Справа № 639/7315/21
Провадження №1-кп/639/135/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2023 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисників - адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові обвинувальний акт у кримінальному провадженні, зареєстрованому в ЄРДР 17.11.2020 року за № 0001445 за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

На розгляді в Жовтневому районному суді м. Харкова перебуває обвинувальний акт у вищевказаному кримінальному провадженні № 0001445 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Захисником адвокатом ОСОБА_4 заявлено клопотання про призначення у даному кримінальному провадженні автотехнічної експертизи за показаннями свідка ОСОБА_7 .

У поданному клопотанні захисник просить на вирішення експертів поставити наступні питання:

- Як повинні були діяти водій ОСОБА_6 та пішохід ОСОБА_8 в даній дорожній обстановці згідно вимог Правил дорожнього руху України?

- Чи мав водій ОСОБА_6 технічну можливість запобігти наїзду на пішохода, діючи відповідно до вимог Правил дорожнього руху України?

- Чи є в діях водія ОСОБА_6 та пішохода ОСОБА_8 невідповідності вимогам Правил дорожнього руху України, які знаходилися б у причинному зв`язку із вказаною подією?

Клопотання захисник обґрунтовував тим, що слідчим в ході досудового розслідування допитувався свідок ОСОБА_7 , також в подальшому він був допитаний судом, з його участю проводився слідчий експеримент, проте отримані в ході його проведення об`єктивні дані не перевірялися слідчим шляхом призначення судової експертизи. Разом із тим, показання зазначеного свідка можуть свідчити про невинуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_4 підтримала клопотання частково та просила у випадку призначення експертизи поставити перед експертами питання відповідно до показань свідка ОСОБА_7 .

Захисник ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_6 підтримали клопотання та просили його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 проти задоволення клопотання заперечувала з наступних підстав. Показання свідків, які вони надавали в ході досудового розслідування, суттєво не відрізняються від наданих суду, узгоджуються як між собою, так і іншими дослідженими в судовому засіданні доказами. Винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, підтверджується, окрім іншого і висновком комплексної судово-медичної та авто технічної експертизи, якою, зокрема, встановлений механізм наїзду автомобілем на пішохода. Розмір бічного інтервалу між припаркованими транспортними засобами, який згідно показань свідка ОСОБА_7 є іншим, аніж встановлено слідчим, не впливає на правильність оцінки дій обвинуваченого при обставинах ДТП наїзду на пішохода заднім ходом. Прокурор також вважає, що для оцінки дії водія ОСОБА_6 не потрібні спеціальні знання, оскільки вони чітко встановлені та обумовлюються виконанням обвинуваченим положень п. 10.9 ПДР України.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали судової справи та кримінального провадження, суд приходить до наступного.

Частиною 1 статті 244 КПК України визначено, що у разі якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання, сторони кримінального провадження мають право звернутися з клопотанням про проведення експертизи до слідчого судді.

Відповідно до ч. 1 ст. 332 КПК України передбачено проведення експертизи за ухвалою суду під час судового розгляду.

Згідно ст.242 КПК України експертиза проводиться експертом за зверненням сторони кримінального провадження або за дорученням слідчого судді чи суду, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання.

Під час досудового розслідування постановою слідчого від 01.12.2020 у кримінальному провадженні № 0001445 від 17.11.2020 призначено судову автотехнічну експертизу.

Відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи № СЕ-19/121-20/21009-ІТ від 11.12.2020:

Згідно показань водія ОСОБА_6 :

З причин, вказаних в дослідницькій частині висновку, вирішити питання: «Як повинен був діяти згідно правил дорожнього руху України водій ОСОБА_6 у виниклій дорожній обстановці?», «Чи мав технічну можливість водій ОСОБА_6 уникнути наїзду на пішохода в даній ситуації?», «Чи маються невідповідності вимогам Правил дорожнього руху України в діях водія ОСОБА_6 , які знаходилися б у причинному зв`яку з подією пригоди?» не виявляється можливим.

