Провадження № 1-кс/201/5488/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2023 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі: слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора відділу Донецької обласної прокуратури ОСОБА_3 (відеоконференцзв`язок), захисника ОСОБА_4 (відеоконференцзв`язок), розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого в ОВС СВ 2-го управління ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях ОСОБА_5 , погодженого прокурором відділу Донецької обласної прокуратури ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, у кримінальному провадженні № 0005330, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.09.2022 року, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий виклад клопотання.

Слідчий за погодженням з прокурором звернувся до слідчого судді з вищевказаним клопотанням, в обґрунтування якого посилається на те, що слідчим відділом 2 управління (з дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) ГУ СБ України в Донецькій та Луганській областях здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0005330, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.09.2022 року за фактом державної зради.

Враховуючи, що ОСОБА_6 у вказаному кримінальному провадженні набув статусу підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, до слідчого за викликами не з`являється, перебуває на тимчасово окупованій території, оголошений у розшук, наявні ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий просив в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України обрати йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Позиції учасників.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав в повному обсязі з підстав, вказаних в клопотанні.

Захисник просив вирішити клопотання на розсуд суду, повідомивши про відсутність конфіденційної бесіди.

Встановлені слідчим суддею обставини.

Слідчим відділом 2 управління (з дислокації у м. Маріуполь Донецької області) ГУ СБ України в Донецькій та Луганській областях здійснюється досудове розслідування у провадженні № 0005330 від 30.09.2022 (яке виділено з кримінального провадження № 0000118 від 12.05.2022 за ч. 5 ст. 111-1, ч. 2 ст. 111 КК України), за підозрою громадянина України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, а саме державній зраді, тобто у діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, шляхом надання іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, в умовах воєнного стану.

Досудовим розслідуванням встановлено, що Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки 24.08.1991 схвалено «Акт проголошення незалежності України», яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави України. У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16.07.1990 вказано, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах. Відповідно до розділу V Декларації, територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди. Україна самостійно визначає адміністративно-територіальний устрій та порядок утворення національно-адміністративних одиниць.

Рішенням Конституційного Суду України № 3-зп від 11.07.1997 зазначено, що засади конституційного ладу в Україні закріплені у розділах І, ІІІ та ХІІІ Основного Закону України - Конституції України.

Зокрема, положеннями статей 1 та 2 Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою, унітарною державою, суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і Російською Федерацією 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами, є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Всупереч вказаним нормам Президент Російської Федерації (далі РФ), а також інші невстановлені на цей час досудовим розслідуванням представники влади РФ, діючи всупереч вимогам п. п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (ХХV) від 21.12.1965 № 2131 (ХХ), від 14.12.1974 № 3314 (ХХІХ), спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, а саме віддали наказ на вторгнення підрозділів Збройних сил РФ (далі по тексту - ЗС РФ) на територію України.

Так, 24.02.2022 на виконання вищевказаного наказу військовослужбовці ЗС РФ шляхом збройної агресії, із застосуванням зброї незаконно вторглись на територію Україну через державні кордони України в Автономній республіці Крим, Донецькій, Луганській, Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях та здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, житлові масиви та інші цивільні об`єкти та здійснили окупацію частини території України, чим вчинили дії з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується по теперішній час та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.

24 лютого 2022 року указом Президента України № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України, який неодноразово був продовжений. Так, Указом Президента України № 573/2022 від 12 серпня 2022 року, затвердженим Законом України № 2500-ІХ від 15.08.2022, його строк повторно продовжено з 23 серпня 2022 року на 90 діб.

Як наслідок, агресія ЗС РФ та інших військових формувань, що діють на їх боці, призвела до тимчасової окупації м. Маріуполь Донецької області.

З метою створення окупаційної адміністрації в м. Маріуполі Донецької області, за вказівки невстановлених представників рф, у районних центрах та містах на території Донецької області, де органи влади України тимчасово не здійснюють своїх повноважень, створюються не передбачені законодавством України так звані «державні адміністрації». З метою надання вигляду законності діяльності вказаним структурним підрозділам, керівниками «ДНР» прийнято ряд документів із ознаками нормативності, проте які є нікчемними відповідно до законодавства України, зокрема:

- так званою Конституцією «ДНР» від 14.05.2014, у ст. 54 якої вказано, що адміністративно-територіальними одиницями «ДНР» є райони та міста республіканського значення;

- так званою Постановою «Ради міністрів ДНР» «Про введення державних адміністрацій на звільнених територіях Донецької народної республіки» № 32-6 від 08.09.2014, у якій зазначається, що Голови «державних адміністрацій» в адміністративно-територіальних одиницях призначаються розпорядженням Голови ради міністрів «ДНР»;

- так званим Указом «Голови ДНР «Про прийняття тимчасового (типового) положення про місцеві адміністрації Донецької народної республіки» № 13 від 19.01.2015, відповідно до якого, з метою «нормального функціонування та життєдіяльності підприємств та організацій, розташованих на звільненій території», тобто території, яка перебуває під контролем учасників терористичної організації «ДНР»;

На підставі вказаних документів, на порушення порядку, встановленого Конституцією України, Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та інших нормативно-правових актів, на території м. Маріуполь Донецької області, яка є невід`ємною складовою частиною території України, так званим Указом голови «ДНР» «Про адміністрацію міста Маріуполь» № 108 від 31.03.2022 незаконно створено «адміністрацію міста Маріуполь» «ДНР», розташовану за адресою: Донецька область, місто Маріуполь, Центральний район, пр. Металургів, б. 84б.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 12.11.2020 відповідно до ст. 49 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ОСОБА_6 набув статусу депутата Маріупольської міської ради Донецької області 8 скликання від політичної партії «Опозиційна платформа За життя».

