Справа № 641/626/22
Провадження № 1-кп/643/405/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2024 року Московський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

перекладача - ОСОБА_4

представника потерпілого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6

захисника обвинувачених - адвоката ОСОБА_7

обвинувачених - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000057, за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч.3 ст. 289, ч.3 ст. 146 КК України,

ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч.3 ст. 289, ч.3 ст. 146 КК України,

ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 189, ч.3 ст. 146 КК України,

в с т а н о в и в:

На виконання розпорядження голови Верховного Суду від 10.03.2022 № 4/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» змінено територіальну підсудність судових справ Червонозаводського районного суду м. Харкова та Комінтернівського районного суду м. Харкова, кримінальне провадження стосовно ОСОБА_8 за ч. 4 ст. 189, ч.3 ст. 289, ч.3 ст. 146 КК України, ОСОБА_9 за ч. 4 ст. 189, ч.3 ст. 289, ч.3 ст. 146 КК України, ОСОБА_10 за ч.4 ст. 189, ч.3 ст. 146 КК України, було направлене до Ленінського районного суду м. Полтави.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 25.12.2023 дія запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжена строком на 60 днів, тобто по 22 лютого 2024 року, включно.

Ухвалою Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 08 січня 2024 року задоволене клопотання прокурора, кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 та ОСОБА_9 за ч. 4 ст. 189, ч.3 ст. 146, ч.3 ст. 289 КК України, ОСОБА_10 за ч. 4 ст. 189, ч.3 ст. 146 КК України, направлено з Ленінського районного суду м. Полтави до Московського районного суду м. Харкова для розгляду.

30.01.2024 зазначене кримінальне провадження надійшло до Московського районного суду м. Харкова для розгляду на підставі ухвали Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 08 січня 2024 року.

Ухвалою суду від 30.01.2024 кримінальне провадження прийняте до провадження та призначене підготовче судове засідання.

Згідно з повідомленням Адміністрації Державної прикордонної служби України від 30.11.2023, потерпілий ОСОБА_11 перетнув державний кордон України 27.03.2022.

В матеріалах кримінального провадження міститься заява потерпілого ОСОБА_12 про проведення підготовчого судового засідання без його участі (т.2 а.с.41).

Заперечень від учасників кримінального провадження не надійшло.

Обвинуваченим в підготовчому судовому засіданні роз`яснені положення ч.2 ст. 31 КПК України щодо колегіального розгляду справи у складі трьох суддів, про що в матеріалах справи містяться відповідні розписки.

Відповідних клопотань до суду не надходило.

Заслухавши доводи прокурора, яка просила призначити справу до судового розгляду, оскільки підстав для закриття кримінального провадження не вбачається, підсудність справи Московському районному суду м. Харкова визначена Верховним Судом, розглядати справу суддею одноособово, представника потерпілого ОСОБА_5 , захисника та обвинувачених, які також не заперечували призначити справу до судового розгляду, не заперечували розглядати справу суддею одноособово, вивчивши обвинувальний акт та долучені до нього додатки, суд вважає, що кримінальне провадження підлягає призначенню до судового розгляду з наступних підстав.

Угод про визнання винуватості чи примирення у порядку ст.ст.468-469 КПК України до суду не надходило. Підстав для закриття кримінального провадження не вбачається. Обвинувальний Акт складено відповідно до вимог КПК, при його затвердженні прокурором дотримані вимоги закону. Підстав для направлення обвинувального акту для визначення підсудності не встановлено, підсудність даного кримінального провадження Московському районному суду м. Харкова визначена Верховним Судом.

Відповідно до ст. 27 КПК України, кримінальне провадження не потребує закритого судового засідання і може розглядатися у відкритому судовому засіданні.

Крім того, прокурор заявила клопотання про виклик в судове засідання в якості свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 .

Заперечень від учасників кримінального провадження не надійшло.

