Справа № 544/1082/20
Номер рядка звіту 227
В И Р О К

іменем України

29 січня 2024 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 ,

представника потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 ,

представника потерпілої ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_10 ,

представника цивільного відповідача - адвоката ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пирятин кримінальне провадження №0000276 від 16.05.2020 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Гусєв Калінінградської області рф, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, працюючого водієм у ФОП ОСОБА_12 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше несудимого,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 16.05.2020, приблизно о 04 годині 20 хвилин, керуючи сідловим тягачем DAF XF 905 430, д.н.з. НОМЕР_1 , із напівпричепом Pacton Т2-002, д.н.з. НОМЕР_2 , рухався по автодорозі Київ-Харків-Довжанський зі сторони міста Києва в напрямку міста Полтави, де проїжджаючи 127 км вказаного автошляху, в Пирятинському районі Полтавської області, рухаючись в темну пору доби, не вибрав безпечної швидкості для свого руху, не врахував видимість дороги, не вжив своєчасно заходів для зменшення швидкості та в результаті допустив наїзд на пішоходів ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які в цей час знаходились на проїзній частині автодороги Київ-Харків-Довжанський біля заднього лівого колеса власного автомобіля Mercedes-Benz Sprinter 311 CDI, д.н.з. НОМЕР_3 , який був розташований частково на проїзній частині та частково на асфальтованому узбіччі автодороги.

У результаті даного наїзду пішохід ОСОБА_14 отримав тілесні ушкодження від яких загинув на місці події.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №035 від 27.07.2020 на тілі трупа ОСОБА_14 виявлено тілесні ушкодження, що носять прижиттєвий характер та знаходяться у причинному зв`язку із настанням смерті, у вигляді: забитої рани чола справа, садна зовнішнього кута правого ока та перед вушної ділянки, синця верхньої повіка правого ока, забитої рани лівого скроневої ділянки, садна лівої перед вушної ділянки та підборіддя зліва, синця лівого передпліччя, забито-рвано-скальпованої рани лівої ліктьової кістки на кордоні середньої та верхньої третин і лівої променевої кістки в середній третині з утворенням уламків, розривів м`язів, сухожилків та магістральних судин і нервів у вигляді неповної ампутації лівого передпліччя, рваної рани першого міжпальцевого проміжку з утворенням карману, рани основи нігтьової фаланги 3-го пальця лівої кисті з переломом нігтьової фаланги, рваної рани лівої долоні в основі 5-го пальця з утворенням карману, саден лівого стегна, осадненого синця лівого стегна, перелому лівого стегна в середній третині, рвано-скальпованої рани лівої ноги (неповної ампутації) з розривом м`язів та суглобової сумки лівого колінного суглобу з розтрощенням дистальної голівки лівого стегна і оголенням губчастої речовини проксимальної голівки лівої великогомілкової кістки та уламковим переломом лівої велико- та малогомілкової кісток в середній третині з розривом м`яких тканин лівого стегна, рваної рани лівого скобкового суглобу, синця правої стопи, садна правої гомілки, рваної рани правої гомілки, уламкового перелому велико- та малогомілкової кісток в проекції рани, рваної рани передньої поверхні верхньої третини правої гомілки з крововиливами та утворенням карману, саден правого стегна, забито-рвано- скальпованої рани правого кульшового суглобу, лівого стегна та лівого наколінника, з утворенням карману, синців тазу справа та правого кульшового суглобу, уламкового перелому лонної кістки, перелому 2-го ребра справа, перелому 8-го ребра зліва, перелому 3, 4, 5 ребер справа, перелому 2-го ребра справа, перелому 6, 7, 8 ребер справа, синців кишківника, розриву правої долі печінки, виливу крові в праву плевральну та череву порожнини, крововиливів в м`яку мозкову оболонку та речовину головного мозку, чисельних крововиливів в легені, плевру, навколониркову, клітковину та нирку, що утворилися як по ударному механізму, так і механізму здавлення зі скручуванням та провертанням, можливо носять прижиттєвий характер та утворилися можливо в строк та обставинах, указаних у постанові при ДТП в якості пішохода, травмованого важковаговиком зі здавленням в процесі руху між транспортними засобами і за ступенем тяжкості відносно живої особи відповідають тяжкому ступеню тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент спричинення.

Виявлені тілесні ушкодження в ОСОБА_14 утворилися при ДТП в якості пішохода, травмованого важковаговиком, та знаходяться у прямому причинному зв`язку зі смертю, який знаходився ймовірно у вертикальному чи близькому до нього положенні та був травмований ззаду дещо зліва.

Смерть ОСОБА_14 настала від політравми - уточнених травм із залученням декількох ділянок тіла, можливо в строк, указаний у постанові. Безпосередньою причиною смерті є шок-крововтрата.

Крім цього, в результаті даного наїзду пішохід ОСОБА_13 отримала тілесні ушкодження від яких загинула на місці події.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №036 від 27.07.2020 на тілі трупа ОСОБА_13 виявлено тілесні ушкодження, що утворились по ударному механізму у вигляді відкритої забито-рвано-скальпованої рани обличчя та голови з чисельними уламковими переломами кісток лицьового та мозкового черепу з переломами нижньої та верхньої щелеп, розривами твердої мозкової оболонки з вогнищами деструкції речовини подовгуватого мозку і повною відсутню речовин головного мозку та мозочку (розкриття порожнини черепу у вигляді бутону квітки), синців м`яких тканин склепіння черепу, синця правого ліктьового суглобу, рваних ран правого ліктьового суглобу та правого плеча, перелому правого плеча в середній третині, забито-рваної рани тильної поверхні 4-го пальця правої кисті з травматичною ампутацією середньої та нігтьової фаланг, саден тильної поверхні правої кисті та пальців, синця лівого наколінника, рваної рани тильної поверхні 1-го пальцю хребця, синця задньої поверхні гортаноглотки та трахеї, перелому 2-6 ребер зліва, перелому 7-го ребра зліва, перелому 2-4 ребер зліва, перелому 2, 3, 9 ребер справа, гематоми правої поверхні грудної клітки та передньо-правої поверхні шиї, перелому 1-4 ребер справа, розриву плеври уламками ребер, синців навколониркової клітковини переважно справа, розмічення правої долі печінки, синців та розривів легенів, багатоуламкового перелому хрящів гортані та під`язикової кістки, виливу крові в плевральні порожнини, що утворилися по ударному механізму можливо в строк та обставинах вказаних у постанові при ДТП в якості пішохода, травмованого важковаговиком і за степенем тяжкості відносно живої особи відповідають тяжкому ступеню тілесних ушкоджень, як небезпечні в момент спричинення.

У момент первинного травмування ОСОБА_13 знаходилась у близькому до вертикального положенні (напівстоячи з нахилом вперед) та ймовірно з поворотом голови вправо, обличчям до травмуючого автомобіля.

Отримані ушкодження знаходяться у прямому причинному зв`язку із смертю ОСОБА_13 .

Смерть ОСОБА_13 настала від політравми - уточнених травм із залученням декількох ділянок тіла. Безпосередньою причиною смерті є розтрощення черепа.

Згідно висновку автотехнічної експертизи № 481 від 28.07.2020 у діях водія ОСОБА_4 вбачаються невідповідності з вимогами п.п. 12.3 та 12.2 Правил дорожнього руху України, що означають:

п. 12.2 У темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги.

п. 12.3 У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Порушення вказаних вимог Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_4 з технічної точки зору знаходилися в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди.

