Справа № 202/1738/24
Провадження № 1-кп/202/1152/2024
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2024 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді- ОСОБА_1 ,

за участю секретаря- ОСОБА_2 ,

прокурора- ОСОБА_3 ,

обвинуваченого- ОСОБА_4 ,

захисника- ОСОБА_5 ,

(відеоконференцзв`язок)

розглянувши у закритому судовому засіданні в приміщенні Індустріального районного суду м.Дніпропетровська кримінальне провадження № 0000262, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22 січня 2024 року у відношенні:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ранній Ранок, Криворізького району, Дніпропетровської області, громадянина України, маючого професійно-технічну освіту, військовослужбовця військової служби за мобілізацією в особливий період, номер обслуги 3 обслуги міномета мінометного взводу 10 роти оперативного призначення (на бронетранспортерах) 4 батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, солдата, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 402 ч. 4 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_4 , 11 грудня 2023 року близько 10 години 00 хвилин, перебуваючи на території тимчасового розташування військової частини НОМЕР_1 у населеному пункті АДРЕСА_2 , першим заступником командира 4 батальйону оперативного призначення начальником штабу військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України майором ОСОБА_6 до особового складу доведено наказ згідно якого військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 , в тому числі обвинуваченому ОСОБА_4 , належало 11 грудня 2023 року до 14 години, у складі зведеної групи вибути на РОП «ЯНКІ», який розташований у лісовому масиві неподалік населеного пункту Ямпіль, Донецької області та не допустити обходу, вклинення та прориву противника в батальйонний район оборони, зайняти вигідний рубіж по фронту, бути в готовності до відбиття танкових атак (до роти) за підтримки піхоти, посилити всі види спостереження та призначити чергові вогневі засоби для ураження засобів повітряного нападу противника, створити умови для стійкої оборони, не допустити втрати позицій з напрямку н.п. Кремінна та Серебрянка.

Зазначений наказ базувався на бойовому розпорядженні командира 4 батальйону оперативного призначення 1 бригади оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України підполковника ОСОБА_7 № 11/12-1 від 11 грудня 2023 року.

Водночас, обвинувачений ОСОБА_4 , в порушення вимог ст.ст.: 17; 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст.: 6; 11; 16; 28; 29; 30; 31; 32; 35; 36; 37; 127; 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.: 3; 4; 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, в умовах воєнного стану, з мотивів небажання виконувати свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України у безпосередньому зіткненні з противником, 11 грудня 2023 року приблизно о 10 годині 00 хвилин, перебуваючи на території тимчасового розташування військової частини НОМЕР_1 у населеному пункті АДРЕСА_2 , відкрито відмовився виконати наказ начальника щодо вибуття у складі зведеної групи на РОП «ЯНКІ», який розташований у лісовому масиві неподалік населеного пункту Ямпіль, Донецької області та не допустити обходу, вклинення та прориву противника в батальйонний район оборони, зайняти вигідний рубіж по фронту, бути в готовності до відбиття танкових атак (до роти) за підтримки піхоти, посилити всі види спостереження та призначити чергові вогневі засоби для ураження засобів повітряного нападу противника, створити умови для стійкої оборони, не допустити втрати позицій з напрямку н.п. Кремінна та Серебрянка.

25 січня 2024 року між прокурором Луганської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000262 від 22 січня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України та обвинуваченим у цьому провадженні ОСОБА_4 , за участі адвоката ОСОБА_5 , укладено угоду про визнання винуватості.

Зі змісту угоди вбачається, що обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно та у повному обсязі визнає свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, в обсязі пред`явленого обвинувачення.

Також, сторонами угоди визначено та узгоджено покарання яке обвинувачений повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення. Так, ступінь і характер сприяння обвинуваченого ОСОБА_4 при досудовому розслідуванні кримінального провадження щодо нього, наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а також характер і тяжкість обвинувачення, особу винного, беручи до уваги інтереси суспільства, а саме: призначення ОСОБА_4 необхідного й достатнього для його виправлення покарання і попередження вчинення ним нових злочинів. Сторони дійшли згоди, що за вчинення зазначеного вище кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, обвинуваченому слід призначити покарання із застосуванням ст.ст.: 69; 62 КК України, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 4 ст. 402 КК України, зокрема покарання у виді двох років позбавлення волі, яке на підставі ст. 62 КК України замінити на два роки тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців. В строк відбуття покарання зарахувати строк тримання під вартою.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України у строк остаточно призначеного покарання зарахувати попереднє ув`язнення з 11 грудня 2023 року по день набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців.