Також прокурор звернулася до суду з клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів, без визначення розміру застави. В обгрунтування клопотання зазначила, що ті ризики, які враховані слідчим суддею та судом під час застосування запобіжного заходу та його подальшого продовження, існують і на даний час, у зв`язку із чим необхідно вирішити питання щодо продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, виходячи з наступного. Метою і підставами застосування запобіжного заходу, згідно з ч.1 ст.177 КПК України, є забезпечення виконання обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення. Враховуючи вагомість наявних доказів відносно ОСОБА_10 , який обвинувачується у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочинів, з метою забезпечення заходів кримінального провадження та запобігання вищевказаним ризикам, а також приймаючи до уваги те, що санкцією ч.4 ст.189 КК України передбачене покарання у вигляді позбавлення волі до 12 років, в тому числі з конфіскацією майна, є достатньо підстав вважати, що ризики встановлені при застосуванні запобіжного заходу до обвинуваченого Київським районним судом м. Харкова у вигляді тримання під вартою на даний час не зменшились та продовжують існувати, що виправдовує тримання ОСОБА_10 під вартою. Крім того, перебуваючи на свободі, ОСОБА_10 , усвідомлюючи, що ним вчинено тяжкий злочин, за який передбачене покарання у вигляді позбавленням волі на строк до 10 років, та особливо тяжкий злочин, за який передбачене покарання у вигляді позбавленням волі на строк до 12 років з конфіскацією майна або без такої, з метою уникнення кримінальної відповідальності може переховуватися від суду як на території України, так і виїхати за її межі, чим унеможливить досягнення завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України, що свідчить про наявність ризиків, передбачених п.1 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки ОСОБА_10 неодружений, непрацевлаштований, немає міцних соціальних зав`язків, крім того, відносно ОСОБА_10 в провадженні Дзержинського районного суду м. Харкова перебуває обвинувальний акт за ч.4 ст.152 КК України. Також, відповідно до п.8 листа Касаційного кримінального суду Верховного Суду №1/0/2-22 від 03.03.2022 «Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану», як відповідний ризик суди мають ураховувати запровадження воєнного стану та збройну агресію в Україні. Наявність ризиків, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, обґрунтовується тим, що вчинення інкримінованих органом досудового розслідування кримінальних правопорушень ОСОБА_10 підтверджується у тому числі показами потерпілих, які на даний час не допитані у судовому засіданні. Так, обвинуваченому відомі анкетні дані, місця мешкання потерпілих, що свідчить про реальну можливість вчинення спроб неправомірного впливу на останніх з метою надання необхідних обвинуваченому показів в майбутньому, враховуючи вимоги ст.23 КПК України. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Відповідно до правової позиції ЄСПЛ, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Характер та фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_10 кримінального правопорушення, свідчать про підвищену суспільну небезпеку. У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. Враховуючи встановлені досудовим розслідуванням обставини злочинної діяльності ОСОБА_10 , в тому числі те, що відносно обвинуваченого в провадженні Дзержинського районного суду м. Харкова перебуває обвинувальний акт за ч.4 ст.152 КК України, ОСОБА_10 є громадянином іншої держави, у якого термін дії посвідки на тимчасове проживання в Україні вже сплинув, крім того, обвинувачений ОСОБА_10 неодноразово погрожував потерпілому ОСОБА_5 фізичним насиллям та застосовував до нього таке насилля, що свідчить про можливість вчинення обвинуваченим аналогічних кримінальних правопорушень чи продовження злочинної діяльності, що також вказує і на існування ризиків, передбачених п.5 ч.1 ст.177 КПК України. Вказані обставини унеможливлюють запобігання зазначеним ризикам, шляхом обрання більш м`якого запобіжного заходу. Таким чином, запобіжний захід стосовно ОСОБА_10 у вигляді тримання під вартою необхідно продовжити з урахуванням наявності вагомих доказів вчинення останнім особливо тяжких злочинів, тяжкості покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватості, відсутності офіційного місця роботи та офіційного доходу, а також те, що він раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень. На теперішній час заявлені ризики не зникли та не зменшилися, підстав для застосування стосовно ОСОБА_10 іншого, більш м`якого запобіжного заходу, не вбачається.

Представник потерпілого ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_6 , який приймав участь в підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, зазначив, що потерпілий ОСОБА_5 претензій до обвинуваченого ОСОБА_10 не має, тому вважав можливим змінити останньому запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.

Захисник обвинувачених - адвокат ОСОБА_7 заперечував проти клопотання прокурора, оскільки обвинувачений ОСОБА_10 тривалий час знаходиться під вартою, має батьків інвалідів, тому просив змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт або визначити розмір застави.

Обвинувачений ОСОБА_10 звернувся до суду з письмовими клопотаннями про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт або визначення розміру застави, посилаючись на те, що він тривалий час перебуває під вартою, його близькі, які мешкають в місті Харкові, знаходяться в скрутному становищі.

Прокурор заперечувала проти клопотання обвинуваченого ОСОБА_10 про зміну запобіжного заходу, оскільки підстави для цього відсутні.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 176 КПК України, запобіжні заходи застосовуються під час судового провадження судом за клопотанням прокурора.

Виходячи з положень розділу ІІ КПК України, зокрема ст.ст. 131, 176 вказаного Кодексу, запобіжні заходи, в тому числі тримання під вартою, є одними з видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 333 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються під час судового провадження згідно з положеннями розділу ІІ цього Кодексу з урахуванням особливостей, встановлених цим розділом.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Застосування запобіжних заходів під час підготовчого провадження, в тому числі вирішення питання щодо продовження тримання обвинуваченого під вартою на стадії підготовчого провадження, здійснюється згідно з положеннями розділу ІІ КПК України.

Відповідно до частин першої та другої статті 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно з ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше несудимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, перевіривши доводи клопотання та матеріали справи, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання прокурора про продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_10 з наступних підстав.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 06.07.2021 підозрюваному ОСОБА_10 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор», який в подальшому продовжувався слідчими суддями та судом, останній раз по 22 лютого 2024 року включно.

Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду від 29 липня 2021 року ухвала слідчого судді Київського районного суду м Харкова від 06.07.2021 залишена без змін.