ОСОБА_4 мав технічну можливість запобігти дорожньо-транспортній пригоді, для чого у нього не було яких-небудь перешкод технічного характеру.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину не визнав та пояснив наступне. Він має стаж водія з 1984 року, з травня 2020 року він оформлений на роботу до приватного підприємця Калніболоцького в Черкаській області, на підприємстві йому дали автомобіль з д.н. НОМЕР_4 з напівпричепом НОМЕР_2. До ДТП на цьому авто працював десь 3 дні. В день ДТП він перевозив рибу зі м.Львова до м.Запоріжжя. Біля 4 години ранку 16 травня 2020 року він рухався в напрямку м.Запоріжжя по дорозі Київ-Довжанський в Пирятинському районі Полтавської області, йшов дощ, асфальт був мокрий, небо було затягнуте хмарами. Дорога мала дві полоси руху в одному напрямку, по ходу руху було асфальтоване узбіччя шириною не менше три метри, під час руху побачив поперед себе транспортний засіб, який стояв на асфальтованому узбіччі справа від нього. В даний час він рухався зі швидкістю приблизно 60-70км/год, дорога була вільна, на лівій полосі автомобілів не було, попереду нього також, позаду їхало авто, але воно було далеко. Коли він наблизився до стоячого на узбіччі автомобіля у світлі фар власного авто побачив бус для пасажирських перевезень, який стояв із увімкненими аварійними вогнями. Людей біля бусу не бачив. Двері буса з його боку були зачинені. Бус стояв на узбіччі, але пів буса було на проїзній частині. З метою уникнення зіткнення він взяв лівіше, щоб його безпечно об`їхати, він діяв відповідно до Правил дорожнього руху, а саме п.11.3. Він почав об`їжджати бус, відстань між транспортними засобами була до метра, десь 70см. Коли його кабіна наблизилася до задньої частини буса почув удар об якийсь предмет. Дорога була слизька, натиснув на гальма, авто зупинилось і він пішов до місця, де був удар, і побачив, що перед бусом на дорозі лежало тіло жінки, а біля лівого переднього колеса - тіло чоловіка, які були одягнені в темний одяг, світловідбивних жилетів на них не було. Мерседес стояв по напрямку руху, частина буса була розташована на узбіччі, а інша частина - на проїзній частині. Узбіччя асфальтоване, шириною не менше 3 метрів, у буса було відсутнє заднє ліве колесо, яке лежало під бусом, бус стояв на домкраті, біля лежало одіяло. Біля буса стояли люди, то були його пасажири. Він у них запитував звідки там на дорозі взялись люди, і вони йому розповіли, що, начебто, зламалося колесо, і водій буса зупинився для його ремонту. Пасажири просили водія, щоб він поставив авто на узбіччя повністю, а той сказав, що швидко справиться. Мерседес був поставлений на домкрат, робили заміну колеса, водієві допомагала жінка. Автомобіль Мерседес знизу мав темний колір, начебто сірий, матеріал - пластик, а інша частина - жовтого кольору, будь-які пошкодження були відсутні. Якби його авто зіткнулося з Мерседесом, то останній би впав з домкрата чи відсунувся. Слідів юзу та інших слідів не було, домкрат був тоненький. Оскільки вага його авто близько 17200кг, вантажу - 19 тон, а разом десь до 40 тонн, то якби було зіткнення бус би злетів з домкрату. Біля Мерседесу ніяких знаків встановлено не було, просто він стояв і блимав аварійними вогнями. Ремонт в темну добу взагалі не дозволяється, а в даному випадку взагалі нічого не вказувало на ремонт. Люди, що стояли поруч з Мерседесом, викликали поліцію. Приїхала поліція. Біля 6 години ранку у нього забрали документи і сказали, що він затриманий, взяли під охорону. Біля сьомої години ранку приїхала ОСОБА_15 з братом ОСОБА_16 , бачив їх, але спілкуватися їм забороняли. О 10 ранку його повезли на освідування, у Пирятинській лікарні йому здійснили перевірку на стан сп`яніння, стан сп`яніння виявлено не було. Потім приїхали на місце ДТП. Працівники поліції складали протоколи, оглянули його авто, забрали тахокарту. Після чого забрали авто і поїхали в м.Лубни, там відбирали від нього показання. Він був там до 20 години, потім його відпустили. Кайданки та спецзасоби до нього не застосовували. Вину не визнає, оскільки не розуміє, де там взялися потерпілі, він їх там не бачив, вони були на проїжджій частині, свідки казали, що під бусом сиділи. Якби потерпілі були в світловідбивних жилетах, він би їх побачив. Він не давав дозволу на огляд його автомобіля і на вилучення тахокарти з автомобіля. Власник ОСОБА_12 так само не давав на це свого дозволу. На його авто були подряпини і потертості, але вони були старі, він приймав машину в такому стані. На вітровику на напівпричепі була полоса, на кабіні справа ще до ДТП, на причепі була полоса, може зачепив об гілля спереду кабіни. Після ДТП була розбита права підніжка зеленого кольору, яка розсипалася від удару об потерпілих, яка була розташована спереду кабіни водія на відстані 10-15 см від асфальту біля правих дверей внизу кабіни ДАФу. Чому вирішив здійснювати об`їзд, а не екстрене гальмування аж до зупинки ТЗ, тому що він бачив, що авто стоїть на узбіччі, тому екстрене гальмування не застосовував. Він не бачив потерпілих, оскільки вони були одягнені в темний одяг, сиділи під бусом, біля колеса, і, мабуть, коли почули наближення його авто, вони вискочили. З даними протоколу огляду (додаткового) не погоджується, оскільки момент виникнення небезпеки не було визначено правильно. Він бачив мікроавтобус, а не пішоходів.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 просив визнати всі докази у справі недопустимими з підстав, оцінка яких надана судом нижче в даному вироці, а ОСОБА_4 - виправдати за недоведеністю.

Потерпілий ОСОБА_7 у судовому засіданні пояснив, що вони з дружиною приїжджали на місце події. Уважає, що причиною аварії було те, що ОСОБА_4 заснув за кермом. Про це йому також казав слідчий. Цивільний позов підтримує повністю та просить його задовольнити.

Потерпіла ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснила, що вони з чоловіком приїжджали на місце події та бачили, що невістка лежить в 3-х метрах від Мерседеса , а син - рядом з Мерседесом. Цивільний позов підтримує повністю. Обвинувачений ОСОБА_4 пропонував їм 3 тисячі доларів за те, щоб вони забрали свої заяви, а син чи зять ОСОБА_4 пропонував виплачувати по 100 доларів на одну дитину щомісяця.

Представник потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 подав в інтересах потерпілих цивільний позов про відшкодування шкоди, завданої злочином, в якому просив стягнути з цивільного відповідача ФОП ОСОБА_12 на користь ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в рахунок відшкодування моральної шкоди по 471662грн кожному та стягнути з цивільного відповідача ФОП ОСОБА_12 на користь ОСОБА_6 та ОСОБА_7 судові витрати на правничу допомогу адвоката в розмірі 28000грн по 14000грн кожному.

Представник потерпілої ОСОБА_9 - адвокат ОСОБА_10 подав в інтересах потерпілої цивільний позов про відшкодування шкоди, завданої злочином, в якому просив стягнути з АТ «СГ «ТАС» на користь ОСОБА_9 в рахунок відшкодування моральної шкоди 56676грн, в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 56676грн; стягнути з цивільного відповідача ФОП ОСОБА_12 на користь ОСОБА_9 в рахунок відшкодування моральної шкоди по 443324грн, в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 18110,50грн.

У судовому засіданні 28.12.2023 представник потерпілих ОСОБА_8 та представник потерпілої ОСОБА_10 підтримали цивільні позови, просили їх задовольнити. Щодо покарання просили призначити таке, як просив прокурор, оскільки ОСОБА_4 вину не визнав, у скоєному не розкаявся.

Представник цивільного відповідача ФОП ОСОБА_12 - адвокат ОСОБА_11 категорично заперечував проти цивільних позовів, оскільки вина обвинуваченого ще не доведена. Моральна шкода не повинна відшкодовуватися роботодавцем, а повинна бути відшкодована особисто винуватцем ДТП. Цивільний відповідач застрахував свою відповідальність 100% повністю.

У силу ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею, а це, зокрема, з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Не зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_4 в ході судового розгляду свою вину у вчиненні злочину за ч.3 ст.286 КК України не визнав, його винність повністю знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і підтверджується сукупністю належних та допустимих доказів, досліджених безпосередньо в судовому засіданні, а саме:

- витягом є ЄРДР №0000276 від 16.05.2020, в якому зазначені: короткий виклад обставин, що свідчать про вчинення кримінального правопорушення, а саме: 16.05.2020 близько 04год 20хв ОСОБА_4 , керуючи сідловим тягачем DAF XF 905 430, д.н.з. НОМЕР_1 , із напівпричепом Pacton Т2-002, д.н.з. НОМЕР_2 , рухався по автодорозі Київ-Харків-Довжанський Пирятинського району в напрямку міста Полтави, та здійснив наїзд на пішоходів ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які лагодили автомобіль Mercedes-Benz Sprinter 311 CDI, д.н.з. НОМЕР_3 , який стояв частково на асфальтованому узбіччі, при цьому знаходилися біля заднього колеса. В результаті ДТП пішоходи ОСОБА_14 та ОСОБА_13 отримали тілесні ушкодження, від яких загинули на місці пригоди; правова кваліфікація - ч.3 ст.286 КК України (т.2 а.с.101, т.3 а.с.141-143, 145);

- даними протоколу огляду місця події від 16.05.2020, фототаблицею та схемою пригоди, які є додатками до протоколу, де зафіксовано фактичні дані про те, що 16.05.2020 на 127км + 643м автодороги Київ-Харків-Довжанський Пирятинської ТГ Лубенського району Полтавської області в напрямку м.Полтава сталась ДТП за участю сідлового тягача DAF XF 905 430, д.н.з. НОМЕР_1 , із напівпричепом Pacton Т2-002, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_4 , який здійснив наїзд на пішоходів ОСОБА_14 та ОСОБА_13 , які знаходились на проїзній частині біля заднього лівого колеса автомобіля Mercedes-Benz Sprinter 311 CDI, д.н.з. НОМЕР_3 . На схемі пригоди та фототаблиці позначено точні відомості про розташування вказаних транспортних засобів після скоєння пригоди та трупів ОСОБА_14 та ОСОБА_13 (т.2 а.с.105-126);

- даними протоколу огляду трупа від 16.05.2020 за участю лікаря ОСОБА_20 , що є додатком до протоколу огляду місця події від 16.05.2020, в якому зафіксовано місце розташування трупа ОСОБА_14 на проїзній частині автодороги Київ-Харків та зовнішні тілесні ушкодження (т.2 а.с.127-128);

