Провадження № 1-кп/638/1747/23
УХВАЛА

Іменем України

06 жовтня 2023 року м. Харків

Дзержинський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника адвоката ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002128 від 13 серпня 2023 року, відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, громадянина України, з середньою освітою неодруженого, малолітніх дітей та осіб похилого віку на утримання не має, не є особою з інвалідністю, військовозобов`язаний, перебуває на посаді водія 8 механізованої роти 3 механізованого батальйону в/ч НОМЕР_1 , у званні солдат, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , раніше не судимий

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення-злочину передбаченого ч.1 ст.115 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Дзержинського районного суду м. Харкова знаходиться справа за обвинувальтним актом у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002128 від 13 серпня 2023 року, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

Ухвалою судді Дзержинського районного суду м .Харкова ОСОБА_1 від 05 жовтня 2023 року призначено підготовче судове засідання по вказаному кримінальному провадженню.

В підготовчому судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження відносно ОСОБА_4 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки продовжують існувати ризики встановлені під час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме передбачені ст. 177 КПК України.

Захисник обвинуваченого, ОСОБА_4 , адвокат ОСОБА_5 та обвинувачений, ОСОБА_4 , щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою поклалися на розсуд суду.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового процесу та дослідивши матеріали кримінального провадження, вважає що клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Згідно ч.3 ст.315 КПК України суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

При вирішенні питання про необхідність ув`язнення особи вагомою підставою є ризик переховування цієї особи від правосуддя та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином. При цьому переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують.

Відповідно до матеріалів справи, ОСОБА_4 був призначений на посаду водія 8 механізованої роти 3 механізованого батальйону в/ч НОМЕР_1 .

Порушуючи вимоги вказаних вище нормативно-правових актів ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, став на шлях злочинної діяльності при наступних обставинах.

13.08.2023 близько о 17:00 годині, точний час в ході досудового розслідування не встановлено, солдат ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуваючи на посаді водія 8 механізованої роти 3 механізованого батальйону в/ч НОМЕР_1 , повертаючись разом з військовослужбовцями в/ч НОМЕР_1 : ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 з АДРЕСА_2 , на транспортному засобі ВАЗ 212300 реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_7 , на тимчасове місце розташування в/ч НОМЕР_1 в лісовий масив, розташований поблизу АДРЕСА_2 , де на фоні неприязних відносин у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виник умисел направлений на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині. Далі діючи з прямим умислом спрямованим на позбавлення життя головного сержанта 1 взводу 8 механізованої роти 3 механізованого батальйону в/ч НОМЕР_1 , молодшого сержанта ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, приїхавши на тимчасове місце розташування в/ч НОМЕР_1 в лісовий масив, розташований поблизу АДРЕСА_2 , де реалізуючи свій злочинний намір ОСОБА_4 , вийшов з вищевказаного транспортного засобу та підійшов до дверцят водія і через відкрите водійське вікно, направивши автоматичну зброю у бік ОСОБА_7 , який знаходився у положенні сидячи на водійському сидінні вказаного автомобіля, здійснив декілька пострілів по ОСОБА_7 з закріпленої за ним зброї - автомату АКС - 74У № НОМЕР_4 1991 року випуску.

Своїми кримінально-протиправними діями ОСОБА_4 , згідно висновку експерта №12-17/145Брт/23 від 13.08.2023 року, спричинив військовослужбовцю в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді: вогнепального кульового наскрізного пошкодження лівої бокової поверхні живота з вихідними ранами на лівому стегні; вогнепального кульового наскрізного пошкодження лівої бокової поверхні живота з вихідними ранами в правій пахвовій ділянці; вогнепального кульового наскрізного пошкодження живота; вогнепального наскрізного кульового пошкодження правого стегна; вогнепального наскрізного кульового пошкодження правого стегна; вогнепального наскрізного кульового пошкодження правого стегна; вогнепального наскрізного кульового пошкодження правого стегна; вогнепального наскрізного кульового пошкодження правого стегна; вогнепального наскрізного кульового пошкодження правого стегна.

Причиною смерті гр. ОСОБА_7 явилися множинні наскрізні кульові вогнепальні поранення тулуба та кінцівок з множинними пошкодженнями судин та кишківника, що призвело до масивної крововтрати.

