ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 638/1500/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/252/24 Суддя-доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.4 ст.185 КК України
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2024 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

потерпілого - ОСОБА_7 ,

представника потерпілого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого - ОСОБА_9 ,

захисника - ОСОБА_10 ,

розглянувши в приміщенні Харківського апеляційного суду в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційними скаргами першого заступника керівника Харківської обласної прокуратури ОСОБА_11 та представника потерпілого ОСОБА_8 на вирок Дзержинського районного суду м.Харкова від 24 серпня 2023 року стосовно ОСОБА_9 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Дзержинського районного суду м.Харкова від 24.08.2023 року ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець Харківської області, Дергачівського району, смт. Козача Лопань, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, офіційно не працюючого, на утриманні малолітніх дітей не має, раніше не судимого, зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_9 звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки.

Відповідно до ст.76 КК України, покладено на ОСОБА_9 наступні обовязки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Контроль за виконанням вироку покладено на місцеві органи пробації.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_9 до набрання вироком законної сили не обирати.

Скасовано арешт, накладений ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 23.12.2022, з майна, а саме: 2-х флаконів масла «Matorox» «City Lube» по 100 мл., цепок «КМС» XIIEL/IISPEED/Hollow Plates, цепок «SHIMANO» /CN-H601-11/116L, мультикул «Cycledesing», колесо «American closic terrain 29 tudo less», велосипед без колес марки «Ridley Fenix SLic 2020», червоно - чорного кольору з написом «Ridley».

Речові докази, а саме: велосипед чорно-блакитного кольору, «Trek Procaliber 9.6 2017», з велокомп`ютером TM «sigma 1200» сідлом білого кольору «san marco», бризговиком, двома тримачами для фляжок «topcage» та «eline», парою педалей блакитного кольору; велосипед сріблястого кольору, Omnium CXC Titanium (58), с.н. НОМЕР_1 , двома тримачами для фляжок «eline», з велокомт`ютером TM «sigma 700», парою педалей «shimano», сідлом чорного кольору «CR-MO», чорною сумкою «ibera», крилом «san marco»; окуляри «РОС clarity» блакитного кольору; герметик «Effetto Mariposa 100 ml», упаковка мастила «shimano 100 ml», упаковка мастила «smoove 125 ml»; сідло «proxim 650»; педалі «shimano SPD-M540» велосипед марки «Bergamont Grandurance Expert 2020» чорного кольору з золотими написами, колеса Mavic Crossmax Elite Disc 29, Sram XD, 100?142, вело комп`ютер BB BCP-16W DashBoard Wireless.12F чорного кольору, шолом «Calibr en 1078-2012+A12012», чорно білого кольору, обмотка руля «ВВВ» ВНТ-05, білого кольору, окуляри марки « POC Clarity» блакитного кольору, 2 флакони масла «Matorox» «City Lube», 100 мл., цепок «КМС» XIEL/IISPEED/Hollow, Plates, цепок «SHIMANO» /CN-H601-11/1164, мультикул «Cycledesing», колесо «American closic terrain 29 tudo less», * велосипед без колес марки «Ridley Fenix SLic 2020», червоно - чорного кольору з написом «Ridley», 2 флакони масла «Matorox» «City Lube», , 100 мл., цепок «KMO» XI/ISPEED/Hollow. Plates, цепок «SHIMANO» /CN-H601-11/116L, мультикул «Cycledesing», колесо «American closic terrain 29 tudo less», велосицед марки. «Votec VC». чорного кольору зі сріблясто-сірими написами, велосипед марки Trek Procaliber 9.8, блакитно - зеленого кольору залишити у потерпілого ОСОБА_7 .

Речові докази, а саме: велосипед марки «ВН» модель «G6» та марки Bianchi Via Nirone 7 RC; велоаксесуари: два кріплення для фляжок марки «Longus» білого та чорного кольорів, двоє вело окулярів марки «Prizm» чорні та «OAKLEY» білі, вело насос марки «Longus» з монометром, вело насос марки «West Biking», два комплекти бортових лопаток марки «Ice Toolz»-TOO- 51-53, вело сумка марки «Sahoo», смазка для ланцюга марки «Motorex» 809343, об?ємом 100 мл., велосипедний комп`ютер марки «ВВВ» модель «ВСР-32 W», велосипедний комп`ютер марки «ВВВ» модель «ВСР-22» - залишено у користуванні ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 .

Цивільний позов ОСОБА_13 про стягнення з ОСОБА_9 матеріальної шкоди у розмірі 47000 грн. залишено без розгляду.

Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_9 в частині стягнення матеріальної шкоди у розмірі 223 903,51 грн залишено без розгляду.

Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_9 в частині стягнення моральної шкоди задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_7 суму моральної шкоди у розмірі 50 000 грн.

