н/п 1-кс/490/685/2023
Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/6369/18
У Х В А Л А

22 грудня 2023 року слідчий суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши скаргу представника АТ «Райффайзен Банк адвоката ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ відділення поліції №1 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 від 30.07.2021 року про закриття кримінального провадження №0000625 від 17.02.2018 за ознаками ч.1 ст.361-1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Представник АТ «Райффайзен Банк адвокат ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді зі скаргою на постанову слідчого СВ відділення поліції №1 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 від 30.07.2021 року про закриття кримінального провадження №0000625 від 17.02.2018 за ознаками ч.1 ст.361-1 КК України.

Зазначає, що прийнята слідчим постанова про закриття кримінального провадження є необґрунтованою, передчасною та відповідно такою, що підлягає скасуванню. Мотивує її тим, що в кримінальному провадженні не було не взято до уваги наступні обставини, які мають суттєве значення у справі, а саме: незаконні дії, відносно заставного нерухомого майна, щодо якого СВ ВП № 1 Миколаївського РУП ГУ НП в Миколаївської області внесені відомості по факту несанкціонованого втручання в роботу реєстру речових прав на нерухоме майно, за яких зазначений житловий будинок виведено з іпотеки АТ «Райффайзен Банк» - тривають, а власники майна змінюються.

Крім того, як стало відомо Банку з реєстру речових прав на нерухоме майно житловий будинок за АДРЕСА_1 був знищений, а в подальшому розділений на окремі квартири та зареєстрований на інших осіб без згоди АТ «Райффайзен Банку».

02.07.2021 p. AT «Райффайзен Банк» звернувся в порядку ст. ст. 131, 170-171 КПК України до СВ ВП № 1 Миколаївського РУП ГУ НП в Миколаївської області з клопотанням про накладення в рамках проведення досудового розслідування арешту на 2-х кімнатні квартири за АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 з метою недопущення проведення подальших незаконних дій щодо майна.

Однак, 07.07.2021 р. слідчим СВ ВП №1 Миколаївського РУП ГУ НП в Миколаївській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_4 винесено постанову про відмову у задоволенні клопотання по накладення арешту.

В судове засідання представник ОСОБА_5 не з`явився, скаргу не підтримав, повідомлявся неодноразово належним чином.

Представник суб`єкта оскарження в судове засідання не з`явився.

У зв`язку з неприбуттям в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалось відповідно до вимог ч.4 ст.107 КПК України.

Відповідно до імперативних вимог частини третьої статті 306 КПК, участь у судовому засіданні скаржника чи його захисника, представника (принаймні однієї із зазначених осіб) є обов`язковою. Водночас згідно із частиною другою цієї ж статті слідчий суддя зобов`язаний розглянути скаргу не пізніше сімдесяти двох годин з моменту її надходження.

У разі ж неявки до суду скаржника, належним чином сповіщеного про розгляд скарги, слідчий суддя не наділений повноваженнями забезпечити прибуття цієї особи проти її волі.

Зокрема, примусовий привід до суду згідно із частиною третьою статті 140 КПК застосовується виключно до підозрюваного, обвинуваченого або свідка.

Грошове стягнення за неявку до суду без поважних причин відповідно до частини першої статті 139 КПК може бути накладено лише на підозрюваного, обвинуваченого, потерпілого, цивільного відповідача, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.

Адміністративній відповідальності за злісне ухилення від явки в суд за статтею 185-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення підлягають лише свідок, потерпілий, позивач, відповідач, експерт, перекладач.

Таким чином, закон не встановлює жодних заходів процесуального примусу для забезпечення участі в судовому засіданні особи, котра оскаржує рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора. Не передбачає закон і можливості розгляду судом скарги за відсутності скаржника, належним чином повідомленого про такий розгляд (якщо в судовому засіданні не бере участі його захисник чи представник).

У частині другій статті 307 КПК України визначено вичерпний перелік рішень, які слідчий суддя може прийняти за результатами розгляду відповідної скарги: скасувати рішення слідчого чи прокурора; зобов`язати припинити дію чи вчинити певну дію; відмовити в задоволенні скарги.

