Справа № 191/4287/23
Провадження № 1-кп/191/313/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2024 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000648 від 19 липня 2023 року відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у місті Лисичанськ, Луганської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 26.04.2023 року Казанківським районним судом Миколаївської області за ч.4 ст.185 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -

за участю:

прокурора ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_3 , -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , 30.06.2023 у невстановлений досудовим розслідуванням час, перебував з дозволу користувача ОСОБА_6 у приміщенні будинку за адресою: АДРЕСА_3 . Перебуваючи у приміщенні вказаного будинку, ОСОБА_3 достовірно знаючи, що у приміщенні вказаного будинку мається цінне майно та в цей час у нього раптово виник прямий злочинний умисел, направлений на таємне, повторне викрадення чужого майна, вчинене в умовах воєнного стану (введеного указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022, продовженого указами Президента України: від 17.05.2022 №341/2022 строком на 90 діб - до 22.08.2022, від 12.08.2022 №573/2022 строком на 90 діб - до 20.11.2022, від 07.11.2022 №757/2022 строком на 90 діб - до 19.02.2023, від 06.02.2023 №58/2023 строком на 90 діб - 20.05.2023, від 1 травня 2023 року № 254/2023 строком на 90 діб - до 18.08.2023 р.).

Реалізуючи свій прямий злочинний умисел, направлений на таємне, повторне викрадення чужого майна, вчинене в умовах воєнного стану, діючи умисно з корисливих мотивів, переслідуючи при цьому мету незаконного збагачення, 30.06.2023 р. у невстановлений досудовим розслідуванням час, ОСОБА_3 , впевнившись в тому, що користувач ОСОБА_6 вказаного домоволодіння у будинку відсутня та те, що його дії носять таємний характер вчинив крадіжку золотої каблучки, 585 проби, вагою 1,69 грам з камінням «сапфір» синього кольору, яке навколо оздоблено білим камінням «діамант», вартістю 2611 гривень 47 копійок, яке належить ОСОБА_6 .

Із викраденим майном, ОСОБА_3 залишив місце злочину, розпорядившись ним на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_6 матеріальний збиток на загальну суму 2611 гривень 47 копійок.

Умисні дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно в умовах воєнного стану.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою провину у вчиненні кримінального правопорушення визнав у повному обсязі, щиро покаявся, зазначив, що після звільнення з місць позбавлення волі він поїхав до своєї двоюрідної сестри та залишився проживати на деякий час, перебуваючи у будинку по АДРЕСА_3 , де проживає його сестра, він був вдома один, знав, що є золота каблучка, взяв її та поїхав до м. Дніпро та заклав її у ломбарді «Капітал». Приблизно через місяць він повернувся до сестри та вона почала питати за каблучку і він зізнався у її крадіжці. Каблучку було повернуто потерпілій працівниками поліції.

Потерпіла ОСОБА_6 надала суду заяву в якій просила справу розглядати без її участі, претензій морального та матеріального характеру не має, покарання призначити на розсуд суду.

Вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.185 КК України, повністю доводиться безпосередньо дослідженими у судовому засіданні сукупністю письмових доказів.

- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 18.07.2023 року від ОСОБА_6 , з якої вбачається, що 18.07.2023 року близько 15 год. 00 хв. за адресою м. Синельникове, вул. Шевченко, 57 виявила відсутність золотої каблучки вагою приблизно 2 гр. з білим камінням 585 проби, у вчиненні кримінального правопорушення підозрює ОСОБА_3 (т.2 а.с. 7);

- протоколом огляду місця події від 18.07.2023 року та фототаблицями, згідно яких місцем вчинення злочину є житловий будинок за адресою: АДРЕСА_3 ( т.2 а.с. 9);

- договором про надання фінансового кредиту та застави № від 30.06.2023 року, з якого вбачається, що ОСОБА_3 , здав у заставу золоту каблучку 585 проби, загальною вагою 1,69 г, чистою вагою 1,49 г., за що отримав у кредит кошти у розмірі 1728,00 грн. (т.2 а.с. 18);