Вказаним вироком встановлено, що ОСОБА_9 , будучи постійним клієнтом магазину з продажу велосипедів та аксесуарів «Best Bikes», який розташований за адресою: м. Харків, проспект Людвіга Свободи, 47, приїхав до магазину 31.03.2022 з метою купівлі вело деталей, де побачив, що приміщення магазину має пошкодження внаслідок агресії Російської Федерації, відсутнє світло та сигналізація. В цей час у нього виник умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у приміщення, в умовах воєнного стану.

Так, 03 квітня 2022 року о 10 год. 15 хв. ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у період воєнного стану, поширеного на території України, будучи обізнаним про Указ Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та Закон України № 2102-ІХ від 24.02.2022 «Про Затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», підготувавшись заздалегідь, приїхав разом з раніше не знайомим водієм автомобіля марки ГАЗ 3302, державний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_14 та ввівши його в оману, щодо своїх дій, діючи умисно, з корисливого мотиву, підійшов до двоповерхової будівлі магазину з продажу велосипедів та аксесуарів Best Bikes», який розташований за адресою: м. Харків, проспект Людвіга Свободи, 47, та, підтягнувшись за карниз, розбив пошкоджене вікно та заліз до приміщення торгівельного залу магазину, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, умисно з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи спричинення майнової шкоди та бажаючи її настання, з метою незаконного власного збагачення, почав передавати водієві ОСОБА_14 у вікно велосипед марки «Bergamant Grandurance Expert 2020» вартістю згідно висновку експерта за результатами судово - товарознавчої експертизи № 590М від 25.11.2Q22 - 54706 грн. 66 коп., велосипед марки «Trek Procaliber 9.6 2017» вартістю згідно висновку експерта за результатами судово товарознавчої експертизи № 590М від 25.11.2022 - 36568 грн. 62 коп., велосипед марки «Trek Procaliber 9.8» вартістю згідно висновку експерта за результатами судово - товарознавчої експертизи № 590М від 25.11.2022 - 95078 грн. 42 коп., велосипед ВН G6 (2014); вартістю згідно висновку експерта за результатами судово - товарознавчої експертизи № 590М від 25.11.2022 - 39494 грн. 11 коп., велосипед «Bianchi Via Nirone 7RC» вартістю згідно висновку експерта за результатами судово - товарознавчої експертизи № 590М від 25.11.2022 27792 грн. 15 коп., окуляри Oakley Sutro різних кольорів - 1 шт., вартістю згідно висновку експерта за результатами судово - товарознавчої експертизи № 590М від 25.11.2022 - 1070 грн. 73 коп. мастило Motorex Dry Power 100ml - 1 шт., вартістю згідно висновку експерта за результатами судово товарознавчої експертизи № 590М від 25.11.2022 - 308 грн. 05 коп., вело комп`ютер ВВВ ВСР-32W MicroBoard Wireless 13F white, вартістю згідно висновку експерта за результатами судово - товарознавчої експертизи № 590М від 25.11.2022 1132 грн. 16 коп, вело комп`ютер ВВВ ВСР-22 MicroBoard Wired 13F white, вартістю згідно висновку експерта за результатами судово - товарознавчої експертизи №590М від 25.11.2022 - 833 грн. 76 коп., вело комп`ютер ВВВ ВСР-16 W Dash Board Wireless 12F white, вартістю згідно висновку експерта за результатами судово - товарознавчої експертизи № 590М від 25.11.2022 - 965 грн. 41 коп., велосипед Omnium СХС Titanium (58) вартістю згідно висновку експерта за результатами судово - товарознавчої експертизи № 590М від 25.11.2022 52073 грн. 72 коп., окуляри РОС AIM Kaklopyrit Blue Violet/Silver Mirror Cat.3, вартістю згідно висновку експерта за результатами судово товарознавчої експертизи № 590М від 25.11.2022 - 4388 гри. 23 коп., герметик для аварійного ремонту Effetto Mariposa Espresso - 1 шт., вартістю згідно висновку експерта за результатами судово - товарознавчої експертизи № 590М від 25.11.2022 - 356 грн. 91 коп., мастило для ланцюга Smoove Universal Chain Lube 125ml - 1 піт., вартістю згідно висновку експерта за результатами судово - товарознавчої експертизи № 590М від 25.11.2022 - 506 грн. 40 коп., мастило Shimano PTFE Lube 100ml - 1 шт., вартістю згідно висновку експерта за результатами судово - товарознавчої експертизи № 590М від 25.11.2022 - 234 грн. 92 коп., сідло