- даними протоколу огляду трупа від 16.05.2020 за участю лікаря ОСОБА_20 , що є додатком до протоколу огляду місця події від 16.05.2020, в якому зафіксовано місце розташування трупа ОСОБА_13 на проїзній частині автодороги Київ-Харків та зовнішні тілесні ушкодження (т.2 а.с.129-131);

- даними протоколу огляду від 26.05.2020 з фото таблицею до нього, в яких зафіксовано огляд речей з трупа ОСОБА_13 (т.2 а.с.132-137);

- даними протоколу огляду від 26.05.2020 з фото таблицею до нього, в яких зафіксовано огляд речей з трупа ОСОБА_13 (т.2 а.с.138-143);

- посвідченням водія ОСОБА_4 НОМЕР_5 , відповідно до якого останній має право керування транспортними засобами категорій: В1, В, С1, С, D1, D, BE, C1E, CE, D1E, DE (т.2 а.с.151);

- свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 , відповідно до якого власником транспортного засобу - сідлового тягача DAF XF 905 430, д.н.з. НОМЕР_1 , є ОСОБА_12 (т.2 а.с.152);

- свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_7 , відповідно до якого власником транспортного засобу - напівпричепа Pacton Т2-002, д.н.з. НОМЕР_2 , є ОСОБА_12 (т.2 а.с.153);

- свідоцтвом про смерть ОСОБА_14 Серії НОМЕР_8 від 19.05.2020, згідно якого останній помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце смерті - Пирятинський район (т.2 а.с.162);

- свідоцтвом про смерть ОСОБА_13 Серії НОМЕР_9 від 19.05.2020, згідно якого остання померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце смерті - Пирятинський район (т.2 а.с.163);

- даними протоколу слідчого експерименту від 19.06.2020 та схемою до нього за участю ОСОБА_4 , його захисника - адвоката ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_9 , потерпілої ОСОБА_6 та її представника - адвоката ОСОБА_8 , у присутності двох понятих, де зафіксовано відтворення обставин ДТП, що сталась 16.05.2020 на 127км + 643м автодороги Київ-Харків-Довжанський Пирятинської ТГ Лубенського району Полтавської області в напрямку м.Полтава за участю сідлового тягача DAF XF 905 430, д.н.з. НОМЕР_1 , із напівпричепом Pacton Т2-002, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_4 , який здійснив наїзд на пішоходів ОСОБА_14 та ОСОБА_13 , які знаходились на проїзній частині біля заднього лівого колеса автомобіля Mercedes-Benz Sprinter 311 CDI, д.н.з. НОМЕР_3 . Слідчий експеримент проведено в умовах, наближених до тих, що існували станом на 04-20год 16.05.2020, шляхом залучення автомобіля ДСНС, який полив водою проїзну частину. З метою визначення видимості автомобіля Мерседес на проїзній частині наближали автомобіль ДАФ з напівпричепом до автомобіля Мерседес, і в момент, коли автомобіль Мерседес було видно на проїзній частині в ближньому світлі фар автомобіля ДАФ, заміряно відстань від передньої частини автомобіля ДАФ до задньої частини автомобіля Мерседес і при увімкненому ближньому світлі фар на автомобілі Мерседес. Дана відстань становить 117,5м, а без увімкненого ближнього світла фар на автомобілі Мерседес дана відстань становить 87,5м. При проведенні замірів на автомобілі Мерседес було увімкнено покажчики аварійної зупинки та габаритні вогні. Потім було проведено замір елементів проїзної частини і вона становить 36,1м (т.2 а.с.164-168);

- даними висновку судово-медичної експертизи №035 від 27.07.2020, відповідно до якого на тілі трупа ОСОБА_14 виявлено тілесні ушкодження, що носять прижиттєвий характер та знаходяться у причинному зв`язку із настанням смерті, у вигляді: забитої рани чола справа, садна зовнішнього кута правого ока та перед вушної ділянки, синця верхньої повіка правого ока, забитої рани лівого скроневої ділянки, садна лівої перед вушної ділянки та підборіддя зліва, синця лівого передпліччя, забито-рвано-скальпованої рани лівої ліктьової кістки на кордоні середньої та верхньої третин і лівої променевої кістки в середній третині з утворенням уламків, розривів м`язів, сухожилків та магістральних судин і нервів у вигляді неповної ампутації лівого передпліччя, рваної рани першого міжпальцевого проміжку з утворенням карману, рани основи нігтьової фаланги 3-го пальця лівої кисті з переломом нігтьової фаланги, рваної рани лівої долоні в основі 5-го пальця з утворенням карману, саден лівого стегна, осадненого синця лівого стегна, перелому лівого стегна в середній третині, рвано-скальпованої рани лівої ноги (неповної ампутації) з розривом м`язів та суглобової сумки лівого колінного суглобу з розтрощенням дистальної голівки лівого стегна і оголенням губчастої речовини проксимальної голівки лівої великогомілкової кістки та уламковим переломом лівої велико- та малогомілкової кісток в середній третині з розривом м`яких тканин лівого стегна, рваної рани лівого скобкового суглобу, синця правої стопи, садна правої гомілки, рваної рани правої гомілки, уламкового перелому велико- та малогомілкової кісток в проекції рани, рваної рани передньої поверхні верхньої третини правої гомілки з крововиливами та утворенням карману, саден правого стегна, забито-рвано- скальпованої рани правого кульшового суглобу, лівого стегна та лівого наколінника, з утворенням карману, синців тазу справа та правого кульшового суглобу, уламкового перелому лонної кістки, перелому 2-го ребра справа, перелому 8-го ребра зліва, перелому 3, 4, 5 ребер справа, перелому 2-го ребра справа, перелому 6, 7, 8 ребер справа, синців кишківника, розриву правої долі печінки, виливу крові в праву плевральну та череву порожнини, крововиливів в м`яку мозкову оболонку та речовину головного мозку, чисельних крововиливів в легені, плевру, навколониркову, клітковину та нирку, що утворилися як по ударному механізму, так і механізму здавлення зі скручуванням та провертанням, можливо носять прижиттєвий характер та утворилися можливо в строк та обставинах, указаних у постанові при ДТП в якості пішохода, травмованого важковаговиком зі здавленням в процесі руху між транспортними засобами і за ступенем тяжкості відносно живої особи відповідають тяжкому ступеню тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент спричинення (т.1 а.с.174-177);

- даними висновку судово-медичної експертизи №036 від 27.07.2020, відповідно до якого на тілі трупа ОСОБА_13 виявлено тілесні ушкодження, що утворились по ударному механізму у вигляді відкритої забито-рвано-скальпованої рани обличчя та голови з чисельними уламковими переломами кісток лицьового та мозкового черепу з переломами нижньої та верхньої щелеп, розривами твердої мозкової оболонки з вогнищами деструкції речовини подовгуватого мозку і повною відсутністю речовин головного мозку та мозочку (розкриття порожнини черепу у вигляді бутону квітки), синців м`яких тканин склепіння черепу, синця правого ліктьового суглобу, рваних ран правого ліктьового суглобу та правого плеча, перелому правого плеча в середній третині, забито-рваної рани тильної поверхні 4-го пальця правої кисті з травматичною ампутацією середньої та нігтьової фаланг, саден тильної поверхні правої кисті та пальців, синця лівого наколінника, рваної рани тильної поверхні 1-го пальцю хребця, синця задньої поверхні гортаноглотки та трахеї, перелому 2-6 ребер зліва, перелому 7-го ребра зліва, перелому 2-4 ребер зліва, перелому 2, 3, 9 ребер справа, гематоми правої поверхні грудної клітки та передньо-правої поверхні шиї, перелому 1-4 ребер справа, розриву плеври уламками ребер, синців навколониркової клітковини переважно справа, розмічення правої долі печінки, синців та розривів легенів, багатоуламкового перелому хрящів гортані та під`язикової кістки, виливу крові в плевральні порожнини, що утворилися по ударному механізму можливо в строк та обставинах вказаних у постанові при ДТП в якості пішохода, травмованого важковаговиком і за степенем тяжкості відносно живої особи відповідають тяжкому ступеню тілесних ушкоджень, як небезпечні в момент спричинення. У момент первинного травмування ОСОБА_13 знаходилась у близькому до вертикального положенні (напівстоячи з нахилом вперед) та ймовірно з поворотом голови вправо, обличчям до травмуючого автомобіля (т.2 а.с.170-172).

Та обставина, що органом досудового розслідування 16.05.2020 при призначенні судово-медичних експертиз було складено в якості джерела доказів по дві постанови щодо встановлення причин смерті загиблих ОСОБА_14 та ОСОБА_13 і перелік питань в них є дещо відмінним (т.2 а.с.169, 173, 235, 236), не вплинула на загальний зміст висновків судово-медичних експертиз №035 та №036 від 17.05.2020-27.07.2020, не є істотним порушенням конвенційних прав обвинуваченого ОСОБА_4 та положень кримінального процесуального закону, а тому не може вважатися як підстава для визнання висновків судово-медичних експертиз №035 та №036 недопустимими доказами;

- даними висновку судової автотехнічної експертизи від 28.07.2020 №81, де зазначено, що якщо Sa= 117.5м, a Va= 70...80 км/годину і Sa= 87.50м, a Va= 70 км/годину, то в заданій дорожній обстановці в діях водія сідлового тягача DAF XF 905,430, д.н.з. НОМЕР_1 , із напівпричепом Pacton Т2-002, д.н.з НОМЕР_2 , ОСОБА_4 вбачається невідповідності з вимогами п.12.3. Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходилися в причинному зв`язку з виникненням обставин даної пригоди.