-протоколом огляду предмету та фото таблицю до протоколу огляду предмету від 20.07.2023 року, згідно якого предметом огляду є золота каблучка 585 проби, вагою 1,69 г. (т.2 а.с.20-21);

-протоколом пред`явлення речей для впізнання та фототаблицю до нього від 20.07.2023 року, з якого вбачається, що потерпіла ОСОБА_6 під номером 1 впізнала свою золоту каблучку з синім камінням, навколо якого оздоблення білим камінням. (т.2 а.с. 22-23);

-висновком експерта №3250/23 від 07.08.2023 року, з якої вбачається, що ринкова вартість золотої каблучки 585 проби, розмір 16,5, вагою 1,69 гр., з каміннім «сапфір» синього кольору по середині на навколо якого малося оздоблення з білого каміння «діамант», складає 2611,47 грн. (т.2 а.с. 48-51);

-записом на СD-R диску про проведення слідчого експерименту від 22.09.2023 року за участю ОСОБА_3 , який було відтворено в судовому засіданні, з якого вбачається, як ОСОБА_3 показував та розказував, як вчинив крадіжку золотої каблучки за адресою: м. Синельникове, вул. Шевченко, 57. (т.2 а.с.59).

Зазначені докази винуватості ОСОБА_3 сумнівів у достовірності не викликають, викривають обвинуваченого у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення. Ці докази суд визнає допустимими і належними, достовірними і достатніми, оскільки у відповідності до ст.ст.84-86 КПК України прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а також є такими, що отримані у порядку, встановленому Конституцією та КПК України. Оцінюючи в сукупності досліджені докази винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, суд приходить до висновку, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 доведена "поза розумним сумнівом", оскільки наведені судом докази винуватості обвинуваченого є очевидними і безсумнівними.

Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно в умовах воєнного стану.

У зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», частково змінено статтю 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, продовжено указами Президента України: від 17.05.2022 №341/2022 строком на 90 діб - до 22.08.2022, від 12.08.2022 №573/2022 строком на 90 діб - до 20.11.2022, від 07.11.2022 №757/2022 строком на 90 діб - до 19.02.2023, від 06.02.2023 №58/2023 строком на 90 діб - 20.05.2023, від 1 травня 2023 року №254/2023 строком на 90 діб - до 18.08.2023 р.

Обвинувачений діяв з прямим умислом, з корисливих мотивів, відкрито, є суб`єктом цього злочину, оскільки є осудною та повнолітньою особою. Кваліфікуючими ознаками пред`явленого в обвинуваченні злочину є вчинене повторно та в умовах воєнного стану.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких, особу обвинуваченого, який не працюючий, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, за місцем мешкання характеризується посередньо, раніше судимий, вчинив кримінальне правопорушення у період іспитового строку за попереднім вироком Казанківського районного суду Миколаївської області від 26.04.2023 року, вину у вчиненні злочину визнає.

Обставини, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого судом не встановлені.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

У своїй Постанові від 15.11.2021 року у справі № 199/6365/19 (провадження №51-3198км21) Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду висловив свою правову позицію : "Щире каяття - це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження. У зв`язку з наведеним можна зробити висновок, що щире каяття - це певний психічний стан особи винного, коли він засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, і це об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям усіх обставин справи, вчиненням дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину або відшкодуванню завданих збитків чи усуненню заподіяної шкоди".

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у постанові від 27.04.2021 року у справі №520/16394/16-к висловив правову позицію, згідно якої факт визнання засудженим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, не може безумовно свідчити про щире каяття з приводу вчиненого як обставину, що пом`якшує покарання. Адже щире каяття передбачає, окрім визнання особою факту вчинення кримінальних протиправних діянь, ще й щирий жаль з цього приводу та осуд своєї поведінки.