Зокрема, Колегія суддів, оцінюючи сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_15 кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 189 КК України, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, тієї обставини, що відносно нього в Дзержинському районному суді м. Харкова знаходиться обвинувальний акт за частиною 4 статті 152 КК України, в зазначеному кримінальному провадженні до нього застосований запобіжний захід у вигляді застави, під час дії якого вчинив новий злочин, погоджується з висновком слідчого судді, щодо неможливості застосування до ОСОБА_16 більш м`яких запобіжних заходів.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання щодо доцільності продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_10 , суд вважає встановленим продовження існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Суд зазначає, що ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Суворість покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти або повторного вчинення злочинів («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Так, ОСОБА_10 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 3 ст. 146 КК України. Санкція частини 4 ст. 189 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна; ч.3 ст. 146 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років.

Очікування можливого суворого покарання має значення під час оцінки ризику переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Зазначена обставина на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності сама по собі може бути мотивом та підставою для обвинуваченого переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. При цьому, ризик втечі повинен оцінюватися й у світлі інших факторів, а тому суд, вирішуючи питання щодо продовження строку дії запобіжного заходу, враховує тяжкість злочинів, в яких обвинувачується ОСОБА_10 .

Також достатньо обґрунтованим є ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки ОСОБА_10 не працевлаштований та не має офіційних джерел отримання прибутку, не має постійного місця мешкання в м. Харкові та стійких соціальних зв`язків, є громадянином іншої держави, обвинувачується у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочинів.

Разом з цим, суд не ігнорує ті аргументи, які наводяться захисником та обвинуваченим ОСОБА_10 , проте в даному конкретному випадку суд приходить до переконання, що ці аргументи не переважують вимог громадського інтересу, який полягає у встановленні істини у справі, недопущенні перешкоджанню цьому, забезпеченні належної процесуальної поведінки обвинуваченого і виконання ним покладених судом обов`язків у справі.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_10 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено.

Підстав для задоволення клопотання захисника про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт та обвинуваченого з тримання під вартою на не пов`язаний з триманням під вартою та визначення розміру застави суд не вбачає, оскільки не спростовує висновків суду щодо доцільності продовження строків тримання обвинуваченого під вартою, без визначення розміру застави.

Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого ОСОБА_10 , на даному етапі розгляду кримінального провадження, не встановлено та сторонами не доведено.

Таким чином, оцінюючи у сукупності всі обставини, у тому числі тяжкість кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 3 ст. 146 КК України, які є тяжким та особливо тяжким кримінальними правопорушеннями, особу обвинуваченого, наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд вважає за необхідне продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, без визначення розміру застави.

Згідно з п.1, 4 ч.1 ст. 336 КПК України, судове провадження може здійснюватися у режимі відеоконференції під час трансляції з іншого приміщення, у тому числі яке знаходиться поза межами приміщення суду (дистанційне судове провадження), у разі: неможливості безпосередньої участі учасника кримінального провадження в судовому провадженні за станом здоров`я або з інших поважних причин; необхідності вжиття таких заходів для забезпечення оперативності судового провадження.

Керуючись ст.ст. 183 ч.2 п.4, 177, 178, 181, 182, 197, 205, 314-316, 331, 336, 376 ч.2 КПК України, суд -

у х в а л и в:

Призначити кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч.3 ст. 289, ч.3 ст. 146 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч.3 ст. 289, ч.3 ст. 146 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 189, ч.3 ст. 146 КК України, до судового розгляду у відкритому судовому засіданні в приміщенні Московського районного суду м. Харкова на 28.02.2024 р. об 11.20 год.

Розгляд кримінального провадження здійснювати суддею одноособово.

В судове засідання викликати учасників судового розгляду.

Роз`яснити учасникам судового провадження, що вони мають право на ознайомлення з матеріалами кримінального провадження (кримінальною справою).

Клопотання прокурора про виклик свідків задовольнити.

Викликати в судове засідання для допиту в якості свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_17 .

В задоволенні клопотання захисника - адвоката ОСОБА_7 про зміну обвинуваченому ОСОБА_10 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт або визначення розміру застави - відмовити.

В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_10 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на не пов`язаний з триманням під віртою та визначення розміру застави - відмовити.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» продовжити на шістдесят днів, тобто до 12 квітня 2024 року включно, без визначення розміру застави.

Зобов`язати Ямпільський районний суд Вінницької області (24500, Вінницька область, м. Ямпіль, вул. Свободи, 116) забезпечити:

- участь перекладача ОСОБА_18 в судовому засіданні 28 лютого 2024 року об 11 год. 20 хв.;

- працездатність апаратного комплексу для відеоконференцзв`язку з Московським районним судом м. Харкова.

Провести судове засідання у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч.3 ст. 289, ч.3 ст. 146 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 189, ч.3 ст. 146 КК України, яке призначене на 28.02.2024 об 11.20 год., за участю представника потерпілого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Ухвала в частині продовження обвинуваченому ОСОБА_10 дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня оголошення.

В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Повну ухвалу суду оголосити о 13.00 год. 16 лютого 2024 р.

Суддя ОСОБА_1