Справа № 559/2182/23
Провадження № 1-кп/559/198/2023
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2023 року м. Дубно

Дубенський міськрайонний суд Рівненської області в складі: головуючої судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дубно кримінальне провадження №0000355 від 03.06.2023 відносно обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Збитин, Дубенського району Рівненської області, який проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, згідно ст.89 КК України не судимий,

з участю: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 ,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , будучи військовозобов`язаним і перебуваючи 17.05.2023 в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 , відмовився від отримання повістки для відправки 18.05.2023 о 05 год. 00 хв. на військову службу під час загальної мобілізації в складі команди НОМЕР_1 , яку йому було вручено відповідно Указу Президента України №69/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію». Зміст повістки ОСОБА_3 в подальшому було доведено усно. Разом із тим, ОСОБА_3 пройшов обстеження та медичний огляд, що підтверджується довідкою ВЛК №10/73, згідно якої останній здоровий і придатний до військової служби. В послідуючому, діючи умисно, будучи належним чином попередженим про кримінальну відповідальність за ухилення від призову за мобілізацією, всупереч вимогам Указу Президента України №69/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію», військовозобов`язаний ОСОБА_3 не з`явився в визначений строк до ІНФОРМАЦІЯ_3 та не повідомив причину неявки, у зв`язку з чим своїми неправомірними діями ОСОБА_3 ухилився від призову на військову службу під час загальної мобілізації.

З урахуванням позиції прокурора, обвинуваченого ОСОБА_3 , який не оспорює фактичні обставини справи, наслідки розуміє, діє добровільно, на підставі ч.3 ст.349 КПК України судовий розгляд обмежено допитом обвинуваченого та дослідженням документів, що характеризують особу ОСОБА_3 .

Допитаний у судовому засідання обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в скоєному визнав у повному обсязі. Підтвердив фактичні обставини справи, дійсно не з`явився в визначений строк до ІНФОРМАЦІЯ_3 та не повідомив причину неявки. Не бажає служити, бо в нього вдома залишить сама мати, яка хворіє. Він свідомо відмовився, 18.05.2023 просто працював. Законних підстав для відстрочки по догляду чи хворобі не було, групи інвалідності матір не має. Він не бажає виконувати військовий обов`язок і готовий відбувати реальний термін покарання замість перебування в армії, хоч при цьому матір залишиться сама. Він є учасником бойових дій, був судимий за самовільне залишення служби, відбув іспитовий строк і з 2016 року не служив та не буде. Просить призначити мінімальне покарання.

За таких обставин суд вважає доведеним, що ОСОБА_3 ухилився від призову на військову службу під час мобілізації, а тому ці дії кваліфіковано правильно за ст.336 КК України.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд, згідно з вимогами ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке згідно зі ст.12 КК України є нетяжким злочином, а також дані про особу винного, який проживає з матір`ю ОСОБА_6 , 1954 року народження, згідно довідки КНП «ДубенськийЦентр ПМСД» матір перебуває на обліку в лікаря з 06.12.2022 через остеохондроз, протрузію та інше й в силу цього потребує сторонньої допомоги, але не є особою з інвалідністю. ОСОБА_3 працює з 18.03.2019 у ТОВ «Укрмолпродукт» слюсарем ремонтником і характеризується винятково позитивно, однак не внесений до списку працівників, які підлягають бронюванню на підприємстві, оскільки має дефіцитну військово-облікову спеціальність, яка не підлягає бронюванню. На диспансерному обліку в лікаря-психіатра чи нарколога не перебуває. ОСОБА_3 не судимий і саме це враховує суд, коли призначає покарання. Проте, для характеристики особи має значення той факт, що ОСОБА_3 є учасником бойових дій, але вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 19.05.2016 його було засуджено за ч.3 ст. 407 КК України до 2 років позбавлення волі та звільнено на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік, який успішно відбуто згідно ухвали Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 30.03.2017. У вироці від 19.05.2016, за яким судимість погашено згідно правил ст. 89 КК України, встановлено, що ОСОБА_3 20.08.2014 був зарахований до військової частини, а 25.11.2014 самовільно залишив її територію, проводив час на власний розсуд за місце проживання і лише 09.12.2015 добровільно прибув у військову частину. Отже, після успішного відбуття випробувального терміну за вчинення кримінального правопорушення проти встановленого порядку несення військової служби, ОСОБА_3 вчинив кримінальні правопорушення у забезпечення призову та мобілізації. Згідно висновку органу пробації ОСОБА_3 має середній ризик небезпеки для суспільства та повторного вчинення кримінального правопорушення і виправлення можливе без ізоляції.

