Справа № 471/124/24
Провадження № 1-кп/467/76/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.02.2024 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

у ході розгляду у відкритому судовому засіданні в смт. Арбузинка кримінального провадження № 0000242, внесеному до ЄРДР 04 жовтня 2023 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Созонівка Кіровоградського району Кіровоградської області, громадянина України, маючого середню освіту, не працевлаштованого, не одруженого, на утриманні малолітніх дітей не маючого, військовозобов`язаного, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 07.05.2001 року Братським районним судом Миколаївської області за ст. 140 ч. 2 КК України (ред. 1960 року)до позбавлення волі на строк 5 років із конфіскацією майна, звільнений 30.08.2003 року на підставі Закону України "Про амністію ",

- 19.03.2004 року Братським районним судом Миколаївської області за ст. 185 ч. 3, 15 ч. 2, 185 ч. 3 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців, звільнився 16.09.2008 року по відбуттю строку покарання,

- 28.07.2009 року Братським районним судом Миколаївської області за ст. 162 ч. 1 КК України до обмеження волі на строк 1 рік, на основі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнено з іспитовим строком 1 рік,

- 23.06.2010 року Тальновським районним судом Черкаської області за ст. 185 ч. 3 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців, звільнений 19.09.2014 року по відбуттю строку покарання,

- 25 травня 2016 року Братським районним судом Миколаївської області за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі, звільнився 27 серпня 2018 року умовно-достроково на 1 рік 9 днів,

- 25 липня 2019 року Арбузинським районним судом Миколаївської області за ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185 КК України з застосуванням ч.1 ст. 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі,

- 16.03.2020 року Южноукраїнським міським судом Миколаївської області за ч. 1 ст. 162, ч. 3 ст. 185 КК України з застосуванням ч. ч.1, 4 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений 25.07.2023 року по відбуттю строку покарання

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч.1 ст. 309 КК України

клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту

В С Т А Н О В И В:

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку цілодобового домашнього арешту обвинуваченого ОСОБА_4 до 60 днів, посилаючись на наявність ризиків, передбаченого п.п.1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України: можливість обвинуваченого переховуватися від суду, оскільки останній обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання від 5 до 8 років, у зв`язку з чим з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності може переховуватися від суду. Також обвинувачений може незаконно впливати на потерпілого ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_7 з метою уникнення покарання, чинити на них будь-який вплив, щоб примусити їх до зміни або відмови від своїх показань, що в сукупності унеможливить повноту, всебічність та неупередженість при розгляді справи у суді. ОСОБА_4 офіційно не працевлаштований, не має постійного джерела доходів, що свідчить про те, що він зможе продовжити свою злочинну діяльність. Вказував на відсутність підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`які запобіжні заходи.

Обвинувачений не заперечував проти задоволення клопотання.

Вислухавши думки учасників процесу, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Ухвалою слідчого судді Братського районного суду м.Миколаїв від 11 січня 2024 року обвинуваченому ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту на строк два місяці з забороною покидати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 з покладенням наступних обов`язків: прибувати за першим викликом до слідчого, прокурора чи суду; не відлучатися з місця, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання або роботи; не спілкуватись зі свідком ОСОБА_7 та потерпілим ОСОБА_6 у вказаному кримінальному провадженні.

Згідно ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 2 ст. 177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

У відповідності до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Обрання будь-якого запобіжного заходу першочергово передбачає наявність обґрунтованої підозри. Поняття «обґрунтована підозра» не визначене в національному законодавстві, однак кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (частина 5 статті 9 КПК). Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (наприклад, пункт 32 рішення у справі «Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom» від 30.08.1990 (заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86) термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (пункт 175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04)).

Обвинувальний акт стосовно обвинуваченого перебуває на розгляді в суді, стадія підготовче судове засідання.

Суд вважає, що наведеного вище достатньо для висновку про те, що висунуте по справі обвинувачення відповідає стандарту переконання «обґрунтована підозра» без вирішення питання про доведеність провини під час розгляду даного клопотання.

Відповідно до положень ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно вимог ч. 6 ст. 181 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

Вирішуючи клопотання про продовження строку домашнього арешту щодо обвинуваченого, суд вважає, що ризик, передбачений п.1 ч.1 ст. 177 КПК України можливість переховуватися від суду, на даний час не зменшився. Також враховуючи, що останній обвинувачується у вчиненні умисних тяжких злочинів, передбачених ч.1 ст. 309 і ч.4 ст. 185 КК України, за який законом може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, з метою ухилення від кримінальної покарання, яке йому загрожує, може ухилитися від суду.

Також суд вважає, що ризик впливу на свідків та потерпілого, передбачений п.3 ч.1 ст. 177 КПК України, встановлений ухвалою слідчого судді, не зменшився, оскільки судове слідство по справі не розпочато.

Існує і ризик вчинення обвинуваченим нового кримінального правопорушення, зважаючи на те, що обвинувачений неодноразово був засуджений за вчинення умисних злочинів до покарання у виді позбавлення волі, звільнився з місць позбавлення волі влітку 2023 року, не працевлаштований, стійких соціальних зв`язків не має.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що обставини, на які посилається прокурор у клопотанні, дають підстави вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду, здійснити вплив на свідків і потерпілого, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення, тому застосування більш м`якого запобіжного заходу, чим домашній арешт не забезпечить його належної процесуальної поведінки.

Суд вважає, що обраний та продовжений відносно обвинуваченого запобіжний захід у виді домашнього арешту з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку і кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

При цьому застосований до обвинуваченого запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості інкримінованого діяння, а встановлені раніше ухвалою суду ризики є дійсними та триваючими, а тому на даний час виключає можливість зміни міри запобіжного заходу на більш м`який.

Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого суд на даному етапі не встановив.

За таких обставин суд приходить до висновку, що підстави для продовження запобіжного заходу відносно обвинуваченого не відпали, альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати його належну поведінку, а тому дію обраного запобіжного заходу слід продовжити на 60 днів з обмеженням щодо поведінки, встановленим слідчим суддею.

Керуючись ст.ст. 331, 371-372 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту задовольнити.

Продовжити строк застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , який полягає у забороні обвинуваченим залишати своє місце фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 цілодобово на строк до 26 квітня 2024 року.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 на строк до 26 квітня 2024 року наступні обов`язки:

- прибувати за першим викликом до суду;

- не відлучатися за межі с. Новоолександрівка Вознесенського району Миколаївської області без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання або роботи;

- не спілкуватись зі свідком ОСОБА_7 та потерпілим ОСОБА_6 у вказаному кримінальному провадженні.

Попередити ОСОБА_4 про наслідки невиконання обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, роз`яснивши, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Роз`яснити обвинуваченому, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під домашнім арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних з виконанням покладених на нього обов`язків.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів з моменту її проголошення через Арбузинський районний суд Миколаївської області.

Повний текст ухвали проголошений 27 лютого 2024 року о 8 годині.

Суддя ОСОБА_1