PROLOGO Proxim W650 Sport Pas, 155мм, Т2.0, Black, вартістю згідно висновку експерта за результатами судово - товарознавчої експертизи № 590М від 25.11.2022 - 2486 грн. 67 коп., педалі Shimano PD-M540 SPD, вартістю згідно висновку експерта за результатами судово - товарознавчої експертизи № 590М від 25.11.2022 2272 грн. 23 коп., педалі Shimano PD-RS500 SPD-SL, вартістю згідно висновку експерта за результатами судово - товарознавчої експертизи № 590М від 25.11 2022 - 1862 грн. 95 коп., педалі Shimano PD-M520 SPD, вартістю згідно висновку експерта за результатами судово - товарознавчої експертизи № 590М від 2541.2022 - 1461 грн. 57 коп., педалі Shimano 105 PD-5800 SPD-SL, зартістю згідно висновку експерта за результатами судово - товарознавчої експертизи № 590М від 25.11.2022 - 3027 грн. 88 коп., велосипед VOTEC VC Comp 29 вартістю згідно висновку експерта за результатами судово - товарознавчої експертизи № 590М від 25.11.2022 - 25451 грн. 76 коп., мастило Motorex Dry Pover 100ml - 1 шт., вартістю згідно висновку експерта за результатами судово - товарознавчої експертизи № 590М від 25.11.2022 - 308 грн. 05 коп., мастило Motorex City Lube 100ml - 2 шт., вартістю за 1 шт. - 250 грн. 42 код., загальною вартістю згідно висновку експерта за результатами судово - товарознавчої експертизи № 590М від 25.11.2022 - 500 грн. 84 коп., ланцюг Shimano 105/SLX/E-Bike CN-HG601-11 sp +QUICK LINK - 1 шт., зартістю згідно висновку експерта за результатами судово - товарознавчої експертизи № 590М від 25.11.2022 - 2205 грн. 82 коп., велосипед Ridley Fenix SLiC вартістю згідно висновку експерта за результатами судово - товарознавчої експертизи590М від 25.11.2022 - 75331 грн. 37 коп., герметик для аварійного ремонту Effetto Mariposa Espresso - 2 пгг., вартістю за 1 шт. - 356 грн. 91 коп., загальною вартістю згідно висновку експерта за результатами судово - товарознавчої експертизи № 590М від 25.11.2022 - 715 грн. 58 коп., мультитул марки «Venzo» 14 в 1, вартістю згідно висновку експерта за результатами судово - товарознавчої експертизи № 590М від 25.11.2022 - 438 грн. 82 коп., колеса Вилсет Leeze CC 58 Road EVO WASO QR Wheelset, Black/White, вартістю згідно висновку експерта за результатами судово - товарознавчої експертизи № 590М від 25.11.2022 - 36568 грн. 62 коп., колеса Вилсет Leeze CC 58 Road EVO WASO QR Wheelset, Black, вартістю згідно висновку експерта за результатами судово - товарознавчої експертизи № 590М від 25.11.2022 - 36568 грн. 62 коп., колеса Вилсет Leeze СС 58.78 Road EVO WASO QR Wheelset, вартістю згідно висновку експерта за результатами судово - товарознавчої експертизи № 590М від 25.11.2022 - 38031 грн. 37 коп., колеса Вилсет Mavic Crossmax Elite Disc 29, Sram XD, 100x142, вартістю згідно висновку експерта за результатами судово - товарознавчої експертизи № 590М від 25.11.2022 - 10239 грн. 21 коп., окуляри Oakley JawBreaker Black, вартістю згідно висновку експерта за результатами судово - товарознавчої експертизи № 590М від 25.11.2022 - 1053 грн. 18 коп., окуляри Oakley Sutro різних кольорів - 5 шт., вартістю за 1 нгг. - 1073 грн. 73 коп., загальною вартістю згідно висновку експерта за результатами судово - товарознавчої експертизи № 590М від 25.11.2022 - 5353 грн. 65 коп., ланцюг Shimano XT CN-M8100 12sp - 2 шт., вартістю за 1 шт. - 1546 грн. 71 коп., загальною вартістю згідно висновку експерта за результатами судово - товарознавчої експертизи № 590М від 25.11.2022 - 3093 грн. 42 коп., покришка Continental UltraSport III 700*250 - 2 шт., вартістю за 1 шт. - 734 грн. 88 коп., загальною вартістю згідно висновку експерта за результатами судово - товарознавчої експертизи № 590М від 25.11.2022 - 1469 грн. 76 коп., покришка MTTORIA Road Zaffiro Pro V 700*250 Foldable Full Black G2.0 - 2 шт., вартістю за 1 шт. - 746 грн. 00 коп., загальною вартістю згідно висновку експерта за результатами судово - товарознавчої експертизи № 590М від 25.11.2022 - 1492 грн. 00 коп., а той у свою чергу складав їх у свій автомобіль. ОСОБА_9 з місця сконання злочину зник, обернувши викрадене майно на свою користь, розпорядившись ним на свій розсуд, спричинивши тим самим потерпілому ОСОБА_7 , матеріальну шкоду у великих розмірах на загальну суму 565443 грн. 62 коп.

