Справа № 344/9672/23
Провадження № 1-кп/344/429/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2024 року місто Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участі секретарів с/з: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ,

прокурора: ОСОБА_6 ,

захисника: ОСОБА_7 ,

обвинуваченого: ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Івано-Франківськ кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що народився у селі Загвіздя, Тисменицького району, Івано-Франківської області, що зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, одруженого, на утриманні має двоє малолітніх дітей, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_8 порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

Вказане кримінальне правопорушення вчинено за таких обставин.

Так, 09.12.2022 близько 20 години 08 хвилин, водій ОСОБА_8 , керуючи автомобілем марки Opel Astra, реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухався по вул. Івасюка, зі сторони вул. Хоткевича у напрямку вул. Миколайчука, у м. Івано-Франківську. Дана ділянка дороги призначена для двох напрямків руху, має по дві смуги для руху в кожному напрямку, які розділені горизонтальною дорожньою розміткою 1.3. Правил дорожнього руху України.

В той час нерегульованим пішохідним переходом, який знаходиться біля будинку № 62 та позначений інформаційно-вказівними знаками 5.38.1 «Пішохідний перехід» і горизонтальною дорожньою розміткою 1.14.1 «зебра», проїзну частину дороги вул. Івасюка, зліва на право відносно напрямку руху автомобіля марки Opel Astra, реєстраційний номер НОМЕР_2 , переходила пішохід ОСОБА_9 . У відповідності до вимог п. 4.16 Правил дорожнього руху України, пішохід ОСОБА_9 під час переходу проїзної частини позначеними пішохідними переходами мала перевагу у русі.

Водій ОСОБА_8 , маючи технічну можливість завчасно виявити пішохода, проявив неуважність під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, своєчасно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, не надав переваги у русі пішоходу, внаслідок чого допустив зіткнення передньою правою частиною автомобіля Opel Astra із пішоходом ОСОБА_9 , яка переходила проїзну частину дороги вул. Івасюка.

При цьому ОСОБА_8 порушив вимоги Правил дорожнього руху України, а саме:

п. 2.3., в якому зазначено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

п. 4.16. а), у відповідності до вимог якого пішохід має право на перевагу у русі під час переходу проїзної частини позначеними нерегульованими пішохідними переходами, а також регульованими переходами за наявності на те відповідного сигналу регулювальника чи світлофора;

п. 12.1., відповідно до якого під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен урахувати дорожню обстановку, стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним;

п. 12.2 згідно якого, у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги;

п. 12.3., згідно якого у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди;

п. 18.1, який вказує, що водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Внаслідок порушення ОСОБА_8 ПДР України сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження, які згідно висновку судово-медичного експерта відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечними для життя в момент спричинення, чи в клінічному перебігу через різні проміжки часу спричиняють загрозливі для життя явища і котрі без надання медичної допомоги за звичайним своїм перебігом закінчуються чи можуть закінчуватися смертю.

Таким чином, ОСОБА_8 вчиненив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України.

Належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи потерпіла ОСОБА_9 у судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву про проведення розгляду даного кримінального провадження без її участі. Просила суд обвинуваченого суворо не карати.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 повністю визнав себе винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та підтвердив обставини вчиненого кримінального правопорушення відповідно до викладеного в обвинувальному акті. ОСОБА_8 вказав, що був не уважним під час керування автомобілем та не надав переваги в русі потерпілій, яка переходила дорогу на неругульованому пішохідному переході здійснивши наїзд на неї. Після зіткнення зупинився та викликав швидку медичну допомогу та постійно знаходився на місці ДТП. На час розгляду данного кримінального провадження у суді примирився з потерпілою та повністю відшкодував завдану їй витрати на лікування. Вказав, що йому дуже прикро за свій вчинок, сприяв досудовому розслідуванню, з матеріалами досудового розслідування ознайомлений, їх не оспорює, у вчиненому щиро кається. Просить суд не досліджувати усі докази, а обмежитися його допитом та звільнити його від відбування покарання з випробуванням.

Вислухавши думки учасників процесу, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника про недоцільність дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які учасниками судового провадження не оспорюються підлягає до задоволення, оскільки показання ОСОБА_8 не викликають сумнівів у правильності розуміння ним змісту та обставин вчинення кримінального правопорушення, їх добровільності та істинності його позиції.

За таких обставин, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд вважає недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які учасниками судового провадження не оспорюються. У суду відсутні сумніви у добровільності позиції обвинуваченого. Учасникам кримінального провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Відтак суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованому йому кримінального правопорушення знайшла своє підтвердження та кваліфікує його дії за ч.2 ст.286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

Згідно з ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а відповідно до ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

Призначаючи покарання обвинуваченому суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином; дані про особу обвинуваченого, який критично ставиться до вчиненого; має на утриманні двоє малолітніх дітей ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; позитивно характеризується по місцю свого проживання; на обліку в лікаря нарколога чи психіатра не перебуває та раніше не судимий.

Обставинами, які відповідно до ч.1 ст.66 КК України, пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття та добровільне відшкодування потерпілій завданого злочином збитку.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_8 в ході судового розгляду судом не встановлено.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним. При цьому, у справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Отже, враховуючи вищенаведене, думку прокурора, який просив призначити обвинуваченому остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк три роки із застосуванням ст.75 КК України та встановленням іспитового строку - один рік, думку обвинуваченого та його захисника, які погодились з прокурором та думку потерпілої, яка просила обвинуваченого суворо не карати, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_8 слід призначити покарання в виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.286 КК України з позбавленням права керувати транспортними засобами.

В той же час, з урахуванням вищенаведених обставин, які пом`якшують покарання, обставин які характеризують особу обвинуваченого та підтверджують його негативне і критичне ставлення до вчиненого, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, а тому до нього слід застосувати ст.75 КК України, звільнивши його від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами.

Разом з тим, пунктом 9 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» визначено, що звільнення від відбування призначеного судом додаткового покарання за нормою ч. 1 ст.75 КК України не допускається.

Цивільний позов потерпілим не заявлявся.

Процесуальні витрати за проведення судових експертиз відповідно до ч.2 ст.124 КПК України покласти на обвинуваченого.

Питання речових доказів у справі вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_8 не обирався, підстави для його обрання відсутні.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374, 381, 382, 394,615 Кримінального процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначити йому покарання - позбавлення волі на строк три роки з позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_8 наступні обов`язки:

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання;

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- виконувати заходи, передбачені пробаційною программою.

Нагляд за ОСОБА_8 здійснювати органу пробації за місцем його проживання.

Стягнути з ОСОБА_8 в дохід держави 2 944 гривні 24 копійки процесуальних витрат у кримінальному провадженні за проведення судової експертизи.

Після набрання вироком законної сили, арешт накладений ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 13.12.2022 року на автомобіль марки Opel Astra, реєстраційний номер НОМЕР_2 - скасувати.

Речовий доказ по справі після набрання вироком законної сили:

- автомобіль марки Opel Astra, реєстраційний номер НОМЕР_2 (постанова слідчого від 10.12.2022 року) - вважати повернутим власнику ОСОБА_8 ;

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору у день його проголошення. Учасники мають право отримати його копію в суді.

Вирок може бути оскаржено з урахуванням вимог ч.2 ст.394 КПК України шляхом подачі апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Головуючий-суддя ОСОБА_1