Так, згідно матеріалів кримінального провадження та встановлених обставин вчиненого кримінального правопорушення обвинуваченим ОСОБА_3 факт злочину було виявлено на підставі заяви потерпілої ОСОБА_6 про вчинене кримінальне правопорушення та на підставі проведення інших слідчих дій. В ході досудового розслідування викрадене майно було пред`явлене для впізнання та передано під зберігальну розписку потерпілій ОСОБА_6 . Крім того, згідно показань обвинуваченого та матеріалів кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_3 здав у заставу золоту каблучку 585 проби, загальною вагою 1,69 г, чистою вагою 1,49 г., за що отримав у кредит кошти у розмірі 1728,00 грн. Як пояснив сам обвинувачений каблучку було повернуто потерпілій саме працівниками поліції. В ході досудового розслідування обставин які б пом`якшували покарання обвинуваченого не було встановлено. Зазначені обставини свідчать про те, що обвинувачений ОСОБА_3 щиро не розкаявся, а тому не засуджує свою поведінку. Факт визнання обвинуваченим своєї вини в ході судового розслідування не свідчить про його щире каяття.

Доводи сторони захисту, про те, що обвинувачений ОСОБА_3 активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення є безпідставними, оскільки в обвинувальному акті відсутні обставини, що пом`якшують покарання (а.п.2), а також така обставина не встановлена судом в ході судового розгляду кримінального провадження.

Оскільки, активне сприяння розкриттю злочину означає, що особа, яка вчинила злочин, своїми діями надає допомогу (сприяє) правоохоронним органам у розкритті злочину, у встановленні невідомих їм обставин провадження. При цьому сприяння у розкритті злочину враховується як обставина, яка пом`якшує покарання, тільки у тому випадку, коли надана винною особою інформація та інші докази мали значення для встановлення істини у справі.

Матеріали кримінального провадження не містять даних щодо активного сприяння ОСОБА_3 розкриттю злочину, отже суд також не враховує її як обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченого.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.

Під час судового розгляду детально проаналізовано поведінку обвинуваченого ОСОБА_3 , після вчинення злочину, який є тяжким, наслідки суспільно-небезпечного діяння, враховуючи, що при призначенні покарання має бути застосований принцип гуманізації відповідальності з врахуванням засад закріплених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню згідно зі ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд вважає за необхідне для виправлення обвинуваченого призначити йому покарання в межах санкції статті у вигляді позбавлення волі.

Застосування ст. 75,76 КК України до ОСОБА_3 не можливо, оскільки останній раніше судимий, не працює, характеризується посередньо, злочин вчинив у період іспитового строку, тому суд прийшов до висновку, що виправлення обвинуваченого в даному випадку не можливе без її ізоляції від суспільства.

Підстави для застосування правил ст.ст.69,69-1 КК України відсутні.

Остаточне покарання ОСОБА_3 визначити за правилами ст. 71 КК України, тобто за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком. Приймаючи таке рішення суд враховує, що ОСОБА_3 26.04.2023 року вироком Казанківського районного суду Миколаївської області, визнаний винним і засуджений за ч.4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років та від відбування якого, на підставі ст. 75 КК України, звільнений з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік, і після постановлення вироку, до повного відбуття покарання, тобто до закінчення іспитового строку, випадок на який поширюються правила ст. 71 КК України, вчинив новий злочин в якому він обвинувачується і винність у вчиненні якого, доведена судом.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирати.

Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлено.

За вимогами ст. 124 КПК України, із обвинуваченого необхідно стягнути витрати пов`язані із проведенням судово-товарознавчої експертизи у розмірі 260,00 грн.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 4 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Казанківського районного суду Миколаївської області від 26.04.2023 року, та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 1 (один) місяць.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту фактичного затримання.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь судового експерта ОСОБА_7 , р/р: НОМЕР_1 , витрати на проведення судово-товарознавчої експертизи №3250/23 від 19.07.2023 року в розмірі 260 (двісті шістдесят) грн. 00 коп.

Речові докази, а саме: золоту каблучку з каміннім «сапфір» синього кольору по середині та навколо якого малося оздоблення з білого каміння «діамант» - залишити у власності потерпілої ОСОБА_6 (а.с.24-25).

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1