Провадження № 1-кс/202/8435/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2023 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу захисника ОСОБА_3 , який діє в інтересах власника майна ОСОБА_4 , подану в порядку ст..303 КПК України, на бездіяльність слідчого щодо неповернення тимчасово вилученого майна в ході проведення обшуку 24.08.2023 року в рамках кримінального провадження внесеного 24.08.2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003483,-

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Індустріального районного суду Дніпропетровської області надійшла вищевказана скарга в якій заявник просить зобов`язати старшого слідчого РОТЗ СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 повернути вилучений 24.08.2023 року в ході проведення обшуку автомобіль Range Rover VIN номер НОМЕР_1 д.н.з. НОМЕР_2 та ключі від нього законному власнику ОСОБА_4 ..

Скарга обґрунтована тим, що під час проведення несанкціонованого обшуку в період часу з 23:30 годин 24.08.2023 року по 00:30 годин 25.04.2023 року автомобіля Range Rover VIN номер НОМЕР_1 д.н.з. НОМЕР_2 , старшим слідчим СВ ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 було вилучено зазначений транспортний засіб який зареєстрований за ОСОБА_4 . 25 серпня 2023 року слідчим суддею Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська було відмовлено слідчому за погодженням з прокурором в задоволенні клопотання про проведення обшуку в порядку ст..ст. 233,234 КПК України, оскільки як зазначено в ухвалі суду слідчим було проведено обшук за власним переконанням, та проведення обшуку не було пов`язано з врятуванням майна або переслідування особи. Слідчому було відмовлено в «легалізації» проведеного 24.08.2023 року обшуку. Заявник після отримання копії ухвали звернувся до слідчого з клопотанням про повернення вилученого майна під час несанкціонованого обшуку, але до часу подання зазначеної скарги майно не було повернуто. Тому просив задовольнити скаргу та повернути власнику вилучений автомобіль.

Представник власника майна до суду надав заяву в якій зазначив, що на своїх вимогах наполягає та скаргу розглянути без його участі.

Слідчому було повідомлено про час та дату розгляду клопотання, але до суду не з`явився та причин неявки не повідомив , будь-які докази на спростування не надав.

Враховуючи положення ч.1 ст.172 КПК України, слідчий суддя вважає доцільним здійснити розгляд клопотання за відсутності учасників.

На підставі викладеного, у зв`язку із неприбуттям учасників судового розгляду аудіо, відео фіксація судового засідання не здійснювалась.

Перевіривши надані матеріали за скаргою, дослідивши надані матеріали, суд виходить з наступного.

Із копії звернення адвоката ОСОБА_3 встановлено, що 03.10.2023 року він звернувся до слідчого ОСОБА_7 про повернення тимчасово вилученого автомобіля, яке належить ОСОБА_4 , а саме автомобіля Range Rover VIN номер НОМЕР_1 д.н.з. НОМЕР_2 , який був вилучений під час несанкціонованого обшуку в період часу з 23:30 годин 24.08.2023 року по 00:30 годин 25.04.2023 року.

На підставі наданої копії ухвали слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25.08.2023 року встановлено, що слідчий суддя відмовив в задоволенні клопотання слідчого СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 , погодженого прокурором Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_9 по кримінальному провадженню №0003483 від 24.08.2023 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, про проведення обшуку автомобіля Range Rover VIN номер НОМЕР_1 д.н.з. НОМЕР_2 , з метою узаконення вилучених предметів.

Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу Range Rover VIN номер НОМЕР_1 д.н.з. НОМЕР_2 , зареєстрований за ОСОБА_4 .

Таким чином, вилучене майно під час вилучення мало статус тимчасово вилученого, і порядок перебування його у слідчого, та порядок його припинення регламентований положеннями ст. 168,169 КПК України.

Органом досудового розслідування не надані докази на підтвердження легітимності знаходження вилученого майна після відмови слідчим суддею у задоволенні клопотання про обшук ( а саме що на вилучене майно накладався арешт у порядку ст. 170 КПК України).

Окрім того, виходячи із положень ст.233 ч.3 КПК України передбачено, що слідчий, дізнавач, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення. У такому разі прокурор, слідчий, дізнавач за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися до слідчого судді із клопотанням про проведення обшуку. Якщо прокурор відмовиться погодити клопотання слідчого, дізнавача про обшук або слідчий суддя відмовить у задоволенні клопотання про обшук, встановлені внаслідок такого обшуку докази є недопустимими, а отримана інформація підлягає знищенню в порядку, передбаченому статтею 255 цього Кодексу.

Згідно положень статті 1 Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Також, у відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

В ході судового розгляду даної скарги не було встановлено жодного доказу, який би підвереджував що таке втручання державного органу у право на мирне володіння майном відповідає "справедливому балансу" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц вказано, що належний спосіб або способи захисту обумовлюються змістом порушеного права та характером його порушення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

За таких обставини, викладені у скарзі доводи в цій частині є обґрунтованими, у зв`язку з чим слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що скарга з даного питання підлягає задоволенню шляхом повернення майна, вилученого під час обшуку в період часу з 23:30 годин 24.08.2023 року по 00:30 годин 25.04.2023 року автомобіля Range Rover VIN номер НОМЕР_1 д.н.з. НОМЕР_2 , безпосереднього його власнику.

Керуючись ст.ст. 167, 303, 304, 305, 306, 307 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Скаргу захисника ОСОБА_3 , який діє в інтересах власника майна ОСОБА_4 , подану в порядку ст..303 КПК України, на бездіяльність слідчого щодо неповернення тимчасово вилученого майна в ході проведення обшуку 24.08.2023 року в рамках кримінального провадження внесеного 24.08.2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003483, задовольнити.

Зобов`язати старшого слідчого відділу РОТЗ СУ в Дніпропетровській області ОСОБА_5 , повернути власнику ОСОБА_4 вилучений під час обшуку в період часу з 23:30 годин 24.08.2023 року по 00:30 годин 25.04.2023 року автомобіль Range Rover VIN номер НОМЕР_1 д.н.з. НОМЕР_2 , та ключі від нього.

Ухвала до оскарження не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1