Не погодившись з рішенням районного суду перший заступник керівника Харківської обласної прокуратури ОСОБА_11 та представник потерпілого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 подали на нього апеляційні скарги.

В своїй апеляційній скарзі перший заступник керівника Харківської обласної прокуратури ОСОБА_11 просить скасувати вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме необґрунтованим застосуванням ст.75 КК України, що не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Просить ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_9 покарання за ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Обґрунтовуючи свою апеляційну вимогу прокурор посилається на те, що суд не в повній мірі врахував фактичні обставини цього кримінального провадження, а саме вчинення ОСОБА_9 в умовах воєнного стану, мотив вчинення злочину був виключно корисливий, оскільки предметами злочину стали велосипеди, запчастини та аксесуари до них. Крім того, як зазначає, прокурор, внаслідок злочинних дій обвинуваченого спричинено збитків потерпілому на загальну суму 565443 грн. 62 коп., що також не свідчить про дріб`язковість вчиненого правопорушення.

Крім того, прокурор в апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_9 покарання та звільняючи його від відбуття цього покарання на підставі ст. 75 КК України, недостатньо врахував позицію потерпілого і відомості про особу обвинуваченого, який, будучи працездатною особою, ніде не працевлаштований.

Представник потерпілого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 в своїй апеляційній скарзі просить скасувати вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання, призначивши ОСОБА_9 покарання в межах санкції ч.4 ст.185 КК України без застосування положень ст.75 КК України. Апелянт також просить задовольнити позов ОСОБА_7 до ОСОБА_9 в повному обсязі, стягнувши моральну (немайнову) шкоду у розмірі 250 000 грн.

В обґрунтування своєї апеляційної вимоги, представник потерпілого зазначає, що повернення викраденого майна сталося завдяки діям працівників поліції, які вилучили це майно у ОСОБА_9 , відшкодування матеріальної шкоди було не добровільним, злочин було вчинено в умовах воєнного стану.

Крім того, апелянт вказує на те, що внаслідок злочинних дій ОСОБА_9 потерпілий ОСОБА_7 переніс сильний емоційний стрес, що призводить до негативних наслідків, які залишаються назавжди й істотно змінюють спосіб життя, внаслідок чого зазнав значних душевних та фізичних страждань.

Заслухавши доповідь головуючого судді, доводи прокурора та представника потерпілого, які просили задовольнити апеляційні скарги сторони обвинувачення, думку обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_10 , які заперечували проти задоволення поданих апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга першого заступника керівника Харківської обласної прокуратури ОСОБА_11 підлягає задоволенню, а апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_8 належить задовольнити частково, виходячи з наступного.

Дії обвинуваченого кваліфіковано правильно, висновки суду відносно фактичних обставин справи, які в суді першої інстанції не заперечувались і відносно яких відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України докази не досліджувались, колегія суддів на підставі ч.2 ст.394 та ч.1 ст.404 КПК України, не перевіряє.

Перевіряючи вирок в частині правильності призначення покарання

ОСОБА_9 , колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, з урахуванням доводів апеляційних скарг прокурора та представника потерпілого, конкретних фактичних обставин справи, а також фактичного змісту вироку, не в повній мірі виконав вимоги ст.ст. 50, 65 КК України.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання суд в кожному випадку і щодо кожного засудженого, який визнається винним у вчиненні злочину, повинен дотримуватися вимог ст. 65 КК України, а саме: враховувати характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу засудженого та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, оскільки саме через останні реалізується принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначене судом покарання повинно бути достатнім, для виправлення засуджених і попередження здійснення ними нових злочинів.

Призначаючи вид та розмір покарання ОСОБА_9 суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно зі ст.12 КК України є тяжким злочином; наслідки, що настали; суспільну небезпеку вчиненого злочину, а також, враховував відомості про особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують покарання, та відсутність обтяжуючих покарання обставин.

Крім того, вирішуючи питання про призначення міри покарання суд першої інстанції врахував відомості про особу обвинуваченого, який є громадянином України, з вищою освітою, одружений, офіційно не працевлаштований, на утриманні малолітніх дітей не має, перебував у ділових та дружніх відносинах з потерпілим, раніше не судимий, на обліку у лікаря-нарколога та у лікаря-психіатра не перебуває.

Судом першої інстанції також враховано, що ОСОБА_9 визнав вину в повному обсязі та відшкодував потерпілим матеріальні збитки.

Відповідно до ст.66 КК України, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , суд визнав щире каяття у скоєному, добровільне відшкодування завданого збитку.

Колегія суддів не погоджується з апеляційними доводами предстанвика потерпілого про відсутність обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченого, - щирого каяття, оскільки як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду в судах першої та апеляційної інстанції, обвинувачений повністю визнавав себе винним та висловлював щирий жаль з приводу вчиненого ним протиправного діяння.