Також суд враховує, що пом`якшуючих чи обтяжуючих відповідальність не встановлено. ОСОБА_3 дійсно визнає свою вину і свідомо ухилився від мобілізації, проте щирий жаль і бажання виправити ситуацію, тобто щире каяття, - відсутнє. За необхідності доглядати хвору людину в законному порядку надається відстрочка, проте у ОСОБА_3 підстав для такої відстрочки немає, а дійсна причина в ухиленні від мобілізації полягає в його небажанні виконувати військовий обов`язок.

Згідно ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України. ОСОБА_3 в умовах, коли України обороняється від збройної агресії, не бажає виконувати основний обов`язок захисту Батьківщини, а тому повинен понести покарання. Хоч орган пробації вражає за можливе виправлення ОСОБА_3 без ізоляції, тобто що до нього може бути застосовано іспитовий термін, суд, з огляду на історію життя винного і його відношення до ситуації, з цим не погоджується. Суть звільнення з випробуванням полягає в тому, що навіть без ізоляції людини буде досягнута мета покарання за ч.2 ст. 50 КК України, що полягає не лише в карі, а й у виправленні засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. В випадку ОСОБА_3 чергове призначення іспитового терміну згідно ст. 75 КК України призведе не до виправлення і досягнення мети покарання, а розвине відчуття безкарності за ухилення від виконання обов`язку за ст. 65 КК України.

Вирішуючи питання щодо міри покарання, беручи до уваги вказані вище обставини в їх сукупності, суд робить висновок, що виправлення обвинуваченого неможливе без ізоляції від суспільства, необхідно призначити ОСОБА_5 покарання в межах санкції ст.336 КК України в виді позбавлення волі мінімальним терміном.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався. Судові витрати та речові докази - відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.100, 349, 366-371, 373-376, ч.5 ст.615- КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України, та призначити покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання рахувати з дня приведення вироку до виконання.

Речові докази в справі: документи отримані в ході тимчасового доступу 20.06.2023, а саме: заява ОСОБА_3 №9753/1/18 від 21.11.2022, на 1 арк.; повістка ОСОБА_3 про явку 18.05.2023 до ІНФОРМАЦІЯ_4 , на 1 арк.; правила військового обліку з підписом ОСОБА_3 , на 1 арк.; картка обстеження та медичного огляду військовозобов`язаних №10/73, на 1 арк.; довідка військово-лікарської комісії №1/2445/10 від 17.05.2023, на 1 арк.; пояснення ОСОБА_3 №4389/1 від 17.05.2023 щодо причин відмови від отримання повістки, на 1 арк.; акт №4390/1 від 17.05.2023, на 1 арк.; копія військового квитка, виданого на ім`я ОСОБА_3 з відміткою про взяття на військовий облік, на 3 арк.; копія поіменного списку військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_4 №1/2476 від 18.05.2023, де зазначений ОСОБА_3 , на 1 арк. - залишити в матеріалах кримінального провадження.

На вирок може бути подано апеляцію до Рівненського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення через Дубенський міськрайонний суд з підстав, передбачених ст. 394 КПК України. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції. Учасники мають право на отримання копії вироку. Прокурору, обвинуваченому повний текст вироку вручається в день проголошення його резолютивної частини в умовах дії воєнного стану згідно ч.15 ст. 615 КПК України.

Суддя: ОСОБА_1