Якщо Sa= 87.50м, aVa= 80 км/годину, то в заданій дорожній обстановці в діях водія сідлового тягача DAF XF 905,430, д.н.з. НОМЕР_1 , із напівпричепом Pacton Т2-002, д.н.з НОМЕР_2 , ОСОБА_21 вбачається невідповідності з вимогами п.12.2. Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходилися в причинному зв`язку з виникненням обставин даної пригоди.

Якщо Sa = 117.5м, aVa = 70...80 км/годину і Sa = 87.50 м, a Va - 70 км/годину, то в умовах заданої пригоди водій сідлового тягача DAF XF 905,430, д.н.з. НОМЕР_1 , із напівпричепом Pacton Т2-002, д.н.з НОМЕР_2 , ОСОБА_21 , шляхом застосування екстреного гальмування мав технічну можливість уникнути наїзду на пішоходів ОСОБА_14 і ОСОБА_13 , та автомобіль Mercedes-Benz Sprinter 311 CDI, д.н.з. НОМЕР_3 .

Якщо Sa= 87.50м, a Va= 80 км/годину, то в умовах заданої пригоди водій сідлового тягача DAF XF 905,430, д.н.з. НОМЕР_1 , із напівпричепом Pacton Т2-002, д.н.з НОМЕР_2 , ОСОБА_21 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішоходів ОСОБА_14 і ОСОБА_13 , та автомобіль Mercedes-Benz Sprinter 311 CDI, д.н.з. НОМЕР_3 , шляхом виконання ним вимог п.12.2. Правил дорожнього руху України (т.2 а.с.180-185).

Для роз`яснення даного висновку у судовому засіданні 01.02.2022, в порядку ст.356 КПК України, був допитаний експерт ОСОБА_22 , який пояснив, що вихідні дані для експертизи він не визначав, вони були зазначені слідчим в постанові про призначення експертизи. Питання щодо місця наїзду було відсутнє в постанові слідчого про призначення експертизи, а тому воно не вирішувалося. Самостійно він вихідні дані не збирав. У даному випадку момент виникнення небезпеки встановлювався саме слідчим. І в постанові слідчого чітко зазначено, що момент виникнення небезпеки для водія сідлового тягача DAF настає з моменту видимості Мерседеса. Водій повинен був реагувати на цю перешкоду відповідним чином, якщо водій DAF мав можливість за допомогою екстреного гальмування зупинитися до перешкоди. Дані щодо зіткнення транспортних засобів особисто він не виявляв. Питання щодо здійснення об`їзду слідчим йому не ставилося. Експерт пояснив, якщо під час проведення слідчого експерименту виявлено, що водій мав технічну можливість застосувати екстрене гальмування, то проведення подальшого дослідження, чи мав водій можливість безпечного об`їзду, експертом не досліджується. Коли на смузі руху транспортного засобу з`являється об`єкт, який з увімкненою світловою сигналізацією, то водій вже повинен реагувати на виниклу обстановку, тому що на його смузі руху знаходиться об`єкт, і він повинен вирішити, що йому робити, чи знижувати швидкість чи здійснити безпечний об`їзд відповідно до ПДР;

- даними рапорту пом.чергового Гребінківського ВП ОСОБА_23 від 16.05.2020, в якому зафіксовано, що 16.05.2020 о 04-39год, не доїжджаючи до м.Пирятина в сторону Запоріжжя, вантажне авто - фура, д.н.з. НОМЕР_2 , здійснило наїзд на чоловіка та жінку, які ремонтували авто Мерседес Спрінтер, д.н.з. НОМЕР_3 , які загинули на місці події (т.3 а.с.147);

- даними товарно-транспортних накладних та накладних на переміщення №5970, №5968 та №5969 від 15.05.2020, відповідно до яких транспортний засіб DAF XF 905,430, д.н.з. НОМЕР_1 , із напівпричепом Pacton Т2-002, д.н.з НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_21 , слідував маршрутом з м.Львова до м.Запоріжжя та в момент ДТП був завантажений продуктами харчування (т.3 а.с.154-159);

- даними, що зафіксовані на речовому доказі - тахокарті, відповідно до яких швидкість руху транспортного засобу DAF XF 905,430, д.н.з. НОМЕР_1 , із напівпричепом Pacton Т2-002, д.н.з НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_21 , становила 80 км/год (т.4 а.с.106);

- показаннями допитаного у судовому засіданні 01.02.2022 свідка - слідчого ОСОБА_24 , який зазначив, що він був присутній на місці події. На питання, чому в матеріалах кримінального провадження дві різні постанови про призначення судово-медичної експертизи трупів потерпілих, відповів, що на місці події заповнив універсальну постанову про призначення експертизи, оскільки ДТП сталася вночі ближче до ранку, поки вилучили авто, поки допитували свідків, це відбувалося досить тривалий час, вже приїхали родичі потерпілих з Черкас . І для того, щоб тіла забрали в морг, і була винесена ця постанова. Можливо, пізніше щось уточнював. Постанова про призначення експертизи була винесена після внесення відомостей в ЄРДР. Після ДТП Мерседес залишився стояти на домкраті, але свідки казали, що його качнуло. Лакофарбове покриття на експертизу не знімали, оскільки таку експертизу проводять в інституті ім. Бокаріуса, куди потрібно для експертизи доставити транспортний засіб і зразок фарби, а у висновку експерт зазначить, що цією фарбою або аналогічною. Вони зафіксували нашарування лакофарбового покриття у протоколі та сфотографували. У водія було вилучено тахокарту, який сам її зняв і передав. Під час проведення слідчого експерименту визначали видимість наступним чином: розташовували автомобіль так, як казав водій ОСОБА_4, включали аварійну світлову сигналізацію, викликали пожежну машину, яка поливала водою дорогу.

- показаннями допитаного у судовому засіданні 01.02.2022 свідка - старшого слідчого ОСОБА_16 , який зазначив, що коли вони приїхали на місце події 16.05.2020, то побачили, що на трасі були тіла двох осіб, мозкова рідина, кров. Розпочали огляд, він безпосередньо здійснював огляд і диктував своєму колезі - слідчому ОСОБА_24 , який записував дані у протокол. Транспортні засоби були вилучені і направлені на стоянку, тіла - в морг із постановами про призначення судово-медичної експертизи, які виносив ОСОБА_24 . Вони запитали у водія ОСОБА_4, чи є тахокарта, і він її надав та вона була вилучена з метою визначення швидкості, з якою рухався транспортний засіб. Щодо додаткового огляду, який було проведено 19.06.2020, свідок відповів, що він був проведений для отримання вихідних даних для автотехнічної експертизи. Залучали водія, адвоката, потерпілих чи представників потерпілих. Залучали ще МЧС Пирятинського відділу, вони поливали дорогу з метою наближення дорожньої обстановки до тієї, яка була в момент ДТП. ОСОБА_4 добровільно в присутності свого адвоката повідомив, як все відбувалося, з протоколом ознайомилися, підписали, були декілька годин. Видимість перешкоди під час огляду місця події визначали наступним чином: розмістили на узбіччі транспортний засіб (мабуть був той самий, не пам`ятає) і сідловий тягач (мабуть був той самий, що і на момент ДТП). Всі учасники сідали з водієм, повідомляли, що вони бачать. Протокол надиктовував він, а заповнював колега - слідчий ОСОБА_24. Щодо пошкоджень на транспортних засобах, пам`ятає, що було нашарування лакофарбового покриття на DAF, але де саме і на якій відстані не пам`ятає. Ці дані повинні бути відображені в протоколі. Згідно тахокарти швидкість DAF - 80км/год. Все, що було з`ясовано при додатковому огляді, відображено у протоколі. Водій при виникненні небезпеки повинен був застосувати екстрене гальмування або здійснити безпечний об`їзд.

У суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених вказаними свідками. Дані про їх заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, їх показання об`єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам. А тому з цим підстав суд відхиляє доводи захисника ОСОБА_5 про те, щоб суд не приймав до уваги покази свідків ОСОБА_24 та ОСОБА_16 , оскільки вони є стороною обвинувачення і зацікавлені в розгляді справи. Крім того кримінальний процесуальний закон не містить будь-яких заборон чи обмежень щодо допиту слідчих в якості свідків.

Суд відхиляє доводи захисника про те, що в обвинувальному акті відсутнє формулювання обвинувачення, не вказано, які пункти ПДР порушив ОСОБА_4 з огляду на те, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 містить всі відомості, передбачені ч.2 ст.291 КПК України, в тому числі виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Також суд не приймає до уваги посилання захисника на те, що ОСОБА_4 не надавав дозволу на вилучення тахокарти з сідлового тягача DAF XF 905 430, д.н.з. НОМЕР_1 , фактично було проведено обшук транспортного засобу, однак з клопотанням про обшук ніхто не звертався та ухвала слідчого судді відсутня, також протоколи огляду трупів складено до внесення відомостей до ЄРДР, з огляду на наступне.