Однак постановлення будь-якої з наведених ухвал за відсутності і скаржника, і його захисника чи представника не відповідатиме приписам частини третьої статті 306 КПК України.

Чергове відкладення розгляду скарги призводить до порушення строку, встановленого частиною другою статті 306 зазначеного Кодексу, а також не гарантує прибуття в наступне судове засідання осіб, котрі не бажають брати в ньому участь.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачений цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини дотримується позиції, що проявляти ініціативу щодо своєчасного розгляду справи повинен саме заявник.

Так, Європейський суд з права людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, заявник як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

З урахуванням недоліків законодавчого регулювання розгляду слідчим суддею скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора, які в аналогічних ситуаціях унеможливлюють дотримання встановленої КПК України процедури, а також з огляду на відсутність єдиної та сталої судової практики з цього питання, слідчий суддя приходить до переконання, що не цікавлячись про подальший розгляд поданої скарги, неявка в судове засідання представника, свідчить про безпідставне умисне затягування справи, що нівелює завдання Кримінального процесуального кодексу України.

Відтак, враховуючи скорочені процесуальні строки для розгляду скарги, чисельні відкладення судових засідань, в тому числи пов`язаних з воєнним станом та оголошеною повітряною тривогою, відсутністю електроенергії, а також наявності достатніх матеріалів для проведення судового засідання, вважаю за можливе розглянути скаргу у відсутності суб`єктів звернення та оскарження, на підставі наявних доказів, що сприятиме досягненню завдань, визначених у статтях 303-308 КПК України, та розгляду справи в межах розумних строків.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Згідно п.5 ч.1 ст.3 КПК України, досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Згідно ч.4 ст.284 КПК України, про закриття кримінального провадження слідчий, дізнавач, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржене рішення про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Згідно ч.2 ст.9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Так, відповідно до п.2 ч.5 ст.110 КПК України, постанова слідчого складається, зокрема, з мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів провадження, 17.02.2018 було внесено до ЄРДР відомості за №0000625 за ознаками ч.1 ст.361-1 КК України, за фактом можливих протиправних дій відносно заставного майна, а саме: житлового будинку за АДРЕСА_1 .

За наслідками проведених слідчих дій, слідчим СВ відділення поліції №1 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 було винесено постанову від 30.07.2021 року про закриття кримінального провадження №0000625 від 17.02.2018.

Постанова обґрунтована тим, що в ході досудового розслідування встановлено, що 18.05.2006 р. між Публічним акціонерним товариством «РайффайзенБанк Аваль» та Обозною Вірою було укладено договір іпотеки за реєстровим №1084, що забезпечує вимоги Банку відповідно до кредитного договору №014/08* 112/42516 від 18.05.2006 р., укладеного між Банком та ОСОБА_6 .

Предметом іпотеки згідно вказаного договору виступило нерухоме майно, в саме; житловий будинок з усіма надвірними господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 , та належить ОСОБА_6 на праві приватної власності згідно договору купівлі-продажу. Договір іпотеки був посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського - нотаріального округу ОСОБА_7 ,

Того ж дня, 18.05.2006р. приватним нотаріусом ОСОБА_7 , у зв`язку із посвідченням договору іпотеки, була накладена заборона відчужені за реєстровим №1082/61 зазначеного в договорі житлового будинку, що -знаходиться в АДРЕСА_1 , та є власністю ОСОБА_6 (реєстраційний номер обтяження -4672).

На підставі укладеного договору іпотеки, 22.05.2006р. приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_7 , був внесений відповідний запис щодо обтяження вказаного житлового будинку до Державного реєстру іпотеки.

06.03.2007р. за письмовою згодою Банку було укладено договір купівлі продажу вищезазначеного житлового будинку, згідно якого вказаний житловий будинок ОСОБА_6 було продано ОСОБА_8 , у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою).

До нового власника інформація щодо наявності іпотеки доведена була - відповідно до №7 вказаного договору купівлі продажу було означено, що майно, яке відчужується, знаходяться під забороною відчуження та передано в іпотеку Банку згідно договору іпотеки №1084 від 18.05.2006.