Сторони, підписуючи вказану Угоду, розуміють, що відповідно до положень ч. 2 ст. 473 КПК України наслідками укладення та затвердження угоди про визнання винуватості є обмеження їх права оскарження вироку згідно з положеннями ст.ст. 394 та 424 КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений: 1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; 2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Відповідно до ч. 3 ст. 424 КПК України Вирок суду першої інстанції на підставі угоди після його перегляду в апеляційному порядку, а також судове рішення суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги на такий вирок можуть бути оскаржені в касаційному порядку: 1) засудженим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без згоди засудженого на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою - сьомою статті 474 цього Кодексу, у тому числі не роз`яснення засудженому наслідків укладення угоди; 2) потерпілим, його представником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без згоди потерпілого на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 цього Кодексу; не роз`яснення потерпілому наслідків укладення угоди; 3) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Підстави оскарження вироку, яким затверджена ця Угода в апеляційному порядку, що визначені в ч. 4 ст. 394 КПК України, та в КПК України, обвинуваченому роз`яснено. Також наслідком укладання даної угоди для обвинуваченого є його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами 1 та 4 п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а саме: права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має такі права: допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснив, що права, надані йому законом у зв`язку з укладенням угоди про визнання винуватості, розуміє; з наслідками укладення та затвердження угоди про визнання винуватості обізнаний; характер обвинувачення та його суть зрозумілі; обраний вид покарання, який застосовується до нього у разі затвердження угоди, із ним узгоджено та є цілком зрозумілим; виконати взяті на себе відповідно угоди про визнання винуватості зобов`язання він в змозі реально; свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, а саме дій, які виразились у непокорі, тобто відкритої відмови виконати наказ начальника, вчиненої в умовах воєнного стану, визнав та пояснив про скоєння ним кримінального правопорушення за обставин, встановлених судом.

Розглядаючи питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до положень ст.ст.: 468-469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним правам інтересам або правам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ним угоди.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, просив затвердити вказану угоду, призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

Захисник та обвинувачений в судовому засіданні просив затвердити вказану угоду та призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винним, згідно із ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Суд, допитавши сторони кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором Луганської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , її форма та зміст відповідають вимогам КПК та КК України, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.

За таких обставин суд вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні умисних дій, які виразилися у непокорі, тобто відкритій відмові виконати наказ начальника, вчиненої в умовах воєнного стану, та його дії кваліфіковані правильно за ч. 4 ст. 402 КК України.

З урахуванням наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, зокрема щирого каяття обвинуваченого та активного сприяння ним розкриттю злочинну, з урахуванням особи винного, який є раніше не судимим, військовослужбовцем, бажає продовжити проходження військової служби та здійснювати захист Вітчизни, суд доходить висновку, що ОСОБА_4 слід призначити міру покарання, узгоджену сторонами про визнання винуватості із застосуванням положень ст.ст.: 62; 69 КК України.

Речові докази та судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.: 370; 373-374; 471-475; 615 ч. 15 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 25 січня 2024 року, укладену між прокурором Луганської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000262 від 22 січня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України та обвинуваченим ОСОБА_4 у присутності захисника обвинуваченого ОСОБА_5 .

Визнати виним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України нижче від найнижчої межі встановленою санкцією статті у вигляді позбавлення волі строком на два роки.

На підставі ст. 62 КК України замінити основне покарання, що призначене засудженому ОСОБА_4 за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, у вигляді позбавлення волі строком на два роки на тримання у дисциплінарному батальйоні для військовослужбовців строком на два роки.

Запобіжний захід залишити у вигляді тримання під вартою.

В строк відбуття покарання зарахувати строк тримання під вартою з 11 грудня 2023 року

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, шляхом подачі апеляційної скарги через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя: ОСОБА_1