У частині третій статті 214 КПК України (в редакції станом на момент вчинення злочину) зазначено, що здійснення досудового розслідування до внесення відомостей до реєстру або без такого внесення не допускається і тягне за собою відповідальність, встановлену законом. Огляд місця події у невідкладних випадках може бути проведений до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що здійснюється негайно після завершення огляду. У разі виявлення ознак кримінального правопорушення на морському чи річковому судні, що перебуває за межами України, досудове розслідування розпочинається негайно; відомості про нього вносяться до Єдиного реєстру досудових розслідувань при першій можливості.

Відповідно до ч.1, 2 ст.223 КПК України слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

Згідно ст.237 КПК України з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей та документів.

Огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи.

Для участі в огляді може бути запрошений потерпілий, підозрюваний, захисник, законний представник та інші учасники кримінального провадження. З метою одержання допомоги з питань, що потребують спеціальних знань, слідчий, прокурор для участі в огляді може запросити спеціалістів.

Особи, у присутності яких здійснюється огляд, при проведенні цієї слідчої (розшукової) дії мають право робити заяви, що підлягають занесенню до протоколу огляду.

При проведенні огляду дозволяється вилучення лише речей і документів, які мають значення для кримінального провадження, та речей, вилучених з обігу. Усі вилучені речі і документи підлягають негайному огляду і опечатуванню із завіренням підписами осіб, які брали участь у проведенні огляду. У разі якщо огляд речей і документів на місці здійснити неможливо або їх огляд пов`язаний з ускладненнями, вони тимчасово опечатуються і зберігаються у такому вигляді доти, доки не буде здійснено їх остаточні огляд і опечатування.

Слідчий, прокурор має право заборонити будь-якій особі залишити місце огляду до його закінчення та вчинювати будь-які дії, що заважають проведенню огляду. Невиконання цих вимог тягне за собою передбачену законом відповідальність.

При огляді слідчий, прокурор або за їх дорученням залучений спеціаліст має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення оглянутого місця чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Отже, огляд місця події - це слідча дія, яка має на меті безпосереднє сприйняття, дослідження обстановки на місці події, виявлення, фіксацію та вилучення різних речових доказів, з`ясування характеру події, що відбулася, встановлення особи злочинця та мотивів скоєння злочину. Огляд місця події є однією з перших та невідкладних слідчо-оперативних дій, а також джерелом отримання доказів.

За змістом статей 214, 223, 237 КПК огляд є слідчою дією, спрямованою на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні, яка проводиться в межах досудового розслідування кримінального провадження. У невідкладних випадках огляд місця події може бути проведений до внесення відомостей до ЄРДР, що здійснюється негайно після огляду. Підставою для проведення огляду місця події слугує інформація про вчинення кримінального правопорушення, зафіксована у певній процесуальній формі.

Під час судового розгляду даного кримінального провадження встановлено, що підставою для проведення огляду місця події стало повідомлення про ДТП, яке було зафіксовано в рапорті пом.чергового Гребінківського ВП ОСОБА_23 , де зазначено, що 16.05.2020 о 04-39год, не доїжджаючи до м.Пирятина в сторону Запоріжжя, вантажне авто - фура, д.н.з. НОМЕР_2 , здійснило наїзд на чоловіка та жінку, які ремонтували авто Мерседес Спрінтер, д.н.з. НОМЕР_3 , які загинули на місці події (т.3 а.с.147).

Місце виявлення трупа завжди вважається місцем події.

З метою перевірки вказаної інформації та з`ясування події, що відбулася, 16.05.2020 в період часу з 07-15год до 13-00год було здійснено огляд місця події - ДТП, в процесі якого виявлено та вилучено: два транспортних засоби - сідловий тягач DAF XF 905 430, д.н.з. НОМЕР_1 , із напівпричепом Pacton Т2-002, д.н.з. НОМЕР_2 , та Mercedes-Benz Sprinter 311 CDI, д.н.з. НОМЕР_3 , тахокарта з тахографа тягача, а також два трупа потерпілих ОСОБА_14 та ОСОБА_13 . Вказана слідча дія зафіксована в протоколі огляду місця події від 16.05.2020 та протоколах огляду трупів від 16.05.2020, які є додатками до протоколу огляду місця події. Непроведення чи зволікання з проведенням в даному конкретному випадку огляду місця події мало можливість у кінцевому результаті втратити таку нагоду та своєчасно зафіксувати сліди злочину.

Отже, зазначена слідча дія була невідкладною, здійснювалася уповноваженою на це особою, у присутності двох понятих, а також за участі ОСОБА_4 , з метою перевірки отриманої інформації та не потребувала дозволу слідчого судді.

Крім того, наданий та досліджений у судовому засіданні протокол огляду місця події від 16.05.2020 підписаний ОСОБА_4 і не містить жодних зауважень та заперечень щодо порядку, процедури та правильності відображених у ньому даних, в тому числі й щодо вилучення тахокарти.

Враховуючи те, що огляд місця події був проведений у відповідності до вимог процесуального закону (214, 223, 237 КПК України), тому підстав для визнання протоколу огляду місця події з додатками та протоколів огляду трупів недопустимими доказами суд не вбачає.

Аргументуючи свою невинуватість сторона захисту вказувала на те, що потерпілі ОСОБА_13 та ОСОБА_14 знаходились в темну пору доби на проїзній частині в темному одязі без світловідбивних жилетів, стрічок тощо, а тому водій ОСОБА_4 не міг їх побачити на проїзній частині. Однак такі аргументи не заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Так, дійсно відповідно до положень п. 4.4. ПДР України у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості пішоходи, які рухаються проїзною частиною чи узбіччям, повинні використовувати світлоповертальні елементи (стрічку, наклейку, жилет тощо) або бути в одязі, який має світлоповертальні елементи, для своєчасного їх виявлення іншими учасниками дорожнього руху.

Згідно з цим пунктом, у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості пішоходи, які знаходяться на проїзній частині чи узбіччі, повинні вжити заходів для того, щоб чітко виділити себе, тобто пішоходи повинні виділити себе. Такими заходами може бути, в тому числі, ввімкнений ліхтарик або що-небудь, що буде світитись.

Як убачається з пояснень самого обвинуваченого ОСОБА_4 він бачив автомобіль Mercedes-Benz Sprinter 311 CDI, д.н.з. НОМЕР_3 , що знаходився частково на проїзній частині і частково на узбіччі, та на ньому були увімкнені покажчики аварійної зупинки (включена «аварійка»).

З наведеного суд констатує, що пішоходи ОСОБА_13 та ОСОБА_14 вжили достатньо заходів для того, щоб чітко виділити себе на проїзній частині, попередивши інших учасників дорожнього руху про небезпеку та технічні неполадки власного транспортного засобу, шляхом увімкнення на автомобілі Mercedes-Benz Sprinter 311 CDI, д.н.з. НОМЕР_3 , попереджувальних сигналів, а саме: увімкнення аварійної сигналізації, і водій ОСОБА_4 спроможний був побачити цю небезпеку (перешкоду) на своєму шляху, що зафіксовано в протоколі слідчого експерименту від 19.06.2020. У вказаному протоколі зазначено, що загальна видимість автомобіля Mercedes-Benz Sprinter 311 CDI, д.н.з. НОМЕР_3 , на якому увімкнено покажчики аварійної зупинки та габаритні вогні, що він знаходиться на проїзній частині, з робочого місця водія сідлового тягача DAF XF 905 430, д.н.з. НОМЕР_1 , з увімкненим ближнім світлом фар на автомобілі Mercedes-Benz Sprinter 311 CDI, д.н.з. НОМЕР_3 , становить 117,5м, без увімкненого ближнього світла фар - 87,5м.

Крім того на думку сторони захисту момент виникнення небезпеки для водія ОСОБА_4 настає не з моменту, коли він побачив автомобіль Mercedes-Benz Sprinter 311 CDI, д.н.з. НОМЕР_3 , що знаходився частково на проїзній частині і частково на узбіччі, з увімкненими покажчикам аварійної зупинки, а з моменту, коли він міг побачити потерпілих ОСОБА_13 та ОСОБА_14 на проїзній частині. Даючи оцінку вказаним доводам суд зазначає наступне.

У пункті 1.10 ПДР України визначено, що небезпека для руху - зміна дорожньої обстановки (у тому числі поява рухомого об`єкта, який наближається до смуги руху транспортного засобу чи перетинає її) або технічного стану транспортного засобу, яка загрожує безпеці дорожнього руху і змушує водія негайно зменшити швидкість або зупинитися. Окремим випадком небезпеки для руху є рух у межах смуги транспортного засобу іншого транспортного засобу назустріч загальному потоку.

У відповідності до вимог п.12.3 ПДР України водій повинен достовірно встановити наявність перешкоди чи небезпеки для руху транспортного засобу та прийняти усі необхідні заходи для того, щоб уникнути ДТП (навіть до екстреного гальмування).