Також, відповідно до п. 1 договору купівлі-продажу, ОСОБА_8 був ознайомлений з умовами договору іпотеки №1084 від 18.05.2006

15.11.2007р. між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 було укладено договір про переведення боргу, згідно якого на ОСОБА_8 було переведено борг (грошове зобов`язання) ОСОБА_6 за кредитним договором №014/08-112/42515 від 18.05.2006р.

Окрім цього, 30.01.2008р. між Публічним акціонерним товариством Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_8 (паспорт серія НОМЕР_1 , виданий Заводським РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області 28.11.2000р., іпн НОМЕР_2 ) було укладено договір застави майнових прав №014/08-112/73915/3, що забезпечує вимоги Банку відповідно до кредитного договору N'5014/08-112/73915 від 30.01.2008р. укладеного між Банком та ОСОБА_8 .

Предметом іпотеки згідно вказаного договору виступило нерухоме майно, з саме: житловий будинок з усіма надвірними господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

Зважаючи на невиконання ОСОБА_6 зобов`язань за кредитним поговором №014/08-112/42516 від 18.05.2016р., Банк звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва із позовною заявою про стягнення заборгованості. Відповідно, 27.08.2007р. Центральним районним судом м. Миколаєва було винесено рішення по справі №2-3-3828/07 про стягнення з ОСОБА_6 на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» суми заборгованості за кредитним договором №014/08-112/42516 від 18.05.2016р. у розмірі 800 433.08 грн. та судових витрат у розмірі 1 730.00 грн. 13.11.2007р. вказане рішення суду набрало законної сили. 13.11.2007р. було видано відповідний виконавчий лист.

24.03.2008р.. у зв`язку із укладанням договору про переведення боргу, Центральним районним судом м. Миколаєва була винесена ухвала про заміну сторони виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа від 13.11.2007р., а саме: заміни боржника ОСОБА_6 на нового боржника - ОСОБА_8 .

24.03.2014р. на підставі заяви Банку про відкриття виконавчого провадження, державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції було відкрито виконавче провадження№42643374 про стягнення з ОСОБА_8 судових витрат у розмірі 1 730.00 грн. 21.10.2014р. виконавче провадження №42643374 було приєднано до зведеного виконавчого провадження №44901536 згідно відповідної постанови.

07.05.2014 на підставі заяви Банку про відкриття виконавчого провадження, державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції було відкрито виконавче провадження №43170250 про стягнення з ОСОБА_8 суми заборгованості за кредитним договором у розмірі 800 433.08 грн. 21.10.2014р. виконавче провадження №43170250 було приєднано до зведеного виконавчого провадження №44901536 згідно відповідної постанови.

Зважаючи на невиконання ОСОБА_8 зобов`язань за кредитним договором №014/08- 112/73915 від 30.01.2008р. Банк звернувся до Заводського районного суду м. Миколаєва із позовною заявою про стягнення заборгованості. Відповідно, 19.01,2010р. Заводським районним судом м. Миколаєва було винесено рішення по справі №2-1659/2010 про стягнення з ОСОБА_8 на користь Публічного акціонерного товариства (Райффайзен Банк Аваль» суми заборгованості за кредитним договором №014/08-112/73915 від 30.01.2008р. у розмірі 202 051.70 грн. та судових витрат у розмірі 1 730,00 грн. 02.02.2010р. вказане рішення суду набрало законної сили, і4.07.2010р. було видано відповідний виконавчий лист.

На підставі заяви Банку про відкриття виконавчого провадження, державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції було відкрито виконавче провадження №49097406 про стягнення з ОСОБА_8 заборгованості за кредитним договором.

Вказане виконавче провадження також було приєднано до веденого виконавчого провадження №44901536 згідно відповідної постанови.

