Справа № 127/2750/22
Провадження №11-кп/801/1360/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2023 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

із секретарем судового засідання ОСОБА_5

за участю:

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

розглянув у відкритому судовому засіданні запеляційну скаргу захисника обвинуваченого

ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 30.11.2023 про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, до 28.01.2024 року включно, із залишенням застави в раніше визначеному судом розмірі 214720 (двісті чотирнадцять тисяч сімсот двадцять) гривень, -

встановив:

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів, до 28.01.2024 року включно, із залишенням застави в раніше визначеному судом розмірі 214720 (двісті чотирнадцять тисяч сімсот двадцять) гривень.

Обґрунтовуючи своє рішення, суд послався на наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ОСОБА_7 може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків, інших причетних осіб, які ще не допитані безпосередньо перед судом. Також існує ризик скоєння ним інших злочинів. Враховано, що ОСОБА_7 офіційно непрацевлаштований, раніше судимий, відсутні соціальні зв`язки, вчинив злочини під час відбування ним покарання у виді позбавлення волі.

Суд не вбачає підстав для можливості застосування інших запобіжних заходів, альтернативних триманню під вартою, як таких, що є недостатніми для запобіганню ризикам та виконанню обвинуваченим процесуальних обов`язків, і вважає за необхідне продовжити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, із визначеним розміром застави.

В апеляційній скарзі захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 ставиться питання про скасування ухвали суду та ухваленні нового рішення, яким частково задовольнити клопотання прокурора, обравши ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічну пору доби, а саме з 22.00 до 07.00 год. У випадку залишення запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_7 у виключному випадку, з урахуванням особи обвинуваченого, матеріального стану обвинуваченого та його сім`ї, просить визначити розмір застави у виді двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 53680 (п`ятдесят три тисячі шістсот вісімдесят грн.) 00 коп.

Вимоги обґрунтовує тим, що у зв`язку з відсутністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та відсутністю в діях обвинуваченого ОСОБА_7 складу злочину за ознаками ч. 3 ст. 307 КК України, відсутня необхідність тримання останнього під вартою, а тому клопотання прокурора слід змінити та обрати ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічну пору доби. Крім того, розмір застави, визначений ухвалою суду. є непомірним для її внесення обвинуваченим. у пору доби , а саме з 22.000 год. до 07.00 год.

Прокурор в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просив провести слухання у його відсутність, заперечував проти задоволення апеляційної скарги сторони захисту.

Обвинувачений ОСОБА_7 та адвокат ОСОБА_6 підтримали апеляційну скаргу останнього та наполягали на її задоволенні.

Заслухавши суддю-доповідача, думку учасників судового засідання; перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга- задоволенню - не підлягає.

Як убачається з матеріалів провадження ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України, тобто, у вчиненні особливо тяжких злочинів, за вчинення яких передбачене основне покарання у виді позбавлення волі на тривалий термін, усвідомлюючи тяжкість покарання, яке загрожує йому у разі визнання його винним за вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, перебуваючи на волі може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що свідчить про неможливість запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційних скарг.

Колегія суддів вважає, що продовження строку тримання під вартою виконано у відповідності до вимог ст.ст.184,199 КПК України та містить суть обвинувачення, обґрунтованість підозри та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України:

- наявність обґрунтованого обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України;

- існують ризики, що перебуваючи на волі обвинувачений ОСОБА_7 може перешкоджати кримінальному провадженню, переховуватися від суду, впливати на свідків, тому зміна запобіжного заходу на більш м`який не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Суд апеляційної інстанції вважає, що обставини, на які посилається сторона захисту, не є тими безумовними підставами, які слугують підставами для зміни запобіжного заходу, не спростовують ризиків, наведених прокурором у клопотанні, які вважав доведеними суд.

З висновками суду першої інстанції погоджується апеляційний суд, оскільки сукупність встановлених судом та перевірених під час апеляційного розгляду обставин вказує на доцільність продовження раніше застосованого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки більш м`який запобіжний захід не забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого та не зможе запобігти існуючим ризикам.

За таких обставин, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є саме таким запобіжним заходом, який буде достатнім стримуючим засобом, що здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_7 та запобігти ризикам, доведеним прокурором.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Суд апеляційної інстанції вважає, що, приймаючи до уваги практику Європейського суду з прав людини, рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Крім того, судом першої інстанції не завершено судовий розгляд кримінального провадження, не всі свідки на даний час судом не допитані, а тому строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 вірно продовжено за наявності ризиків, які виправдовують тримання обвинуваченого під вартою.

Щодо зменшення розміру застави суд констатує наступне.

Згідно ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначив розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених кримінально-процесуальним законом.

Відповідно до ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

При визначенні розміру застави відносно ОСОБА_7 слідчий суддя вищезазначених вимог закону дотримався та врахував обставини кримінального правопорушення, особу підозрюваного, його майновий та сімейний стан ,те, що він судимий та наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

За таких обставин, колегія суддів дійшла до переконання, що застава у визначеному слідчим суддею суду першої інстанції розмірі забезпечить виконання ОСОБА_7 процесуальних обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що визначення розміру застави при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є правом слідчого судді, і що з урахуванням обставин кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_7 характеру кримінального правопорушення,слідчий суддя призначив належний розмір застави, передбаченої п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України.

Таким чином, доводи апеляційної скарги захисника щодо зменшення розміру застави є безпідставними, а обставини, на які посилається захисник, враховані слідчим суддею, судом як при застосуванні та продовженні запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою, так і при визначені йому розміру застави, який визначено ч.5 ст.182 КПК України.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 , - залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 30.11.2023 про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, до 28.01.2024 року включно, із залишенням застави в раніше визначеному судом розмірі 214720 (двісті чотирнадцять тисяч сімсот двадцять) гривень, - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4