Отже, водій ОСОБА_4 , встановивши наявність перешкоди, а саме автомобіля Mercedes-Benz Sprinter 311 CDI, д.н.з. НОМЕР_3 , для руху транспортного засобу - сідлового тягач DAF XF 905 430, д.н.з. НОМЕР_1 , із напівпричепом Pacton Т2-002, д.н.з. НОМЕР_2 , під його керуванням, повинен був прийняти усі необхідні заходи, щоб уникнути ДТП (наїзду на пішоходів ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які знаходились на проїзній частині біля заднього лівого колеса власного автомобіля Mercedes-Benz Sprinter).

За таких обставин суд зазначає, що стороною обвинувачення вірно визначено момент виникнення небезпеки для водія ОСОБА_4 , а тому доводи сторони захисту є безпідставними.

Неточності та неповнота складання протоколу огляду місця події від 16.05.2020, в якому не зазначено, що за уламки виявлені на проїзній частині, не підписання ілюстративної таблиці до протоколу огляду місця події, описка у висновку експерта №481 (невірно вказана дата слідчого експерименту як 15.04.2020, хоча вірно 19.06.2020), про які вказувала сторона захисту, не вплинули на загальний зміст протоколу огляду місця події та висновку експерта №481 від 28.07.2020, а тому є несуттєвими та такими, що не можуть вважатися як підстава для визнання доказів недопустимими.

Не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду посилання сторони захисту щодо недопустимості як доказу протоколу проведення слідчого експерименту від 19.06.2020, проведеного старшим слідчим СУ ГУНП в Полтавській області ОСОБА_16 , за участю ОСОБА_4 , його захисника ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_9 , потерпілої ОСОБА_6 та її представника - адвоката ОСОБА_8 , в присутності двох понятих, з тих підстав, що ОСОБА_4 надалі був визнаний обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні, з огляду на таке.

Так, п.1 ч.3 ст.87 КПК України передбачає, що суд має визнати недопустимими докази, що були отримані з показань свідка, який надалі був визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні.

Зміст цієї норми права вказує на те, що вона має застосовуватися за умови, коли на час отримання показань від свідка уже існували дані, що його буде визнано підозрюваним чи обвинуваченим, але, всупереч наявності у такої особи права на мовчання та свободи від самовикриття, слідчий чи прокурор вчиняє дії, спрямовані на отримання показань від неї. Саме такі дії, а не власне факт отримання показань від свідка, який надалі був визнаний підозрюваним чи обвинуваченим, мають визнаватися істотним порушенням прав людини і основоположних свобод.

З матеріалів кримінального провадження випливає, що до проведення слідчого експерименту були відсутні дані про те, що саме ОСОБА_4 є винуватим у вчиненні ДТП. Під час цієї слідчої дії ОСОБА_4 була надана можливість висловити свою власну точку зору з приводу усіх обставин ДТП і в такий спосіб вплинути на вирішення справи, що не суперечить засаді верховенства права. При цьому ОСОБА_4 не стверджував, що винний у ДТП, та взагалі не надавав ніякої оцінки своїм діям. Крім того, слідчий експеримент проведено з метою відтворення обставин ДТП, а не одержання від ОСОБА_4 викривальних показань.

Тільки після проведення відповідної експертизи, згідно з якою встановлено наявність у діях останнього порушення правил дорожнього руху та причинно-наслідковий зв`язок між цими порушеннями і настанням ДТП, йому було оголошено про підозру 27.08.2020.

До такого ж висновку у подібних правовідносинах дійшов Верховний Суд у постановах від 15.06.2022 (справа № 130/720/17, провадження № 51-2134 км 19), 21.10.2020 (справа № 345/522/16-к, провадження № 51-2869км18), від 30.05.2019 (справа №164/1457/16-к, провадження № 51-8008км18).

Крім того слідчий експеримент 19.06.2020 проведено за участю захисника ОСОБА_5 , тобто дотримано право ОСОБА_4 на захист, а також ОСОБА_4 було роз`яснено положення ст.63 Конституції України про те, що особа не несе відповідальності за відмову давати показання або пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, та ст.18 КПК України про свободу від самовикриття та право не свідчити проти близьких родичів чи членів сім`ї, про що в протоколі маються відповідні підписи ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 .

Суд відхиляє доводи захисника ОСОБА_5 про те, що ОСОБА_4 набув статусу підозрюваного 16.05.2020, оскільки був затриманий 16.05.2020, так як його в цей день довго тримали в органах поліції, з тих підстав, що в матеріалах даного кримінального провадження відсутні будь-які дані про те, що ОСОБА_29 був затриманий 16.05.2020. При цьому з матеріалів кримінального провадження, а саме: протоколу огляду місця події, який складався за участю ОСОБА_4 , висновку №30 від 16.05.2020 щодо огляду на стан сп`яніння (т.2 а.с.155), письмових пояснень ОСОБА_4 від 16.05.2020 (т.4 а.с.157) вбачається, що 16.05.2020 органом досудового розслідування проведено цілий ряд слідчих дій за участю ОСОБА_4 , а саме: огляд місця події, його освідування та відібрання від нього пояснень, що вимагало значного часу. Будь-яких особистих прав і свобод обвинуваченого вказаними слідчими діями порушено не було, а тому такі доводи сторони захисту суд уважає способом захисту в суді та намаганням ухилитися від кримінальної відповідальності за скоєний ним злочин.

Посилання сторони захисту на те, що не доведено факт зіткнення транспортного засобу - сідлового тягач DAF XF 905 430, д.н.з. НОМЕР_1 , із напівпричепом Pacton Т2-002, д.н.з. НОМЕР_2 , з автомобілем Mercedes-Benz Sprinter 311 CDI, д.н.з. НОМЕР_3 , є безпідставними, оскільки обвинуваченому ОСОБА_4 не інкримінується обвинувачення в цій частині.

Також в ході судового розгляду досліджено докази сторони захисту, а саме:показання свідка ОСОБА_30 , письмові пояснення ОСОБА_4 та протокол допиту підозрюваного ОСОБА_4 .

Так, допитаний Свідок ОСОБА_31 у судовому засіданні надав наступні показання. 19.05.2020 приблизно о 05 години ранку подзвонила сестра - ОСОБА_15 і повідомила, що ОСОБА_4 потрапив у ДТП з фатальними наслідками. Він поїхав на місце події, прибув туди близько 7 ранку на Фіат Тіко сірого кольору, з ним був ще його брат - ОСОБА_33 , дружина, ОСОБА_34 їхала окремо. На місці події були інші учасники (поліція та пасажири буса). Він побачив, що стояв жовтий бус Мерседес, заднє колесо якого було на домкраті. Бус був не весь жовтий, були чорні полоси, бампер. Ушкоджень на бусі не було. На обочині стояли пасажири буса, ніяких аварійних знаків, огороджень, стрілок, конусів не було. Чоловік лежав ближче до кабіни, а жінка - до DAF. Жовтий бус стояв на половину на проїжджій частині. Потерпілі були у темному одязі, світловідбивних жилетів на них не було. Він знаходився за 20-25 м до жовтого буса, бо поліція ближче не підпускала, він був на обочині. До DAF не підходив, ніяких уламків не бачив. Будь-які потертості на ньому він міг побачити, але він їх не помітив. Потерпілих забрали перед обідом. На Мерседесі моргали аварійні вогні. З ОСОБА_4 він не спілкувався. ОСОБА_4 співпрацював з працівниками поліції, щось їм розказував та показував. ОСОБА_4 після обіду повезли в Лубни в районний відділ поліції і він також поїхав в Лубни разом з дружиною. ОСОБА_4 весь час був у поліції, вийшов о 20 годині.

Суд не приймає до уваги покази свідка ОСОБА_30 , оскільки останній не був свідком дорожньо-транспортної пригоди та йому не відомі обставини, що підлягають доказуванню в даному кримінальному провадженні, а був лише свідком проведення 16.05.2020 слідчої дії - огляду місця події.

Отже, суд, провівши судовий розгляд даного кримінального провадження у відповідності до положень ч.1 ст.337 КПК України в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, проаналізувавши перераховані вище докази на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими у процесі судового розгляду й оціненими судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом і оцінюючи кожен доказ з точку зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності і взаємозв`язку, і аналіз цих доказів привів до того, що вони є такими, що поза розумним сумнівом повністю доводять винуватість обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.286 КК України, тому суд уважає за можливе покласти їх в основу обвинувального вироку.

При цьому докази, надані стороною захисту, не спростовують винуватість ОСОБА_4 у вчиненні ним злочину, передбаченого ч.3 ст.286 КК України.

Суд дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфікує за ч.3 ст.286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило загибель двох осіб.

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, судом не встановлено.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином; тяжкість суспільно небезпечних наслідків у вигляді смерті двох осіб; ставлення ОСОБА_4 до вчиненого, який свою вину не визнав, пробачення не попросив, не висловив щирого жалю з приводу скоєного та осуду своїх протиправних дій; дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він є пенсіонером за віком, має постійне місце проживання, не одружений, працює водієм, за місцем проживання та роботи характеризується з позитивної сторони, на обліку лікарів нарколога та психіатра не перебуває, що свідчить про його осудність, раніше не судимий (т.2 а.с.186-195).

За сукупності наведених вище обставин, суд уважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами, яке він повинен відбувати реально. Підстав для застосування положень ст.69, 69-1 КК України та врахування висновків досудової доповіді при призначення покарання (т.2 а.с.57-58) суд не вбачає.

