ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/471/24 Справа № 208/9462/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженої (в режимі

відеоконференції) ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді провадження судом першої інстанції, на ухвалу Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15 листопада 2023 року про умовно-дострокове звільнення засудженої

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Білине Одеської області,

від відбування покарання, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскарженого рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Ухвалою Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15 листопада 2023 року задоволено подання державної установи Кам`янська виправна колонія (№34) та звільнено засуджену ОСОБА_7 умовно-достроково від відбування покарання.

Обгрунтовуючи свої висновки суд першої інстанції зазначив, що враховуючи особу засудженої, яка за період відбування покарання сумлінно виконувала вимоги встановленого режиму утримання в колонії, допущені нею порушення погашені у встановленому законом порядку, регулярно приймала участь у заходах виховного впливу, брала участь у суспільному житті колонії, працевлаштована на виробництві, щиро розкаялась, суд прийшов до висновку, що процес виправлення і виховання засудженої є стабільним, послідовним та досяг тієї стадії, на якій відбування покарання у виді позбавлення волі перестає бути доцільним, що свідчить про те, що засуджена довела своє виправлення, а тому наявні підстави для застосування до неї умовно-дострокового звільнення.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та відмовити у застосуванні щодо засудженої умовно-дострокового звільнення.

Обгрунтовуючи апеляційну скаргу зазначає, що засуджена не довела своє виправлення. Вважає, що суд першої інстанції прийняв рішення без достатнього обгрунтування та за відсутності будь-яких даних, які б доводили те, що засуджена сумлінною поведінкою та ставленням до праці довела своє виправлення. Звертає увагу, що заохочення засуджена отримала безпосередньо перед настанням строку, після відбування якого можливе застосування умовно-дострокового звільнення. Вказує, що 07 липня 2022 року адміністрацією установи було відмовлено засудженій у застосуванні умовно-дострокового звільнення як такій, що не довела своє виправлення. Зазначає, що засуджена протягом строку відбування покарання мала 6 стягнень за порушення вимог ПВР УВП, а саме за зберігання заборонених предметів. Вказує, що засуджена не виказувала розкаяння під час розгляду справи.

Позиції учасників судового провадження.

У судовому засіданні прокурор підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, а ухвалу суду скасувати.

Засуджена ОСОБА_7 та захисник ОСОБА_8 заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Із матеріалів провадження слідує, що суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно розглянув подання державної установи Кам`янська виправна колонія (№34), дослідив необхідні матеріали провадження та особової справи і прийшов до обґрунтованого висновку про те, що засуджена довела своє виправлення, а тому може бути звільнена умовно-достроково.

При цьому апеляційний суд виходить з того, що відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Згідно ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

З вищенаведених положень закону про кримінальну відповідальність слідує, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково є не формальний сплив певної частини строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці, а також досягнення цілей покарання.

Як слідує із роз`яснень, які містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, і для цього дані беруться в їх сукупності.

Під сумлінною поведінкою розуміють, що засуджений за період відбування покарання сумлінно виконував вимоги встановленого режиму утримання у колонії, не допускав порушень, визнав вину у скоєному злочині, розкаюється у вчиненому, сплатив повністю або частково завдані злочином збитки, за час відбування покарання поводив себе як у загальній масі засуджених, так і при спілкуванні з представниками адміністрації ввічливо, тактовно, виконував законні вимоги представників адміністрації, приймав активну участь у виконанні умов розробленої для нього програми диференційованого виховного впливу, тощо.

З матеріалів провадження слідує, що ОСОБА_7 засуджена вироком Малиновського районного суду м.Одеси від 25 березня 2019 року за ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років.

Вироком Одеського апеляційного суду від 12 квітня 2022 року вирок Малиновського районного суду м.Одеси від 25 березня 2019 року скасовано в частині призначення покарання та ухвалено в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_7 ухвалено вважати засудженою за ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років. Строк відбування покарання ухвалено рахувати з 12 квітня 2022 року. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 17 червня 2018 року до набрання вироком законної сили, а саме 12 квітня 2022 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Початок строку відбування засудженою покарання 12 квітня 2022року.

Кінець строку відбування засудженою покарання 20 серпня 2024 року.