За ступенем тяжкості, вогнепальні наскрізні кульові поранення з пошкодженням судин та кишківника (рани № НОМЕР_5 ) мають ознаки тяжких тілесних пошкоджень за критерієм небезпеки для життя (пп. 2.1.3 б «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних пошкодженню Наказу №6 від 17.01.1995р. МОЗ України»).

Наскрізні кульові вогнепальні поранення (№1,2,6,7,8,9) за ступенем тяжкості мають ознаки тілесних пошкоджень ЛЕГКОГО ступеня тяжкості з КОРОТКОЧАСНИМ розладом здоров`я (пп. 2.3.1а «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних пошкодженню Наказу №6 від 17.01.1995р. МОЗ України»). Утворилося прижиттєво від пострілу з вогнепальної зброї (пристрою) з неблизької дистанції, снаряд (куля) якої (якого) володів високою кінетичною енергією та пробивною дією.

На підставі вищевикладеного, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення-злочину передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, а саме у вбивстві, тобто в умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині.

Вина ОСОБА_4 , повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: протоколами огляду місця події, протоколом затримання особи в порядку ст. 208 КПК України, протоколами допиту свідків: ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_4 , речовими доказами.

ОСОБА_4 , обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від семи до п`ятнадцяти років.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

- переховуватись від органів досудового розслідування та/ або суду;

-незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні;

- вчинити інше кримінальне правопорушення.

Ризик переховуватись від органів досудового розслідування та/ або суду підтверджується тим, що ОСОБА_4 усвідомлює, що підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 15 років має реальну можливість отримати значний термін покарання у виді позбавлення волі. Враховуючи те, що ОСОБА_4 обізнаний про можливе покарання у виді позбавлення волі та те, що він вчинив особливо тяжке кримінальне правопорушення, наявні достатні підстави вважати, що ОСОБА_4 буде переховуватись від органу досудового розслідування, прокуратури та суду.

Згідно рішень Європейського суду з прав Людини - Суворість покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти або повторного вчинення злочинів («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

ОСОБА_4 може фізично або психологічно незаконно впливати на потерпілих та інших підозрюваних у кримінальному провадженні, тим самим примусити змінити свої показання або взагалі відмовитись від них, щоб уникнути покарання.

Ризик вчинити інше кримінальне правопорушення, підтверджується тим, що ОСОБА_4 , будучи професійним військовим перебуваючи на посаді водія 8 механізованої роти 3 механізованого батальйону в/ч НОМЕР_1 , має фізичну, психологічну підготовку, навички володіння вогнепальною зброєю та вибуховими речовинами, може впливати на свідків вчиненого злочину, та в умовах військового стану продовжувати злочинну діяльність та вчинювати інші кримінальні правопорушення усвідомлюючи невідворотність покарання

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Так, згідно ст.ст. 7-9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У рішенні по справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 Європейський суд з прав людини вказав, що наявність вагомих підстав підозрювати затриманого у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою. У рішенні по справі «W. проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилитись від слідства.

Застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 спрямоване на забезпечення посилення контролю за місцем перебування останнього, виконання ним процесуальних обов`язків, попередження та своєчасне припинення вчинення останнім незаконного впливу на потерпілу та запобігання вчинення інших кримінальних правопорушень.

Вчинення ОСОБА_4 особливо тяжкого злочину, зухвалість способу вчинення дає достатні підстави вважати, що останній при застосуванні більш м`якого заходу, ніж тримання під вартою, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, у подальшому продовжити вчиняти інші правопорушення, що свідчить про наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Приймаючи до уваги вищевикладене, враховуючи наявність ризиків, передбачених п. 1, п. 3, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також оцінюючи сукупність обставин, а саме: тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 в разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачуються, дані про особу обвинуваченого, обставини вчинення кримінального правопорушення, його суспільну небезпечність, суд вважає, що застосування відносно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу недостатнє для запобігання ризикам, передбаченим п.1,3,5 ч. 1 ст.177 КПК України, тому вважає за необхідне продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

Відповідно до пункту 1 частини 4 ст. 183 КПК України, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства.

Враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. 177, 178 КПК України, та те, що ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні злочину, вчиненому із застосуванням насильства, суд не визначає розмір застави у даному кримінальному провадженні.

Керуючись ст.ст.177, 182, 183 КПК України суд,-

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 - задовольнити.

Продовжити відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 04 грудня 2023 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1