Таке покарання, на переконання суду, є справедливим, адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності, даним про особу, достатнім для перевиховання обвинуваченого та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень, а також відповідатиме його меті, гуманності, справедливості, співмірності та індивідуалізації і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства, правами потерпілих та особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Розглянувши цивільні позови потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 про відшкодування шкоди суд зазначає наступне.

В обґрунтування позову потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 їх представник - адвокат ОСОБА_8 вказав (т.1 а.с.54-67), що внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди позивачам ОСОБА_6 та ОСОБА_7 була завдана велика моральна шкода, яка виразилася у моральних стражданнях, яких вони зазнали у зв`язку із втратою близького члена родини (сина). Зазначені моральні страждання вибили позивачів зі звичайної життєвої колії, супроводжувалися постійним стресом, емоційними спалахами, дратівливістю, збудливістю, нездатністю в повній мірі зосередитись на основних питаннях їх життя, змусили їх приймати додаткових зусиль для відновлення душевної рівноваги. Після загибелі сина та його дружини в ДТП, позивачі взяли опікунство над їх малолітніми дітьми, що також примусило прийняти додаткових зусиль для відновлення життєвого ладу. Оцінити в грошовому еквіваленті таку втрату неможливо, проте, з урахуванням всіх вищевказаних обставин, вважають, що розмір заподіяної моральної шкоди становить не менш ніж 500000 (п`ятсот тисяч) гривень кожному.

Згідно положень п.27.3 ст.27 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Відповідно до ст.8 Закону України "Про державний бюджет на 2020 рік" з 1 січня установлено мінімальну заробітну плату у місячному розмірі: - 4723 гривні.

Таким чином, загальний розмір моральної шкоди, яку може відшкодувати страховик, складає 12 * 4723 = 56676 / 2 = 28338грн в рівних частинах, кожному із двох позивачів.

Згідно ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Разім із тим, відповідно до ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Таким чином, з відповідача - ФОП ОСОБА_12 на користь кожного із позивачів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 необхідно стягнути різницю між фактичним розміром завданої моральної шкоди і частиною страхової виплати кожному із позивачів в рівних частинах: 500000 - 28338 = 471662 гривні.

Також, вважають, що відповідно до положень ст.137 ЦПК України з відповідача ФОП ОСОБА_12 необхідно стягнути судові витрати, понесені позивачами у зв`язку з розглядом цієї справи в суді, а саме витрати на правничу допомогу адвоката в розмірі 14000грн кожному із позивачів.

Представник потерпілої ОСОБА_9 - адвокат ОСОБА_10 у позові вказав наступне (т.1 а.с.155-174). Згідно матеріалів кримінального провадження встановлено, що водій ОСОБА_4 перебував у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_36 , та безпосередньо 16.05.2020 здійснював перевезення вантажу, використовуючи транспортний засіб марки DAF XF 905430, д.н.з. НОМЕР_1 , із напівпричепом PACTON Т2-002, д.н.з. НОМЕР_2 , які згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належать ОСОБА_12 .

Виходячи з обставин кримінального правопорушення та на основі аналізу зібраних доказів, вбачається, що між діями ОСОБА_4 та наслідками в результаті дорожньо-транспортної пригоди у вигляді смерті ОСОБА_13 є прямий причинний зв`язок, що свідчить про наявність підстав для цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду.

Положення ч. 5 ст. 1187 ЦК України, які знайшли свій розвиток в п. 7 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4, вказують на два моменти, що можуть виключити відповідальність: непереборну силу або умисел потерпілого.

Але ж в ході досудового розслідування не здобуто доказів існування під час ДТП непереборної сили для водія, який, пересуваючись в темну пору доби, повинен бути обачливим, а відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи вбачається відсутність для водія подій, яких би він технічно не міг відвернути або уникнути.

В результаті смерті доньки позивачки, останньою було понесено матеріальну шкоду на загальну суму 74786,50грн, яка включає в себе: витрати на поховання в сумі 3860грн на придбання труни, покривала, подушки, хреста, вінків, стрічки та корзини, що підтверджується товарним чеком від 18.05.2020. Разом з цим, на поховання витрачено кошти по придбанню одягу для померлої в сумі 2796,50грн, які підтверджуються товарним чеком від 17.05.2020; витрати на виготовлення та установку пам`ятнику на загальну суму 68130грн. Відповідно до вимог ст. 27.4. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Приймаючи до уваги, що в результаті смерті доньки позивачкою було понесено матеріальну шкоду на загальну суму 74786,50грн, то з AT «СГ «ТАС» підлягають стягненню кошти на поховання в розмірі 56676грн (4723,00 гривень х 12 м.з.п.), а, в свою чергу, з власника джерела підвищеної небезпеки - ФОП ОСОБА_36 підлягає стягненню різниця в сумі 18110,50грн (74786,50грн - 56676грн).

Обґрунтовуючи моральну шкоду позивачка вказала, що внаслідок злочинних дій водія ОСОБА_4 їй спричинено болючу душевну травму в результаті втрати найдорожчої, найближчої людини у світі - рідної доньки. Після загибелі її доньки життя втратило будь-який сенс, стан здоров`я погіршилося, у зв`язку з чим вона постійно має вживати заспокійливі та знеболюючі ліки. Моральні страждання полягають у глибокому потрясінні і повсякчас триваючому душевному болі, вимушеній зміні життєвого укладу, позбавленні можливості отримувати підтримку і допомогу від доньки. Смерть доньки в такому молодому віці взагалі стала для неї страшним «ударом», внаслідок якого вона втратила спокій на все життя. На даний час у неї загострилися всі хвороби. Вночі їй дуже важко заснути, а якщо таке трапляється, то її турбують кошмари. Той біль, який вона постійно переживає, неможливо порівняти ні з чим. Немає в світі таких коштів, які б могли замінити їй доньку. У зв`язку з викладеним, вважає, що злочинними діями їй як матері особи, яка загинула в результаті ДТП, спричинено моральну шкоду на суму 500000грн, яку необхідно стягнути як із власника джерела підвищеної небезпеки - ФОП ОСОБА_36 , так із AT «СГ «ТАС». Відповідно до вимог ст. 27.3. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зі Страховика - AT «СГ «ТАС» підлягає стягненню моральна шкода в розмірі 56676грн (4723 гривень х 12 м.з.п.). Виходячи з загальної суми моральної шкоди з власника джерела підвищеної небезпеки - ФОП ОСОБА_36 підлягає стягненню моральна шкода в розмірі 443324 гривень (500000грн - 56676грн). Отже, позивачка ОСОБА_9 просила стягнути із AT «СГ`ТАС» на її користь 56676грн в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та 56676грн в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Стягнути з ФОП ОСОБА_36 на її користь 443324грн в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та 18110грн в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Цивільний відповідач ФОП ОСОБА_12 на вказані позови подав відзив (т.1 а.с.229-237), в якому вказав, що дійсно ОСОБА_4 перебуває у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_12 , який має у своїй власності транспортний засіб марки DAF XF 905430, д.н.з. НОМЕР_1 , із напівпричепом PACTON Т2-002, д.н.з. НОМЕР_2 . ОСОБА_12 застрахував свою цивільну відповідальність в АТ «СГ «ТАС», тому згідно ст.27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» саме страхова компанія повинна відповідати за позовами, а не він. Просив у задоволенні позовів відмовити.

Розглянувши вказані цивільні позови судом встановлено наступне.

Згідно копії паспорта ОСОБА_13 є донькою ОСОБА_9 (т.1 а.с.166).

ОСОБА_14 є сином ОСОБА_7 та ОСОБА_6 (т.2 а.с.67).

У померлих внаслідок ДТП ОСОБА_13 та ОСОБА_14 залишилось двоє малолітніх дітей: донька ОСОБА_37 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та син ОСОБА_38 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (т.1 а.с.158, 159).

Позивачка ОСОБА_9 на поховання доньки ОСОБА_13 витратила 3860грн та 2796,50грн, що разом становить 6656,50грн, та на спорудження надгробного пам`ятника - 68130грн. Всього нею витрачено 74786,50грн, що підтверджено товарними чеками від 17.05.2020 та 09.06.2020 (т.1 а.с.171, 172).

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_4 на момент вчинення ДТП працював водієм у ФОП ОСОБА_12 .

Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з нормою ч.1 ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

З огляду на вищезазначене, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, який на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, під час виконання трудових обов`язків, незалежно від характеру такої шкоди (матеріальна або моральна) відшкодовується власником цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо водієм.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 05 вересня 2018 року у справі № 534/872/16-ц.

Отже, відшкодовувати матеріальну та моральну шкоду позивачам, завдану внаслідок ДТП з вини ОСОБА_4 , який керував автомобілем, належним ФОП ОСОБА_12 , під час виконання трудових обов`язків з ФОП ОСОБА_12 , згідно законодавства повинен відповідач ФОП ОСОБА_12 .

Згідно полісу №АР7373223 цивільно - правову відповідальність за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу марки DAF XF 905430, д.н.з. НОМЕР_1 , на момент ДТП забезпечено в АТ «СГ «ТАС» (т.1 а.с.174). Вказана обставина не заперечувалась цивільними відповідачами ФОП ОСОБА_12 та АТ «СГ «ТАС», а тому відповідно до положень ч.1 ст.82 ЦПК України дана обставина не підлягає доказуванню.

