КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря - ОСОБА_4

прокурора - ОСОБА_5

обвинуваченого - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 20 грудня 2023 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 17.02.2024 року включно з визначенням застави, -

В С Т А Н О В И Л А:

На розгляді Солом`янського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження №0002422 по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 20.12.2023 року задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 17.02.2024 року включно з визначенням застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 53 680 (п`ятдесят три тисячі шістсот вісімдесят) гривень та покладено на обвинуваченого обов`язки, передбачені ч.5 ст. 194 КПК України у разі внесення застави.

На дану ухвалу захисник ОСОБА_7 , діючи в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 20.12.2023 року та ухвалити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що при продовженні ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стороною обвинувачення не наведено доказів на підтвердження існування ризиків передбачених ч.1 ст. 177 КК України, а висновки суду про доведеність ризиків переховування обвинуваченого від суду та впливу на свідків і потерпілого не узгоджуються з матеріалами кримінального провадження та не підтверджуються доказами дослідженими в судовому засіданні.

Також вказує, що жодний допитаний на досудовому розслідуванні свідок не підтвердив вплив на нього з боку ОСОБА_6 , а тому висновки суду про ймовірність впливу обвинуваченого на свідків не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні. Обвинувачений не вчиняв спроб втечі, не переховувався від слідства та суду, не вчиняв вплив на свідків та потерпілого і ризик знищення або спотворення речових доказів також відсутній.

Крім того, при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд належним чином не врахував обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа, та дані, які характеризують особу обвинуваченого, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки, а лише формально зазначив, що обвинуваченому інкримінується вчинення злочину, що відноситься до особливо тяжких, що фактично і стало підставою для продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Апелянт вважає, що в оскаржуваній ухвалі не наведено будь-яких реальних підстав та ризиків, які б свідчили про необхідність продовження найсуворішого запобіжного заходу, а сторона обвинувачення у судовому засіданні не довела недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, а саме те, що обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешті не зможе запобігти ризикам, наведеним у клопотанні.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 на підтримку доводів апеляційної скарги захисника, думку прокурора, який заперечував проти поданої захисником апеляційної скарги, перевіривши матеріали контрольного провадження №1-кп/760/282/23 (справа №760/19085/22) за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 та апеляційні доводи, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скаргизахисника, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів даної справи, 20.12.2023 року під час розгляду кримінального провадження №0002422, у якому ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, а також те, що ризики, передбачені п.п 1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, які слугували підставою для обрання та продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу продовжують існувати, а саме обвинувачений може переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

За змістом положень ч.1 та ч.2 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Вирішуючи питання за клопотанням прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції зазначив, що останній обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, що дає підстави вважати, що з метою уникнення можливого покарання у разі визнання його винуватим, ОСОБА_6 може вживати заходи спрямовані на переховування від суду.

Також суд врахував, що ОСОБА_6 раніше неодноразово судимий, не має постійного зареєстрованого місця проживання в м. Києві, офіційно не працевлаштований, а отже не має стабільного джерела доходу, що свідчить про існування ризику вчинення іншого кримінального правопорушення.

Враховуючи наведені обставини, а також продовження існування вищезазначених ризиків, суд продовжив ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з визначенням застави, оскільки саме такий запобіжний захід зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого на даному етапі розгляду кримінального провадження та запобігти встановлених судом ризикам.

Європейський суд з прав людини неодноразово в своїх рішення наголошував, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до положень ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Таким чином, розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд, для прийняття законного й обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики ЄСПЛ, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Переглядаючи ухвалу суду першої інстанції про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильних висновків, оскільки конкретні обставини кримінального провадження, ступінь суспільної небезпеки інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, та тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, враховуючи дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, офіційно не працевлаштований, а отже немає стабільного доходу для задоволення своїх побутових питань, а також наявність встановлених судом ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, свідчить про неможливість застосування стосовно ОСОБА_6 іншого більш м`якого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, оскільки він не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого під час розгляду даного кримінального провадження.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що при продовженні ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стороною обвинувачення не наведено доказів на підтвердження існування ризиків передбачених ч.1 ст. 177 КК України, а в оскаржуваній ухвалі не наведено будь-яких реальних підстав та ризиків, які б свідчили про необхідність продовження найсуворішого запобіжного заходу, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки у клопотанні прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою доведено існування обставин, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою і судом першої інстанції встановлена об`єктивна наявність ризиків, визначених п.п. 1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а також доведена недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам зазначеним у клопотанні прокурора.

За викладеним, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала Солом`янського районного суду м. Києва від 20.12.2023 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою винесена з додержанням вимог кримінального процесуального закону, є законною та обґрунтованою і підстав для її скасування та обрання ОСОБА_6 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, про що ставиться питання в апеляційній скарзі його захисника, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 422-1 КПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 - залишити без задоволення, а ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 20 грудня 2023 року, якою продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 17.02.2024 року включно з визначенням застави - без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: __________________ _________________ __________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3