Апеляційний суд також бере до уваги правові висновки, що містяться у п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.

Щире каяття це певний психічний стан винної особи, коли вона засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, що об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям всіх відомих їй обставин вчиненого діяння, вчиненням інших дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину, або відшкодування заданих збитків чи усунення заподіяної шкоди.

Щире каяття повинно ґрунтуватися на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки, її осуді, бажанні виправити ситуацію, яка склалась, та нести кримінальну відповідальність за вчинене.

Крім того, в ході судового розгляду в суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_9 повністю відшкодував потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду у розмірі 223 903 грн., що не оспорювалося та не спростовано стороною обвинувачення під час апеляційного розгляду.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність, в даному конкретному випадку, обставини, що помякшує покарання обвинуваченого, - щирого каяття, а тому апеляційні доводи представника потерпілого в цій частині, на переконання колегії суддів, - є суб`єктивними та безпідставними.

В силу ст.67 КК України, обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , судом не встановлено.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції у повній мірі врахував вимоги кримінального закону, що містяться у нормах ст.ст. 50, 65, 66 КК України, а саме додержуючись принципу законності, індивідуалізації, справедливості та обґрунтованості покарання, а також врахував відомості про особу обвинуваченого, та правильно встановив та врахував обставини, що пом`якшують покарання.

При цьому належить врахувати, що згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, тобто судове рішення повинно виконувати функцію особистої та загальної превенції.

З урахуванням наведеного, суд прийшов до правомірного висновку, за переконанням колегії суддів, щодо виду та міри призначеного обвинуваченому ОСОБА_9 покарання за ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років, тобто в мінімальних межах, передбачених санкцією цього закону.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора та представника потерпілого про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність і невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, колегія суддів вважає, що вони заслуговують на увагу, з огляду на наступне.

За змістом апеляційної скарги прокурор та представника потерпілого, останні не оспорюють призначений судом ОСОБА_9 вид та розмір покарання за ч. 4 ст. 185 КК України, а лише не погоджуються із застосуванням до ОСОБА_9 правового інституту звільнення від відбування покарання на підставі ст.75 КК України.

Згідно приписів ч. 1 ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване.

Статтею 50 КК України передбачено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Відповідно до положень ст.65 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», - особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів; більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів; у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Виправлення як мета покарання - це той наслідок, якого прагне досягнути держава передбаченими законом заходами примусу. Виправлення засудженого це ті певні зміни в його особистості, які утримують його в подальшому від вчинення нових злочинів. З моральної точки зору, виправлення засудженого і є кінцевою метою покарання.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню.

Крім того, при визначенні виду і розміру покарання необхідно також враховувати принцип «пропорційності», коли призначене особі покарання є непропорційним втручанням держави у права людини (остаточне рішення ЄСПЛ від 30.01.2015 у справі «Швидка проти України» (Shvydka v. Ukraine), заява № 17888/12), а також автономну концепцію поняття «покарання» в практиці ЄСПЛ, яка передбачає, що «покарання переслідує подвійну мету покарання і стримування від вчинення нових злочинів» (рішення від 09.10.2003 у справі «Езех и Коннорс проти Сполученого Королівства» (Ezeh and Connors v. UK), заяви № 39665/98, № 40086/98).

Питання призначення покарання та звільнення від його відбування визначають форму реалізації кримінальної відповідальності в кожному конкретному випадку з огляду на суспільну небезпечність і характер злочину, обставини справи, особу винного, а також обставини, що пом`якшують або обтяжують покарання, тощо.

Вирішення цих питань належить до дискреційних повноважень суду, що розглядає кримінальне провадження по суті, який і повинен з урахуванням всіх перелічених вище обставин визначити вид і розмір покарання та ухвалити рішення.

Так, призначаючи покарання ОСОБА_9 за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років та звільняючи останнього від відбування покарання з випробуванням, відповідно до положень статті 75 КК України, суд першої інстанції врахував обставини вчинення кримінального правопорушення та його наслідки, відомості про особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують покарання: щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку, часткове повернення викраденого майна; відсутність обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_9 , ставлення обвинуваченого до скоєного, у звязку з чим суд дійшов висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_9 можливо без ізоляції його від суспільства.

Але з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не може погодитися, оскільки він не ґрунтується на загальних засадах призначення покарання, встановлених ст.ст.50, 65 КК України, у зв`язку з тим, що суд першої інстанції в достатній мірі не врахував фактичні обставини кримінального провадження, ступінь тяжкості, мету та спосіб вчиненого ОСОБА_9 кримінального правопорушення, його мотив, відомості щодо особи останнього, а також інші обставини, що відображають особливості конкретного кримінального правопорушення у межах даної кримінально-правової кваліфікації.

