ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 187/1454/22
УХВАЛА

"02" листопада 2023 р. смт. Петриківка

Петриківський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання

ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисників: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , розглянувши у судовому засіданні клопотання прокурора про звернення застави в дохід держави та обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000137 від 08.05.2021 року відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця

смт Миколаївка Дніпропетровської області, прож.:

АДРЕСА_1 ,

не працює, раніше судимого:

18.03.2015 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 185 КК України 1 рік позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнено з випробувальним терміном 1 рік;

22.09.2016 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186 КК України 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано по вироку Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська до відбуття 5 років 4 місяці позбавлення волі;

22.03.2017 року Петриківським районним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 70, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України 3 роки позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України частково приєднано по вироку Заводського районного суду м. Дніпродзержинська до відбуття 5 років 5 місяців позбавлення волі;

05.07.2017 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 70, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України 3 роки позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України призначене по даному вироку покарання поглинути, призначеним по вироку Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 22.03.2017 року до відбуття 5 років 5 місяців позбавлення волі.

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень,

передбачених ч. 4 ст. 186, ч. ч. 3, 4 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України,

В С Т А Н О В И В

19.12.2022 року до Петриківського районного суду Дніпропетровської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000137 від 08.05.2021 року відносно ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186, ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 263, ч. 3 185 КК України.

02.11.2023 року у судовому засідання прокурор ОСОБА_3 заявив клопотання про звернення застави в дохід держави та обрання обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що 02.11.2022 року ухвалою слідчого судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області відносно ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 01.01.2023 року та визначено заставу в розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 99240 грн.

Згідно з повідомленням начальника ДУ «ДУВП № 4» від 28.12.2022 вих. № 4/5-21224 заарештований за ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 03.11.2022 ОСОБА_7 , 1995 р.н. 28.12.2022 звільнений з-під варти під заставу у розмірі 99240 грн.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_7 з моменту внесення застави мав виконувати обв`язки: з`являтися за викликом прокурора та суду; не відлучатись з населеного пункту в якому він зареєстрований та проживає без дозволу прокурора або суду; повідомляти прокурора або суду про зміну свого місця проживання; утримуватись від спілкування із свідками та потерпілими у даному кримінальному провадженні.

Однак, на дату призначення судових засідань ОСОБА_7 неодноразово не з`являвся до суду, обґрунтовуючи це відсутністю фінансової можливості прибути до суду, в т.ч. до останнього, внаслідок систематичних неявок без поважних причин, судом приймалось рішення про застосування приводу, а саме: 06.03.2023, 26.04.2023, 12.07.2023, 14.08.2023. При цьому слід зауважити, що ОСОБА_7 жодного разу не з`явився самостійно в судове засідання, а 18.05.2023 був доставлений в супроводі працівників поліції, що дало змогу суду провести судове засідання. При цьому обвинувачений ОСОБА_7 не з`являючись в судові засідання не повідомляє про причини своєї неявки будь-яких документів про поважні причини не надає.

Крім цього, обвинуваченим ОСОБА_7 порушено обов`язок не відлучатись з населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає без дозволу прокурора або суду, наразі встановлено, що ОСОБА_7 18.10.2023 перебував в районі вокзалу м. Дніпра, разом з своїм братом ОСОБА_8 , який був затриманий працівниками поліції за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України. Того ж дня ОСОБА_7 був допитаний в якості свідка слідчим ВП № 8 ДРУП в рамках кримінального провадження № 0000714, де в ході допиту підтвердив, що він разом з братом 18.10.2023 вранці залишив населений пункт в якому проживав та намагався супроводити брата до знайомих.

Тому, є підстави для звернення застави, внесеної обвинуваченим ОСОБА_7 в дохід в держави виходячи з наступного:

- відповідно до ч. 7 ст. 42 КПК України підозрюваний, обвинувачений зобов`язаний виконувати обов`язки, покладені на нього рішенням про застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

- відповідно до ч. 8 ст. 182 КПК України «у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави».