Для оцінки дій пішохода ОСОБА_8 не потрібно застосування спеціальних технічних пізнань. Тому питання ««Як повинен був діяти згідно правил дорожнього руху України пішохід ОСОБА_8 у виниклій дорожній обстановці?», , «Чи маються невідповідності вимогам Правил дорожнього руху України в діях пішохода ОСОБА_8 , які знаходилися б у причинному зв`яку з подією пригоди?» можуть бути вирішені слідством (судом) самостійно на основі аналізу всіх зібраних у справі доказів, стосовно до вимог Розділу 4 Правил дорожнього руху України.

Згідно показань свідка ОСОБА_9 :

У даній дорожній ситуацій водій автомобіля «Mercedes-Benz Vito» р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_6 повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 10.1 та 10.9 Правил дорожнього руху України.

Технічна можливість запобігання даної події для водія автомобіля «Mercedes-Benz Vito» р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_6 визначалась виконанням ним вимог п. п. 10.1 та 10.9 Правил дорожнього руху України.

Дії водія автомобіля автомобіля «Mercedes-Benz Vito» р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_6 не відповідали вимогам п. п. 10.1 та 10.9 Правил дорожнього руху України, і з технічної точки зору знаходилися у причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою.

Для оцінки дій пішохода ОСОБА_8 не потрібно застосування спеціальних технічних пізнань. Тому питання ««Як повинен був діяти згідно правил дорожнього руху України пішохід ОСОБА_8 у виниклій дорожній обстановці?», «Чи маються невідповідності вимогам Правил дорожнього руху України в діях пішохода ОСОБА_8 , які знаходилися б у причинному зв`яку з подією пригоди?» можуть бути вирішені слідством (судом) самостійно на основі аналізу всіх зібраних у справі доказів, стосовно до вимог Розділу 4 Правил дорожнього руху України.

З причин, вказаних у дослідницькій частині висновку, вирішити питання: «Де розташовувалось місце наїзду на пішохода, виходячи зі схеми до протоколу огляду місця ДТП?» не представляється можливим.

В подальшому в ході досудового розслідування проведено слідчий експеримент за участю свідка ОСОБА_7 (матеріали к/п, а. с. 199-203).

В ході судового розгляду свідок ОСОБА_7 був допитаний судом.

При допиті ОСОБА_7 показав суду наступне:

16.11.2020 р. ввечері, в темний період часу він на своєму автомобілі «CHERY» паркувався в районі будинку № 36 по вул. Москалівській в м. Харкові, заднім ходом відносно узбіччя. Дана ділянка дороги освітлена, але не якісно.

З правого боку від його автомобіля знаходився автомобіль «Мercedes-Benz» під керуванням ОСОБА_6 , який розташовувався передньою частиною до узбіччя, задньою частиною до проїзної частини.

Боковий інтервал між автомобілем свідка та автомобілем «Мercedes-Benz» складав приблизно 1 м. З іншого боку автомобіля «Мercedes-Benz» був припаркований інший автомобіль.

Вказаний автомобіль «Мercedes-Benz» почав рухатися заднім ходом з поворотом ліворуч по відношенню до автомобіля свідка. Свідок дивився назад для безпечності паркування, поруч із ним знаходилася його дружина, яка раптом закричала. Свідок повернув голову вперед та побачив, як під лівим заднім колесом автомобіля ОСОБА_6 знаходиться в положенні лежачи на боку потерпілий чоловік, головою був повернути в напрямку автомобіля свідка, при цьому автомобіль продовжує рух та фактично штовхає лежачого потерпілого на відстань 20-30 см, після чого зупиняється, відновлює рух в іншому напрямку та проїжджає 5-10 м. Потерпілий при цьому не перегортався. В цей момент між автомобілем свідка та потерпілим було приблизно 5 м.

Свідок вибіг зі свого автомобіля, підбіг до автомобіля «Мercedes-Benz», почав стукати у водійське вікно та привернув увагу водія, після чого той зупинився та вийшов з автомобіля. Свідок бачив на лежачому потерпілому кров в ділянці голови, після чого викликав швидку. Ушкоджень на автомобілі «Мercedes-Benz» не бачив. Безпосереднього моменту наїзду свідок не бачив, як не бачив і потерпілого до ДТП. До приїзду слідчого автомобілі ніхто не переміщував. В подальшому приблизно через рік свідок погодився взяти участь у слідчому експерименті. Слідчий експеримент проводився у світлу пору доби.