Верховна Рада України 03 .03.2022 року прийняла Закон України № 2117-IX «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо посилення відповідальності за мародерство» (далі Закон № 2117-IX), яким внесла зміни до частини четвертої статей 185187, 189 та 191 КК України однакового змісту: їх доповнено кваліфікуючою ознакою вчинення злочинів «в умовах воєнного або надзвичайного стану».

Із 07.03.2022 року (після набрання чинності Законом № 2117-IX) вчинення крадіжки в умовах воєнного стану кваліфікується за ч. 4 ст. 185 КК України.

Вчинення крадіжки в умовах воєнного стану законодавець врахував як чинник, який суттєво підвищує суспільну небезпеку, будь-якої крадіжки, вчиненої в умовах воєнного стану, що обумовлює кваліфікацію вчиненого за відповідною частиною ст. 185 КК України.

Як вбачається з формулювання обвинувачення, визнаного судом першої інстанції доведеним, ОСОБА_9 03.04.2022 року, у період воєнного стану, поширеного на території України, будучи обізнаним про Указ Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та Закон України № 2102-ІХ від 24.02.2022 «Про Затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», підготувавшись заздалегідь, приїхав разом з раніше не знайомим водієм автомобіля марки ГАЗ 3302, державний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_14 та ввівши його в оману, щодо своїх дій, діючи умисно, з корисливого мотиву, підійшовши до магазину з продажу велосипедів та аксесуарів «Best Bikes», та, підтягнувшись за карниз, розбив пошкоджене вікно і заліз до приміщення торгівельного залу магазину, звідки викрав велосипеди та аксесуари і деталі до них. Після чого з місця сконання злочину зник, обернувши викрадене майно на свою користь, розпорядившись ним на свій розсуд, спричинивши тим самим потерпілому ОСОБА_7 , матеріальну шкоду у великих розмірах на загальну суму 565443 грн. 62 коп.

При цьому апеляційний суд бере до уваги, що викрадене обвинуваченим майно не є товарами першої необхідності та було повернуто потерпілому працівниками поліції, а не самим ОСОБА_9 .

Про зазначені обставини, які потрібно враховувати суду при ухваленні остаточного судового рішення та призначенні покарання винній особі, також зазначає Верховний Суд в своїх постановах від 29.11.2023 року (справа №754/3214/22) та від 30.08.2023 року (справа № 629/1724/22).

Крім того, під час апеляційного розгляду потерпілий ОСОБА_7 пояснив суду, що він перебував у дружніх стосунках з обвинуваченим, а частину викраденого майна йому повернули працівники поліції.

Колегія суддів також бере до уваги, що обвинувачений ОСОБА_9 зник з місця вчиненого злочину та в подальшому реалізував частину викраденого майна потерпілого, про що останній дізнався випадково від сторонніх осіб.

Отже, ОСОБА_9 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, яке відноситься до тяжких злочинів відповідно до ст.12 КК України, вчинений злочин є умисним, скоєний з корисливих мотивів та носить високий ступінь суспільної небезпечності, оскільки обвинувачений вчинив цей злочин в умовах воєнного стану, майже на початку повномасштабного вторгнення рф на територію України.

Також належить врахувати, що з матеріалів цього кримінального провадження вбачається, що на час вчинення кримінального правопорушення за ч.4 ст.185 КК України ОСОБА_9 офіційно не був працевлаштований, вчинив кримінальне правопорушення з корисливих мотивів, з проникненням у приміщення, тобто свідомо порушив закон з метою збагачення.

Обґрунтовуючи звільнення обвинуваченого від відбування покарання на підставі ст.75 КК України, суд першої інстанції не навів конкретних та обґрунтованих обставин, які давали можливість звільнення ОСОБА_9 від відбування покарання з випробуванням, а сам факт відсутності претензій матеріального характеру з боку потерпілого не є достатньою підставою для застосування до обвинуваченого положень ст.75 КК України.

Крім того, доказів, які б свідчили про наявність у ОСОБА_9 тяжких особистих обставин, які б були поштовхом до вчинення останнім кримінального правопорушення, матеріали кримінального провадження не містять та стороною захисту таких доказів не надано.

Колегія суддів також зазначає, що суд першої інстанції неповною мірою врахував, що законодавець свідомо посилив кримінальну відповідальність за вчинення злочинів, вчинених під час дії воєнного чи надзвичайного стану, оскільки ціллю було втримання можливого росту злочинності під час війни, коли люди залишили свої домівки, поїхали із заощадженнями і цінностями в інші області держави чи взагалі в інші держави. Обсяг роботи правоохоронних органів із початком повномасштабного вторгнення рф в Україну також суттєво зріс. Тому законодавець врахував фактор «воєнного стану», адже він безпосередньо відображається на діяльності як правоохоронної системи, так і на житті пересічних громадян.