Зважаючи на тяжкість вчинених ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, найбільш обґрунтованим та необхідним є застосування щодо нього запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою, оскільки існують ризики переховування обвинуваченого від органів досудового розслідування та/або суду, з метою уникнення понесення покарання. Зокрема поведінка самого обвинуваченого ОСОБА_7 свідчить про те що він не бажає виконувати покладені на нього обов`язки - систематично не з`являвся в судові засідання, незаконно впливати на потерпілого та свідка у кримінальному провадженні, шляхом вмовляння, підкупу, психологічними чи фізичними методами впливу, з метою відмови або зміни в подальшому ними свідчень; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, так як ОСОБА_7 не має стійких соціальних зв`язків, не має постійного місця роботи, неодноразово вчиняв майнові злочини проти власності, завдаючи матеріального збитку особам зневажливо ставлячись до скоєного, на шлях виправлення не став, майнову шкоду завдану потерпілим не відшкодував.

Тому, просить суд обрати обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти настанню вказаних ризиків, та визначити обвинуваченому розмір застави у розмірі вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що буде достатнім забезпечити виконання процесуальних обов`язків особою, що обвинувачується, у вчиненні тяжкого злочину.

Захисник ОСОБА_4 заперечували проти клопотання прокурора про звернення застави в дохід держави та обрання обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою пояснивши, що

ОСОБА_7 зареєстрований та має постійне місце проживання по АДРЕСА_1 , має на утриманні двох неповнолітніх дітей, не являвся в судові засідання так як хворів і знаходився на стаціонарному лікуванні.

Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав думку захисника, не з`являвся до суду в зв`язку із хворобою та відсутністю коштів на проїзд, зобов`язується приїжджати до суду.

Захисник ОСОБА_5 , обвинувачена ОСОБА_9 заперечували проти клопотання прокурора.

Суд, вислухавши учасників кримінального провадження, вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 виходить з наступного.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Перевіряючи наявність ризиків відповідно до вимог ст. 178 КПК України, суд зважає на те, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою.

Ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, на існування яких вказує прокурор у клопотанні, а саме: переховування обвинуваченого ОСОБА_7 від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого та свідка у кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, у суді не знайшли свого підтвердження, оскільки жодних належних та допустимих доказів на підтвердження вказаних тверджень не надані. Такий висновок співвідноситься також з рішенням ЄСПЛ у справі «Клішин проти України», відповідно до якого наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Крім того, виходячи з матеріалів провадження, органаом досудового слідства ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, за які законом передбачені покарання у вигляді позбавлення волі на строк: за ч. 4 ст. 186 КК України, від семи до десяти років, за ч. 3 ст. 185 КК України від трьох до шести років, за ч. 4 ст. 185 КК України від п`яти до восьми років, за ч. 1 ст. 263 КК України від трьох до семи років, раніше обвинувачений був судимий за умисні злочини, не працює.

Однак суд звертає увагу, що ОСОБА_7 має постійне зареєстроване місце проживання в АДРЕСА_1 , ухвалою слідчого судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 3.11.2022 року до нього був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою і визначена застава в розмірі 99 240 грн , яка була внесена на рахунок ТУ ДСА України в Дніпропетровській області і обвинувачений був звільнений 28.12.2022 року з під варти, відповідно довідки ОСОБА_7 знаходився на амбулаторному лікування у медичному закладі КПП МКЛ « із 06.06.2023 року із діагнозом піоторакс із норицею, правобічна гостра емпієма плеври, вірусний гепатит. Кахексія, токсична енцефалопатія і був виписаний 27.06.2023 року, судові засідання відкладались із-за не доставлення до суду обвинуваченої ОСОБА_9 і про це були попереджені всі учасники судового засідання, 2.11.2023 року обвинувачений з`явився до суду і був допитаний по суті обвинувачення, а тому суд дійшов до висновку про передчасність зміни запобіжного заходу обвинуваченому на тримання під вартою, звернення застави в розмірі 99 240 грн в дохід держави та повторно встановлення застави.

Відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Згідно з ч. 1 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що прокурором не доведено наявність ризиків, а саме: незаконного впливу обвинуваченим на свідків та потерпілих у кримінальному провадженні, можливістю останнього переховуватися від суду та вчинення ним інших злочинів, тому в задоволенні клопотання про звернення застави в дохід держави та обрання обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та повторного застосування застави слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 110, 331 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ

Відмовити в задоволенні клопотання прокурора про звернення застави в дохід держави та обрання обвинуваченому ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1