Справа № 699/1155/23
Номер провадження 1-р/699/5/23
УХВАЛА

про роз`яснення ухвали суду

25.10.2023 м. Корсунь-Шевченківський

Корсунь-Шевченківський районний суд Черкаської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву прокурора Корсунь-шевченківського відділу Смілянської окружної прокуратури ОСОБА_3 про роз`яснення судового рішення по кримінальному провадженню № 0000096 за клопотанням про застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

УСТАНОВИВ:

До Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області надійшла заява прокурора про роз`яснення судового рішення ухвали суду від 20.10.2023 у вищевказаному кримінальному провадженні № 0000096.

Заява обґрунтована тим, що 20.10.2023 ухвалою Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області у справі № 699/1155/23 відмовлено у задоволенні клопотання про застосування у кримінальному провадженні № 0000096 примусових заходів медичного характеру у вигляді примусової госпіталізації до психіатричної лікарні із звичайним типом нагляду стосовно ОСОБА_4 .

Заявник зазначає, що у вказаній ухвалі суд посилається на положення ст. 513 КПК України, однак у ній не вказано яка саме частина цієї статті слугувала підставою для відмови у задоволенні клопотання.

У зв`язку з викладеним прокурор просить роз`яснити вказану ухвалу суду від 20.10.2023 в частині підстави для прийняття судового рішення.

Прокурор та інші учасники кримінального провадження були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду заяви. У судове засідання зазначені особи не з`явилися, проте від прокурора, законного представника та захисника підозрюваного надійшли заяви про проведення засідання без їх участі.

З огляду на скорочені строки розгляду заяви про роз`яснення судового рішення, ураховуючи, що вимоги ч. 2 ст. 380 КПК України щодо повідомленням учасників судового провадження про місце, дату та час розгляду заяви було виконано в повному обсязі, суд дійшов висновку про можливість здійснення розгляду заяви за відсутності учасників провадження.

Розглянувши подану прокурором заяву суд встановив таке.

Ухвалою Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 20.10.2023 у справі № 699/1155/23 відмовлено у задоволенні клопотання про застосування у кримінальному провадженні № 0000096 примусових заходів медичного характеру у вигляді примусової госпіталізації до психіатричної лікарні зі звичайним типом нагляду стосовно ОСОБА_4 .

На виконання положенняч. 1 ст. 513 КПК України під час розгляду клопотання та постановлення ухвали щодо застосування примусових заходів медичного характеру судом з`ясовано такі питання:

1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення;

2) чи вчинено це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою;

3) чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності;

4) чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання;

5) чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які.

Так, у мотивувальній частині ухвали суду від 20.10.2023 указано «..суд під час судового розгляду встановив, що підозрюваний ОСОБА_4 вчинив суспільно-небезпечне діяння, диспозиція якого наведена у ч. 1 ст. 309 КК України, а саме вчинив незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту. Таке діяння ОСОБА_4 вчинив у стані неосудності.

Щодо необхідності застосування до підозрюваного ОСОБА_4 примусових заходів медичного характеру суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 4 ст. 503 КПК України примусові заходи медичного характеру застосовуються лише до осіб, які є суспільно небезпечними.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши позиції сторін, суд дійшов висновку, що матеріалами справи не доведено, що підозрюваний ОСОБА_4 є суспільно небезпечним.

Ураховуючи регулярне періодичне добровільне лікування підозрюваного в психіатричній лікарні, а також його бажання знову отримати таке лікування негайно після розгляду справи у суді, суд не вбачає підстав для застосування примусових заходів медичного характеру».

У заяві про роз`яснення ухвали суду від 20.10.2023 прокурор просить уточнити, яка саме частина статті 513 КПК України слугувала підставою для відмови у задоволенні клопотання

Положеннями частини 2 ст. 513 КПК України передбачено, що визнавши доведеним, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Оскільки суд відмовив у застосуванні примусових заходів медичного характеру, слід дійти логічного висновку, що суд не керувався частиною 2 ст. 513 КПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 513 КПК України встановивши, що суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення не було вчинено або вчинено іншою особою, а також якщо не доведено, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення, суд постановляє ухвалу про відмову в застосуванні примусових заходів медичного характеру та закриває кримінальне провадження.