В тексті пояснювальної записки до законопроекту закону, яким було внесено відповідні зміни до КК України чітко вказано, що законодавець вважає, що доповнення деяких статей про кримінальні правопорушення проти власності цією кваліфікуючою ознакою (в т.ч. крадіжки) зумовлене тим, що «… суспільна небезпечність таких дій істотно підвищується в умовах воєнного або надзвичайного стану».

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання , необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Крім того, виходячи з вимог матеріального та процесуального закону, в абз.2 п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 р. звертається увага суддів на те, що рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване.

Проте, на думку колегія суддів, наведені в оскаржуваному судовому рішенні мотиви, з яких суд першої інстанції дійшов висновку про можливість звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, не є достатніми та переконливими для застосування до ОСОБА_9 положень ст.75 КК України.

За таких обставин, обґрунтовуючи ухвалене рішення, суд першої інстанції, всупереч приписів, передбачених ст.ст. 370, 374 КПК України, не навів обґрунтованих висновків у сукупності з іншими обставинами справи про можливість застосування до обвинуваченого положень ст. 75 КК України, а також недостатньо врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, фактичні обставини кримінального провадження, загальну вартість викрадених товарів, які не є товарами першої необхідності.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції безпідставно звільнив ОСОБА_9 від відбування призначеного покарання з випробуванням.

Що стосується щирого каяття ОСОБА_9 і відсутність матеріальних претензій з боку потерпілого, то ці обставини, при наявності вищевказаних обставин, не є достатньою підставою для застосування ст.75 КК України і звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням.

Колегія суддів критично ставиться до доводи сторони захисту про необхідність звільнення обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням з тієї підстави, що він позитивно характеризується, одружений та має батьків похилого віку, які потребуються його догляду та допомоги, оскільки ці обставини існували і на час вчиненого злочину, але не спинили ОСОБА_9 від протиправних дій, а тим більше в умовах воєнного стану, коли більшість населення нашої держави внаслідок військової агресії з боку рф опинилася в скрутному матеріальному та життєвому становище, в тому числі люди були вимушені покинути свої домівки, поїхали в інші області держави чи взагалі в інші держави.

Крім того, колегія суддів враховує послідовну практику Верховного Суду, згідно з якою щире каяття само собою не є підставою для звільнення від відбування покарання, а лише характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину (постанова колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 22.03.2018 року провадження № 51-2607 км 18 , справа № 759/7784/15-к).

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про неправильне звільнення судом першої інстанції обвинуваченого ОСОБА_9 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, а відтак, застосування судом першої інстанції щодо обвинуваченого положень ст. 75 КК України вважає неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, оскільки таке звільнення не сприятиме меті покарання - виправлення засудженого і попередженню вчинення нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст. 409 КПК України підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, тобто застосування закону, який не підлягає застосуванню, що в даному випадку потягло за собою неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання, а тому згідно з вимогами ст.ст. 413, 420 КПК України є підставою для скасування вироку суду першої інстанції в частині призначеного покарання та ухвалення нового вироку судом апеляційної інстанції в цій частині.

Виходячи з вимог ст. ст. 50, 65 КК України, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відповідно до ст. 12 КК України відносяться до тяжкого злочину, вищенаведені фактичні обставини кримінального провадження, сукупність усіх вищезазначених відомостей про особу винного, позицію потерпілого, відшкодування обвинуваченим матеріальної шкоди, а також враховує наявність обставин, що пом`якшують покарання відповідно до ст. 66 КК України, відсутність обтяжуючих покарання обставин, та вважає, що ОСОБА_9 повинен реально відбувати покарання у виді позбавлення волі в мінімальних межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України.

На переконання колегії суддів, саме таке покарання відповідатиме загальним засадам призначення покарання, є пропорційним характеру вчинених дій, їх небезпечності, необхідним та достатнім для досягнення мети покарання - виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Переглядаючи оскаржуваний вирок в межах апеляційної скарги представника потерпілого ОСОБА_8 щодо незгоди з оскаржуваним судовим рішенням в частині вирішення цивільного позову, колегія суддів вважає, що ці апеляційні доводи є суб`єктивними та безпідставними, з наступних підстав.

Згідно до ч. 5 ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Частина 1 ст. 1167 ЦК України визначає загальні підстави відшкодування моральної шкоди: моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, котра її завдала, за наявності її вини у заподіянні такої шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно з ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Положеннями ч. 3 ст. 23 ЦК України передбачено, що якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування (ч. 4 ст. 23 ЦК України).

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 9 постанови № 4 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року - визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

Як вбачається з оскаржуваного вироку, суд першої інстанції, прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність часткового задоволення вимог потерпілого ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди у сумі 50 000 грн, з огляду на всі фактичні обставини справи, характер та обсяг душевних страждань, яких зазнав потерпілий в результаті викрадення обвинуваченим майна.