Судової автотехнічної експертизи за показаннями свідка ОСОБА_7 в рамках даного кримінального провадження не призначалося.

Відповідно до ч.1 ст.23 КПК України, «суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно». Відповідно до ч.2 цієї ж статті, «не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд може прийняти як доказ показання осіб, які не дають їх безпосередньо в судовому засіданні, лише у випадках, передбачених цим Кодексом».

Безпосередність у дослідженні судом показань процесуалісти вбачають «в тому, що він у ході судового слідства особисто сприймає відомості щодо обставин кримінального провадження, які відомі обвинуваченому, потерпілому, свідкам, експерту та мають значення для цього кримінального провадження».

Деталізація засад безпосередності, за змістом КПК України, передбачає, безкомпромісну й категоричну заборону використання судом показань особи без їх безпосереднього сприйняття судом (слідчим суддею).

Зокрема, відповідно до ч.4 ст.95 КПК України, «Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них».

При вирішенні питання щодо достатності встановлених під час змагального судового розгляду доказів для визнання особи винуватою суди мають керуватися стандартом доведення (стандартом переконання), визначеним частинами 2 та 4 ст.17 КПК України, що передбачають: «ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. … Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи».

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину. Це питання має бути вирішене на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи в цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Згідно статті 22 КПК України, сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно статті 91 КПК України, У кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Суд в судовому засіданні, дослідивши показання свідка ОСОБА_7 , з урахуванням відмови органом досудового розслідування в перевірці версії обвинувачення, вважає за необхідне клопотання захисника ОСОБА_4 задовольнити, відхиливши заперечення прокурора, призначити судову автотехнічну експертизу, для перевірки показань свідка ОСОБА_7 , що має значення для кримінального провадження, проведення якої доручити експертам Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, попередивши експертів про кримінальну відповідальність за ст.384,385 КК України.

На час проведення експертного дослідження провадження у судовій справі необхідно зупинити.

Керуючись ст. ст. 242, 332, 350, 369 372, 376 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_4 про призначення судової автотехнічної експертизи задовольнити.

Призначити у кримінальному провадженні №0001445 від 17.11.2020 судову автотехнічну експертизу, до проведення якої залучити експертів Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України.

На вирішення експертів поставити такі питання:

- Чи спроможні свідчення свідка ОСОБА_7 , надані ним у судовому засіданні 19.12.2022 та зафіксовані у протоколі проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_7 від 24.10.2021 (матеріали к/п, а.с. 200-203) з урахуванням обставин, відображених у протоколі огляду місця події від 16.11.2020 (матеріали к/п, а.с. 9-17)?

- Як повинні були діяти водій ОСОБА_6 та пішохід ОСОБА_8 в даній дорожній обстановці згідно вимог Правил дорожнього руху України (з урахуванням показань свідка ОСОБА_7 )?

- Чи мав водій ОСОБА_6 технічну можливість запобігти наїзду на пішохода, діючи відповідно до вимог Правил дорожнього руху України (з урахуванням показань свідка ОСОБА_7 )?

- Чи є в діях водія ОСОБА_6 та пішохода ОСОБА_8 невідповідності вимогам Правил дорожнього руху України, які знаходилися б у причинному зв`язку із вказаною подією (з урахуванням показань свідка ОСОБА_7 )?

На розсуд експертів суд допускає можливе розширення кола питань, викладених в ухвалі, якщо це сприятиме розгляду справи.

Надати у розпорядження експертів матеріали судової справи № 639/7315/21 та матеріали кримінального провадження №0001445 від 17.11.2020.

Попередити експертів про кримінальну відповідальність за ст. 385 КК України за відмову від виконання покладених на них обов`язків, за ст. 384 КК України за дачу завідомо неправдивого висновку.

На час проведення експертизи провадження у справі зупинити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складений 13.11.2023.

Суддя ОСОБА_1