпілою взагалі не подавався цивільний позов щодо відшкодування шкоди (а.п.102), будь-які претензії до обвинуваченого у неї відсутні.

Заслуговує на увагу й те, що потерпіла просила в суді першої інстанції не застосовувати до обвинуваченого покарання у виді позбавлення волі. Висловлена така позиція останньою і в апеляційній скарзі (застосування 75 КК України) та підтримана безпосередньо в суді апеляційної інстанції. Крім того, останньою підтверджено і відсутність до обвинуваченого ОСОБА_9 претензій, факт примирення з нею, як і повне відшкодування обвинуваченим завданої шкоди.

Крім того, судом першої інстанції не достатньо враховано і посткримінальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_9 після вчинення ДТП, зокрема те, що останній зупинився після пригоди, робив все необхідне за своїх можливостей для надання допомоги потерпілому ОСОБА_10 , вживав заходів для збереження слідів на місці ДТП, по телефону на місце ДТП викликав працівників патрульної поліції та невідкладної медичної допомоги. При цьому, фактично з події ДТП вживав відповідних заходів для відшкодування родині потерпілого завданої матеріальної і моральної шкоди. Вище зазначені обставини, дійсно свідчать що свідчить про наявність у обвинуваченого критичного ставлення до своїх дій та готовність нести кримінальну відповідальність за вчинене.

Апеляційний суд вважає, що ці обставини, а також дані про особу обвинуваченого, який є одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, працює, має виключно позитивні характеристики за місцем проживання та роботи, до кримінальної відповідальності раніше не притягувався, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває (а.п.131-138), за врахування позиції потерпілої, за відсутність обставин, які б обтяжували покарання, обставин, що пом`якшують покарання - щире каяття у скоєному, активне сприяння розкриттю правопорушення, відшкодування шкоди потерпілій, в своїй сукупності та співвідношенні об`єктивно призводять до висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_9 можливе без ізоляції його від суспільства, а тому є можливим звільнити його від відбування покарання з випробуванням відповідно до ст.75 КК України із застосуванням обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що поза увагою суду першої інстанції залишилися важливі обставини, які мають значення під час вибору заходу примусу. Сукупність цих обставин підтверджує неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Апеляційні скарги підлягають задоволенню, а вирок Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 25.10.2023 відносно ОСОБА_9 в частині призначеного покарання в порядку п.4 ч.1 ст.409 КПК України - зміні.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги потерпілої ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_9 задовольнити.

Вирок Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 25.10.2023 відносно ОСОБА_9 в частині призначеного покарання змінити.

Застосувати ст.75 КК України та звільнити ОСОБА_9 від відбування основного покарання із випробуванням та встановленням іспитового строку тривалістю 3 роки.

На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_9 обов`язки:

1)періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2)повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та навчання.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення.

Судді :