Як процитовано вище зміст мотивувальної частини ухвали від 20.10.2023, під час розгляду клопотання суд дійшов висновку, що «…підозрюваний ОСОБА_4 вчинив суспільно-небезпечне діяння, диспозиція якого наведена у ч. 1 ст. 309 КК України, а саме вчинив незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту».

Отже, слід дійти логічного висновку, що суд не керувався частиною 3 ст. 513 КПК України.

Згідно з ч. 5 ст. 513 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру може бути закрито судом, якщо неосудність особи на момент вчинення суспільно небезпечного діяння не була встановлена, а так само в разі видужання особи, яка після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу. У такому разі після закриття судом кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру прокурор повинен розпочати кримінальне провадження в загальному порядку.

У мотивувальній частині ухвали суду від 20.10.2023 зазначаються висновки суду про те, що ОСОБА_4 :

- вчинив суспільно небезпечного діяння у стані неосудності, оскільки хворіє з 2018 року, а з 2019 року регулярно лікується, у тому числі стаціонарно;

- ОСОБА_4 вже хворів на психічне захворювання на час вчинення суспільно небезпечного діяння та ця хвороба триває на час постановлення судового рішення 20.10.2023.

Отже, слід дійти логічного висновку, що суд не керувався частиною 5 ст. 513 КПК України.

Частиною 4 ст. 513 КПК України передбачено, що якщо буде встановлено, що суспільно небезпечне діяння особа вчинила у стані неосудності, а на момент судового розгляду видужала або внаслідок змін у стані її здоров`я відпала потреба в застосуванні примусових заходів медичного характеру, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру.

В ухвалі суду від 20.10.2023 суд вказує на те, що з висновку судово-психіатричного експерта № 433 від 30.08.2023 … вбачається, що у підозрюваного ОСОБА_4 на період часу, до якого відноситься скоєння інкримінованого йому правопорушення, відмічалися прояви хронічного психічного захворювання …. через що він не міг усвідомлювати свої дії і керувати ними. На теперішній час у ОСОБА_4 виявляються прояви хронічного психічного захворювання …. через що він не міг усвідомлювати свої дії і керувати ними, не може правильно сприймати обставини, що мають значення по справі, не може самостійно брати участь при проведенні слідчих дій і при розгляді справи в суді, і за своїм психічним станом …. потребує поміщення у спеціальний лікувальний заклад з надання психіатричної допомоги з метою обов`язкового лікування та запобігання вчиненню суспільно-небезпечних діянь».

Отже судом достеменно було встановлено, що ОСОБА_4 вчинив суспільно небезпечне діяння у стані неосудності. Також достеменно встановлено, що ОСОБА_4 на момент судового розгляду продовжує хворіти.

При цьому суд вказав на зміни у стані здоров`я підозрюваного. У мотивувальній частині ухвали вказано «Хворіє з 2018 року, а з 2019 року підозрюваний регулярно стаціонарно лікується у психіатричній лікарні. Лікування проходить добровільно, …. ОСОБА_4 переніс інфаркт, тому йому потрібне специфічне лікування. Наразі йому підібране лікування, яке має позитивний вплив на стан здоров`я. ……відсутня потреба у застосуванні примусового лікування, оскільки ( ОСОБА_4 ) бажає проходити таке лікування добровільно … лікар-психіатр з м. Черкаси вже підібрав лікування .., яке має позитивний ефект, а примусове лікування може погіршити стан здоров`я ОСОБА_4 »

Таким чином, з ухвали від 20.10.2023 вбачається, що суд достеменно встановив факт того, що суспільно небезпечне діяння ОСОБА_4 вчинив у стані неосудності. При цьому суд урахував необхідність отримання підозрюваним специфічного лікування, зумовлену наявністю супутніх захворювань, зокрема перенесеного підозрюваним інфаркту. Тому під час розгляду клопотання суд дійшов висновку, що на момент судового розгляду внаслідок змін у стані здоров`я ОСОБА_4 відпала потреба в застосуванні стосовно нього примусових заходів медичного характеру.