Зважаючи на невиконання ОСОБА_8 зобов`язань за кредитним договором №014/08- 112/42516 від 18.05.2016р. та договором переведення боргу під 15.11.2007р., Банк звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовною заявою про звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно, 13.11.2015р. Центральним районним судом м. Миколаєва було винесено рішення :о справі №490/12175/14-ц про звернення стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок АДРЕСА_1 , в рахунок погашення заборгованості у розмірі 1447 463.95 доларів ЛПА за кредитним договором №014/08-112/42516 від 18.05.2006 р. ОСОБА_8 перед Публічним акціонерним товариством Райффайзен Банк Аваль». 01.12.2015р. вказане рішення суду набрало законної ш, 16.06.2016р. було видано відповідний виконавчий лист.

02.10.2016р. на підставі заяви Банку державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту' державної виконавчої служби Міністерства юстиції України була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №52274480. 03.10.2016р. в рамках виконавчого провадження №52274480 була винесена постанова про арешт манна боржника та оголошення і а борони його відчуження.

20.07.2017р. в рамках зведеного виконавчого провадження №44901536 заступником начальника Заводського відділу ВДС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області було проведено опис та арешт майна боржника, а саме: житлового будинку АДРЕСА_1 перша, про шо було винесено відповідну постанову.

В рамках зведеного виконавчого провадження, згідно вимог ЗУ «Про виконавче провадження», було винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадження та проведено експертну оцінку нерухомого майна., після чого житловий будинок було виставлено на електронні торги через ДП «Сетам».

Перші торги, призначені на 09.11.2017р.. та другі торги, призначені на 26.12.2017р.. не відбулися у зв`язку із відсутністю зареєстрованих покупців.

Треті електронні торги були призначені на 08.02.2018р.

В той же час. в день проведення торгів згідно інформації з сайту ДП Сетам» представником Банку було встановлено, шо електронні торги з реалізації житлового будинку були зупинені, а вказаний житловий будинок знято з реалізації.

08.02.2018р. представником Банку було отримано Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності за нерухоме майно. Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна.

Згідно вказаного витягу було встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_1 перша, та є предметом іпотеки, на данин момент вже не є предметом іпотеки та належить не ОСОБА_8 , а ТОВ «Ріелт Комфорт» (код СДРОПУ 41827437) на підставі акту приймання-передачі нерухомого майна.

В той же час, жодної інформації щодо наявності заборони відчуження та іпотеки, то накладалися АТ «Райффайзен Банк Аваль» на предмет вказаний житловий будинок, та наявності арештів нерухомого майна, що накладалися державними виконавцями відділів ДВС в рамках виконавчих проваджень виявлено не було.

Відповідно до ст.9 ЗУ «Про іпотеку», іпотекодавець має право виключно на підставі згоди іпотекодержателя (Банку) відчужувати предмет іпотеки або передавати предмет іпотеки в спільну діяльність, лізинг, оренду, користування.

Таким чином, нерухоме майно, а саме - житловий будинок АДРЕСА_1 перша, було виведено із іпотеки АТ «Райффайзен Банк Аваль».

Зважаючи на вищевикладене, вказані відносини, які склалися мають характер цивільно-правових, та мають вирішуватися у порядку цивільного судочинства.

Об`єктивна сторона злочину, передбаченого ч.1 ст. 361-1 проявляється у формі: 1)незаконного втручання у роботу АЕОМ, їх систем чи комп`ютерних мереж, що призвело до перекручення чи знищення комп`ютерної інформації або носіїв такої інформації; 2) розповсюдження комп`ютерного вірусу. Останнє є злочинним лише у разі застосування для цього спеціальних знарядь - програмних чи технічних засобів, призначених для незаконного проникнення в АЕОМ, системи чи комп`ютерні мережі і здатних спричинити перекручення або знищення комп`ютерної інформації чи носіїв такої інформації.

Незаконне втручання в роботу АЕОМ, їх систем чи комп`ютерних мереж - це проникнення до цих машин, їх систем чи мереж і вчинення дій, які змінюють режим роботи машини, її системи чи комп`ютерної мережі, або ж повністю чи частково припиняють їх роботу, без дозволу (згоди) відповідного власника або уповноважених ним осіб, а так само вплив на роботу АЕОМ за допомогою різних технічних пристроїв, здатних зашкодити роботі машини. Комп`ютерна інформація - це текстова, графічна чи будь-яка інша інформація (дані), яка існує в електронному вигляді, зберігається на відповідних носіях і може створюватись, змінюватись чи використовуватись за допомогою АЕОМ. Під носіями комп`ютерної інформації розуміються жорсткі магнітні диски різних типів, які є частиною системного блоку АЕОМ або долучаються до нього за допомогою спеціальних пристроїв, гнучкі магнітні диски (дискети), оптичні диски (компакт-диски) тощо.