Як встановив суд першої інстанції засуджена з 18 червня 2018 року відбувала покарання у Одеській установі виконання покарань №21, де характеризувалась посередньо, мала 5 стягнень, які погашені в установленому законом порядку, та 1 заохочення.

З 16 жовтня 2019 року утримувалась в Ізмаїльському слідчому ізоляторі, де мала 1 стягнення, яке погашено у встановленому законом порядку, заохочень не мала.

З 17 червня 2022 року перебуває у державній установі Кам`янська виправна колонія (№34) та по прибуттю була працевлаштована у майстернях установи підсобним робітником першого тарифного розряду, де і працює по теперішній час, до роботи ставиться добре, з наданим об`ємом справляється в повному обсязі, має 2 заохочення, стягнень не має, вимоги режиму відбування покарання та правила внутрішнього розпорядку дотримується свідомо.

Крім того, у взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктна, критику розуміє правильно, самостійно виконує передбачені законом вимоги, порушень не допускає.

Також проявляє соціально-корисну ініціативу у житті відділення та установи шляхом участі у підготовці концертів та святкових програм, які проходять в установі для засуджених, залучена до програм виховного впливу, приймає активну участь в усіх заходах, що проходять, готується до лекцій.

Відповідно до висновку щодо ступеня виправлення засудженої ОСОБА_7 підтримує доброзичливі соціально-корисні відносини з рідними шляхом щоденних телефонних розмов та через мережу Інтернет.

Згідно проведення оцінки ризиків вчинення повторного правопорушення має середній ризик, а згідно оцінки ризику ймовірної небезпеки для суспільства має низький ризик.

При цьому станом на 20 вересня 2023 року виконавчих листів до установи щодо засудженої не надходило.

Аналізуючи наведені обставини апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив подання установи про умовно-дострокове звільнення засудженої від відбування покарання, оскільки обставини провадження свідчать лише про наявність позитивних чинників, які дають змогу суду з впевненістю визначитися з тією позицією, що засуджена своєю поведінкою, яка розцінюється судом як позитивна, стала на шлях виправлення та виховання, тому апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції і не находить підстав для скасування ухвали суду першої інстанції.

Сам факт, що за період відбування покарання засуджена мала 6 стягнень, не може свідчити про відсутність критичного ставлення до вчинених кримінальних правопорушень та подання нею негативного прикладу для інших засуджених. Достатніх даних на підтвердження вказаного факту прокурор не навів в апеляційній скарзі та не надав при її розгляді.

При цьому, не заслуговують на увагу твердження прокурора про те, що засуджена отримала заохочення лише безпосередньо перед настанням строку, після відбування якого можливе застосування умовно-дострокового звільнення, оскільки з наданих матеріалів провадження слідує, що засуджена отримувала заохочення протягом усього строку відбування покарання, зокрема, 20 вересня 2018 року, 18 жовтня 2019 року, 21 квітня 2023 року та 25 серпня 2023 року.

Доводи прокурорапро те, що в діях засудженої відсутня сумлінна поведінка, спростовуються наявними у матеріалах провадження письмовими доказами, зокрема, характеристикою установи на засуджену та довідкою про заохочення та стягнення, з якої слідує, що засуджена має 4 заохочення, непогашених стягнень не має.

Судом досліджені всі обставини, які мали значення для прийняття по справі законного і обгрунтованого рішення.

Також враховується, що умовно-дострокове звільнення застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до його дискреційних повноважень.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що до ОСОБА_7 може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, та не вбачає підстав до задоволення апеляційної скарги прокурора.

З огляду на вищевикладене доводи прокурора не спростовують висновки суду першої інстанції, а також не свідчать про недоведення засудженою свого виправлення та про відсутність підстав для її звільнення від відбування покарання умовно-достроково, а тому ці доводи апеляційний суд розцінює як непереконливі, у зв`язку з чим вважає оскаржувану ухвалу суду законною та обґрунтованою, і підстав для її зміни чи скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 537, 539 КПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді провадження судом першої інстанції, залишити без задоволення.

Ухвалу Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15 листопада 2023 року про умовно-дострокове звільнення засудженої ОСОБА_7 від відбування покарання залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4