Отже, хоча ухвала суду і не містить конкретного посилання на ч. 4 ст. 513 КПК України, однак, відмовляючи у застосуванні примусових заходів медичного характеру, суд керувався саме цією нормою, що вбачається зі змісту ухвали суду від 20.10.2023.

При цьому у резолютивній частині ухвали не вказано про закриття кримінального провадження № 0000096, у межах якого розглядалося клопотання щодо застосування примусових заходів медичного характеру стосовно ОСОБА_4 .

З цього приводу суд звертає увагу, що слід розрізняти наслідки судового рішення для особи підозрюваного та для самого кримінального провадження.

В ухвалі суду від 20.10.2023 вирішено питання по суті клопотання заслухавши учасників провадження, дослідивши докази та надавши їм оцінку, керуючись ч. 4 ст. 513 КПК України, суд ухвалив відмовити у застосуванні стосовно ОСОБА_4 примусових заходів медичного характеру.

При цьому суд звертає увагу, що у разі встановлення судом факту вчинення підозрюваним суспільно небезпечного діяння у стані неосудності та того факту, що на момент судового розгляду внаслідок змін у стані здоров`я підозрюваного відпала потреба в застосуванні стосовно нього примусових заходів медичного характеру, приписами ч. 4 ст. 513 КПК України прямо передбачено такий наслідок як закриття кримінального провадження.

При цьому кримінальний процесуальний закон у такому випадку не вимагає від суду задля вирішення питання закриття кримінального провадження здійснювати окреме дослідження доказів, встановлювати інші конкретні факти чи наводити в судовому рішенні мотиви суду з приводу необхідності застосування такого прямо передбаченого наслідку як закриття кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 380 КПК України, якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою учасника судового провадження чи органу виконання судового рішення, ухвалою роз`яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його зміст.

Виходячи з системного тлумачення положень глави 29 КПК України, відповідно до вимог ст. 380 цього Кодексу, роз`яснено може бути вирок чи ухвалу суду в разі, якщо без такого роз`яснення їх складно виконати, оскільки високою є ймовірність неправильного виконання.

При цьому суд звертає увагу, що роз`ясненням рішення вважається викладення рішення у більш ясній і зрозумілій формі. Здійснюючи роз`яснення судового рішення, суд викладає більш повно і зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін до рішення по суті і не торкаючись тих питань, які не були предметом судового розгляду.

З огляду на викладене суд погоджується з доводами прокурора, що судове рішення потребує надання роз`яснень щодо зазначення частини статті 513 КПК України, якою керувався суд під час постановлення ухвали. При цьому жодних змін до рішення по суті внесено не буде, а також не будуть вирішуватися питання, які не були предметом судового розгляду.

Ураховуючи наведене заява прокурора підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 369-372, 380 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву прокурора про роз`яснення судового рішення задовольнити.

Роз`яснити, що при постановленні в межах кримінального провадження № 0000096 ухвали Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 20.10.2023, установивши, що підозрюваний ОСОБА_4 вчинив суспільно небезпечне діяння у стані неосудності та на момент судового розгляду продовжує хворіти, однак внаслідок змін у стані його здоров`я відсутня потреба в застосуванні щодо нього примусових заходів медичного характеру, суд, керуючись частиною 4 статті 513 КПК України, відмовив у застосуванні щодо підозрюваного ОСОБА_4 примусових заходів медичного характеру, у зв`язку з чим кримінальне провадження № 0000096 підлягає закриттю.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом семи днів.

СуддяОСОБА_1