Частина 1 статті 361 КК України охоплюються як випадки проникнення (впливу) у працюючу АЕОМ, систему чи мережу (наприклад, проникнення до системи одного працюючого персонального комп`ютера з іншого персонального комп`ютера), так і несанкціоноване увімкнення непрацюючої машини і проникнення до її системи (вплив на її роботу), якщо воно здійснюється за допомогою зазначених у цій статті знарядь. Перекручення комп`ютерної інформації - це будь-яка зміна такої інформації за відсутності можливості відновити ті й фрагменти, які зазнали змін, в їх первісному вигляді. Під знищенням комп`ютерної інформації розуміється повна втрата можливості користування відповідною інформацією.

Слідчий суддя погоджується з мотивами вказаними в постанові та обґрунтованими висновками слідчого про закриття кримінального провадження.

Відповідно до ст.2 КПК України, завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в своєму узагальненні «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» зазначив, що процесуальне рішення про закриття кримінального провадження має істотне значення для кримінального провадження, слідчі судді при розгляді скарги на відповідні постанови з`ясовують питання дотримання вимог щодо всебічності та повноти дослідження, оскільки така неповнота може призвести до прийняття необґрунтованого рішення про закриття кримінального провадження.

Європейський суд з прав людини у рішенні Бєлоусов проти України зазначив: «мінімальні стандарти ефективності, визначені практикою Суду, включають в себе вимоги, що розслідування має бути ретельним, незалежним, безстороннім та підконтрольним громадськості, а також, що компетентні органи влади повинні діяти зі зразковою ретельністю і оперативністю». (Алексахін проти України п.55).

При цьому слідчий суддя наголошує, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Завданням слідчого судді відповідно до пункту 18 частини першої статті 3 КПК України, є здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

У рішенні Європейського Суду від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходи, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.

Так, у постанові пленуму ВССУ від 7 лютого 2014 року № 4 «Про узагальнення судової практики розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження» запропоновано інший спосіб дій слідчого судді за подібних обставин. Зокрема, частина четверта статті 163 КПК містить імперативну вимогу щодо розгляду клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів за участю особи, яка його подала, аналогічну приписам частини третьої статті 306 цього Кодексу про обов`язкову участь скаржника у судовому розгляді скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора. На предмет застосування частини четвертої статті 163 КПКВССУ зазначив, що неявка без поважної причини в судове засідання сторони кримінального провадження, яка подала клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів, свідчить про фактичне не підтримання клопотання і має розцінюватись як підстава для відмови в його задоволенні. Застосування такого підходу було визнано правильним незалежно від того, яка зі сторін кримінального провадження (обвинувачення чи захисту) звернулась до слідчого судді з відповідним клопотанням (підпункт 8 пункту 2.5 узагальнення).

Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає, що оскільки представник скаржника належним чином повідомлявся, однак в судове засідання не з`явився, клопотання не підтримав, не надав докази на підтвердження доводів вказаних у скарзі, а процесуальне рішення слідчого відповідає положенням ст.ст. 94, 110, 219, 284 КПК України, в оскаржуваній постанові міститься аналіз обставин, на підставі яких слідчий зробив обґрунтований висновок про необхідність закриття кримінального провадження, а тому слідчий суддя приходить до висновку, що у задоволені скарги слід відмовити.

Керуючись вимогами статей 214, 303, 306, 307, 372 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні скарги представника АТ «Райффайзен Банк адвоката ОСОБА_5 на постанову слідчого СВ відділення поліції №1 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 від 30.07.2021 року про закриття кримінального провадження №0000625 від 17.02.2018 за ознаками ч.1 ст.361-1 КК України відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1