Відповідно до ст. 9 Закону України Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Згідно п.27.1., 27.3., 27.4 ст.27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди.

Страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Страховик здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Отже, враховуючи вказані норми матеріального права, на страховика АТ «СГ «ТАС» покладено обов`язок відшкодувати цивільним позивачам (батькам) моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, та витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» з 01.01.2020 установлено мінімальну заробітну плату у місячному розмірі 4723грн.

Таким чином, зі страховика АТ «СГ «ТАС» на користь потерпілої ОСОБА_9 слід стягнути в рахунок відшкодування моральної шкоди 56676грн (4723грн х 12м.з.п.).

З огляду на те, що витрати ОСОБА_9 на поховання та спорудження надгробного пам`ятника, становлять 74786,50грн, що перевищує встановлений п.27.4. ст.27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір відповідальності страховика, тому зі страховика АТ «СГ «ТАС» на користь потерпілої ОСОБА_9 слід стягнути 56676грн в рахунок відшкодування витрат на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника (4723грн х 12м.з.п.).

Згідно ч.1 ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

З огляду на зазначене, відповідачем ФОП ОСОБА_12 позивачці ОСОБА_9 має бути відшкодована різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, що становить 18110,50грн (74786,50грн - 56676грн).

Позовні вимоги в частині відшкодування завданої позивачам моральної шкоди підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливостей їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

У відповідності до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно ч.1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Відповідно до ч. 2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Як зазначалось вище на страховика АТ «СГ «ТАС» відповідно до положень п.27.3. ст.27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» покладено обов`язок відшкодувати цивільним позивачам (батькам) моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи. Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

З огляду на викладене зі страховика АТ «СГ «ТАС» на користь позивачки ОСОБА_9 в рахунок відшкодування моральної шкоди підлягає сума 56676грн з розрахунку: 4723грн х 12м.з.п.

Розглянувши позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди з цивільного відповідача ФОП ОСОБА_12 суд зазначає наступне.

Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року №4, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, завданої позивачам в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка виникла з вини ОСОБА_4 , який працює водієм у цивільного відповідача ФОП ОСОБА_12 та завдав шкоду під час виконання ним своїх трудових обов`язків, суд виходить з того, що позивачам була завдана моральна шкода, яка полягає у сильних душевних стражданнях, яких позивачі зазнали у зв`язку зі смертю їх дітей: ОСОБА_14 та ОСОБА_13 внаслідок протиправних дій ОСОБА_4 , що призвели до наїзду на пішоходів ОСОБА_14 та ОСОБА_13 , в результаті чого останні загинули на місці.

Отже, виходячи з наведених вище обставин, та керуючись принципами розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку, що загальний розмір моральної слід визначити 400000 гривень кожному з батьків, який є достатнім та співмірним із завданою шкодою.

При цьому враховуючи, що на страховика АТ «СГ «ТАС» також покладено обов`язок відшкодувати батькам моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, в розмірі 56676грн, тому виходячи із загального розміру моральної шкоди, визначеного судом даним судовим рішенням, по 400000грн кожному з батьків, з цивільного відповідача ФОП ОСОБА_12 в рахунок відшкодування моральної шкоди на користь: позивачки ОСОБА_9 належить стягнути 343324грн з розрахунку: 400000грн - 56676грн, позивачів ОСОБА_7 та ОСОБА_6 належить стягнути по 371662грн кожному з розрахунку: 400000грн - 28338грн (56676грн : 2).

Також суд зазначає, що цивільними відповідачами не доведено, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілих ОСОБА_13 та ОСОБА_14 .

З огляду на зазначене вище, позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню.

Щодо стягнення витрат на правову допомогу, що надана адвокатом ОСОБА_8 цивільним позивачам ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.120 КПК України витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача та юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач, юридична особа, щодо якої здійснюється провадження.

У разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати (ч.1 ст.124 КПК).

У своїх вимогах позивачі ОСОБА_7 та ОСОБА_6 просять стягнути витрати на правову допомогу адвоката з цивільного відповідача ФОП ОСОБА_12 , який не є обвинуваченим, а тому такі витрати стягненню з ФОП ОСОБА_12 не підлягають.

З матеріалів кримінального провадження, а саме: квитанцій від 25.05.2020, детального опису виконаних робіт та договорів про надання правової допомоги від 25.05.2020, укладених між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 з адвокатом ОСОБА_8 , убачається, що адвокат ОСОБА_8 приймав участь у даному кримінальному провадженні як представник потерпілих зі стадії досудового розслідування, брав участь у слідчих діях, у зв`язку з чим понесені потерпілими витрати пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілих та складають 28000грн, а тому такі витрати в силу положень ст.120, 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 та ОСОБА_6 в сумі 28000грн по 14000грн кожному.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України.

Суд уважає за необхідне згідно ч.4 ст.174 КПК України скасувати арешти майна, накладені ухвалами слідчих суддів.

Судові витрати за проведення експертизи стягнути з ОСОБА_4 на підставі ст. 124, 126 КПК України (т.2 а.с.178).

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 , застосований останньому ухвалою Пирятинського районного суду Полтавської області від 22.10.2020 (т.1 а.с.140-141), закінчився 21.12.2020. Однак з метою забезпечення виконання вироку та уникнення ризиків щодо ухилення від виконання вироку суду суд уважає за необхідне застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладенням обов`язків, передбачених п.2, 3, 8, 9 ч.5 ст.194 КПК України.

Вирок в частині застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню.

Керуючись ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.286 КК України, і призначити покарання за даним законом у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту фактичного затримання після набрання вироком законної сили.

До набранням вироком законної сили застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до набрання вироком законної сили виконувати покладені на нього обов`язки, а саме:

1) не відлучатись з м.Канів Черкаської області, в якому він зареєстрований, без дозволу суду;

2) повідомляти суд про зміну свого місця проживання та роботи;

3) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

4) носити електронний засіб контролю.

Вирок в частині застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання передати для виконання до відділу поліції за місцем проживання останнього.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання покласти на прокурора.

Цивільний позов ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_12 , третя особа ОСОБА_4 , про відшкодування шкоди, завданої злочином - задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_12 на користь ОСОБА_6 в рахунок відшкодування моральної шкоди 371662 (триста сімдесят одну тисячу шістсот шістдесят дві) гривні.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_12 на користь ОСОБА_7 в рахунок відшкодування моральної шкоди 371662 (триста сімдесят одну тисячу шістсот шістдесят дві) гривні.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 процесуальні витрати на правову допомогу адвоката в розмірі 14000 (чотирнадцять тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 процесуальні витрати на правову допомогу адвоката в розмірі 14000 (чотирнадцять тисяч) гривень.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Цивільний позов ОСОБА_9 до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_12 , Приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА ГРУПА «ТАС», третя особа ОСОБА_4 , про відшкодування шкоди, завданої злочином - задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА ГРУПА «ТАС» на користь ОСОБА_9 в рахунок відшкодування моральної шкоди 56676 (п`ятдесят шість тисяч шістсот сімдесят шість) гривень, в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 56676 (п`ятдесят шість тисяч шістсот сімдесят шість) гривень, а всього стягнути 113352 (сто тринадцять тисяч триста п`ятдесят дві) гривні.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_12 на користь ОСОБА_9 в рахунок відшкодування моральної шкоди 343324 (триста сорок три тисячі триста двадцять чотири) гривні, в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 18110 (вісімнадцять тисяч сто десять) гривень 50 копійок, а всього стягнути 361434 (триста шістдесят одну тисячу чотириста тридцять чотири) гривні 50 копійок.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Речові докази: тахокарту із сідлового тягача DAF XF 905 430, д.н.з. НОМЕР_1 , що знаходиться в матеріалах кримінального провадження - з набранням вироком законної сили залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження; одяг ОСОБА_13 , а саме: куртку, штани, бюстгальтер, труси, шкарпетки, одяг ОСОБА_14 , а саме: жилетку, кофту, штани, шкарпетку, труси, що знаходяться в камері зберігання речових доказів - знищити; Mercedes-Benz Sprinter 311 CDI, д.н.з. НОМЕР_3 , що зберігається у ОСОБА_6 - з набранням вироком законної сили залишити законному володільцю; сідловий тягач DAF XF 905 430, д.н.з. НОМЕР_1 , із напівпричепом Pacton Т2-002, д.н.з. НОМЕР_2 , що знаходяться на зберіганні у ОСОБА_12 - з набранням вироком законної сили залишити власнику.

Скасувати арешти майна, накладені ухвалами слідчої судді Октябрьського районного суду м.Полтави від 29.05.2020 та ухвалою Полтавського апеляційного суду від 08.09.2020.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави витрати за проведення експертизи у кримінальному провадженні в сумі 1634 (одна тисяча шістсот тридцять чотири) гривні 50 копійок.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Пирятинський районний суд Полтавської області.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набуває законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копія вироку негайно після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому, його захиснику та прокурору.

Суддя ОСОБА_1