Зокрема, з формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, вбачається, що діями обвинуваченого ОСОБА_9 було спричинено потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду у великих розмірах на загальну суму 565443 грн. 62 коп.

Під час судового розгляду в судах першої та апеляційної інстанції потерпілий ОСОБА_7 пояснив, що матеріальна шкода у цьому кримінальному провадженні йому відшкодована в повному обсязі.

При цьому, представник потерпілого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 в своїй апеляційній скарзі просить задовольнити цивільний позов ОСОБА_7 в частині стягнення з ОСОБА_9 на користь потерпілого моральної шкоди в сумі 250 000 грн.

В обґрунтування свої апеляційних доводів представник потерпілого зазначила, що потерпілий ОСОБА_7 переніс сильний емоційний стрес, що призводить до негативних наслідків, які залишаються назавжди й істотно змінюють спосіб життя, внаслідок чого зазнав значних душевних та фізичних страждань.

Згідно з ч. 1 ст. 1195 ЦК України, фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо, за наявності належних доказів понесених витрат.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю, розмір відшкодування якої визначається судом залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення, тощо), з урахуванням стану здоров`я потерпілого, тяжкості вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану.

Зважаючи на характер та обсяг душевних страждань потерпілого ОСОБА_7 внаслідок вчиненого злочину, зміни його звичайного укладу та способу життя, суд правомірно стягнув з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_7 моральну шкоду в сумі 50 000 грн, яка відповідає тяжкості перенесених моральних страждань.

При цьому, суд першої інстанції взяв до уваги дружні стосунки між потерпілим та обвинуваченим, які передували до вчиненого злочину, а також вірно врахував моральні страждання, яких зазнав ОСОБА_7 у зв`язку з протиправною поведінкою обвинуваченого, а тому, враховуючи вимоги розумності і справедливості, дійшов обґрунтованого та вмотивованого висновку, що позов про відшкодування моральної шкоди підлягає частковому задоволенню на суму 50 000 грн.

Згідно положень ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд, залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє у ньому.

Статтею 374 КПК України передбачено, що мотивувальна частина обвинувального вироку повинна містити підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому чи залишення його буз розгляду.

Під час перевірки матеріалів кримінального провадження колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції всебічно, повно і неупереджено досліджені матеріали кримінального провадження щодо цивільного позову, що пред`явлений потерпілим ОСОБА_7 , та обґрунтовано визнано можливим частково задовольнити цивільний позов, з наведенням відповідних мотивів прийнятого ним рішення.

Згідно роз`яснень, що містяться в п.п.3 та 5 Постанови Пленуму ВСУ №4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Апеляційні доводи представника потерпілого про необхідність зміни вироку та збільшення суми стягнення з обвинуваченого на користь ОСОБА_7 моральної шкоди до 250 000 грн. з тієї підстави, що потерпілий зазнав негативних змін його життя, на думку колегії суддів, є суб`єктивними та безпідставними, оскільки зазначені обставини вже враховані судом першої інстанції при вирішенні цивільного позову потерпілого ОСОБА_7 , з наведенням в оскаржуваному вироку обґрунтованих і вмотивованих мотивів прийнятого рішення.

Таким чином, судом першої інстанції належним чином враховано характер кримінального правопорушення, глибину, тривалість та обсяг душевних страждань потерпілого ОСОБА_7 внаслідок вчиненого кримінального правопорушення, та як наслідок обґрунтовано дійшов висновку про стягнення з обвинуваченого в рахунок відшкодування моральної шкоди 50 000 грн., а тому, на переконання колегії суддів, в повній мірі відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, що за своїм розміром відповідатиме характеру і обсягу спричинених страждань потерпілій, а тому апеляційна скарга представника потерпілого ОСОБА_8 підлягає частковому задоволенню.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б тягли за собою скасування оскаржуваного обвинувального вироку та призначення нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції, не вбачається.

Поряд з цим належить врахувати, що відповідно до вимог ч.15 ст. 615 КПК України, в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 420, 371, 373, 374, 615 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу першого заступника керівника Харківської обласної прокуратури ОСОБА_11 задовольнити.

Апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Дзержинського районного суду м.Харкова від 24 серпня 2023 року стосовно ОСОБА_9 в частині призначеного покарання скасувати.

Призначити ОСОБА_9 покарання за ч.4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_9 рахувати з дня з моменту затримання останнього в порядку звернення вироку до виконання.

В решті вирок Дзержинського районного суду м.Харкова від 24 серпня 2023 року стосовно ОСОБА_9 залишити без змін.

Вирок набирає чинності з моменту його проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий -

Судді -