Громадянин України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи депутатом Маріупольської міської ради 8 скликання від політичної партії «Опозиційна платформа за життя», діючи умисно, з ідеологічного мотиву, з метою завдання шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, у період з 24.02.2022 до теперішнього часу, перебуваючи у

м. Маріуполь Донецької області (більш точний час та місце органом досудового розслідування не встановлено), цілком усвідомлюючи, що Збройні сили Російської Федерації та інші військові формування, які діють на їх боці, здійснюють акти збройної агресії проти України, результатом якої окрім іншого стала тимчасова окупація значної частини території України, в тому числі м. Маріуполь Донецької області, добровільно надав допомогу представникам іноземної організації Збройним силам Російської Федерації та іншим військовим формуванням, які діють на їх боці, у проведенні підривної діяльності проти України, в умовах воєнного стану, що полягала у діях, спрямованих на створення та функціонування на території м. Маріуполь Донецької області окупаційної адміністрації, підконтрольної Російській Федерації.

Так, ОСОБА_6 , 04.04.2022, діючи умисно, на виконання злочинних завдань від представників ЗС рф та інших воєнізованих формувань рф, з метою завдання шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, та надання представникам ЗС рф та інших воєнізованих формувань рф допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, як так званий «член рахункової комісії» прийняв участь у організації та проведенні зібрання так званих «представників громади» м. Маріуполя у будівлі комунального закладу «Маріупольська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №53 Маріупольської міської ради Донецької області» за адресою: м. Маріуполь, Центральний район, вул. Пилипа Орлика, б. 79, під час проведення голосування за висування ОСОБА_7 кандидатом на посаду так званого «Голови адміністрації міста Маріуполь» та подальшого звернення до керівництва «ДНР» про призначення ОСОБА_7 так званим «Головою адміністрації міста Маріуполь».

В результаті дій ОСОБА_6 та інших невстановлених на даний час осіб, вчинених на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, з метою надання допомоги іноземній організації у проведенні підривної діяльності проти України, в умовах воєнного стану, так званим «головою ДНР» ОСОБА_8 було видано документ із ознаками нормативності «указ № 123 від 06.04.2022 «Про главу адміністрації міста Маріуполь», яким ОСОБА_7 призначений на посаду так званого «Голови адміністрації міста Маріуполь».

Надалі, 21.04.2022 ОСОБА_6 , перебуваючи у м. Мангуш Маріупольського району Донецької області (більш точний час та місце органом досудового розслідування не встановлено), діючи умисно, на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, з метою надання допомоги іноземній організації у проведенні підривної діяльності проти України, в умовах воєнного стану, з метою надання вигляду законності діяльності так званої «адміністрації м. Маріуполь» та її «голови» ОСОБА_7 , добровільно прийняв участь у так званій «нараді» голів так званих «адміністрації звільнених населених пунктів ДНР», в ході якої її учасниками та ЗМІ, які її фіксували, умисно здійснювалась глорифікація дій ЗС РФ та інших військових формувань, які здійснюють збройну агресію проти України, створювався вигляд законності діяльності окупаційних адміністрації на тимчасово окупованій ЗС РФ території.

28.04.2022 (більш точний час органом досудового розслідування не встановлене), ОСОБА_6 діючи умисно, знаходячись за місцем дислокації «адміністрації м. Маріуполь», розташованої за адресою: Донецька область, місто Маріуполь, Центральний район, пр. Металургів, б. 84б, на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, з метою надання допомоги іноземній організації у проведенні підривної діяльності проти України, в умовах воєнного стану, добровільно погодився надалі надавити допомогу представникам іноземної організації ЗС РФ та іншим військовим формуванням, що діють на їх боці, у проведенні підривної діяльності проти України, шляхом зайняття посади так званого заступника голови «адміністрації м. Маріуполь» «ДНР», для чого так званим «головою адміністрації м. Маріуполь» ОСОБА_7 видано документ із ознаками нормативності № 12-лс від 28.04.2022 «про прийом на державну цивільну службу «ДНР» ОСОБА_6 ».

12.06.2022 ОСОБА_6 , як так званий «заступник голови адміністрації м. Маріуполь», діючи умисно перебуваючи на території Кальміуського району м. Маріуполя Донецької області (більш точний час та місце органом досудового розслідування не встановлено), діючи умисно, на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, з метою надання допомоги іноземній організації у проведенні підривної діяльності проти України, в умовах воєнного стану, з метою надання вигляду законності збройної агресії російської федерації та утвердження окупації частини території Донецької області державою-агресором рф, прийняв участь у публічному агітаційно-пропагандистському заході «торжественное открытие обновленной стеллы на въезде в Мариуполь», під час якого учасники організованої групи спаплюжили стелу на в`їзді в м. Маріуполь, яка містила напис «Маріуполь» окрашений в кольори прапору України, а саме відкрили напис «Мариуполь» окрашений в кольори прапору рф.

12.06.2022 ОСОБА_6 , як так званий «заступник голови адміністрації м. Маріуполь», діючи умисно перебуваючи на площі Свободи в Центральному районі м. Маріуполя Донецької області (більш точний час та місце органом досудового розслідування не встановлено), діючи умисно, на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, з метою надання допомоги іноземній організації у проведенні підривної діяльності проти України, в умовах воєнного стану, з метою надання вигляду законності збройної агресії російської федерації та утвердження окупації частини території Донецької області державою-агресором рф, прийняв участь у публічному агітаційно-пропагандистському заході святкування державного свята рф «день росії».

Таким чином, громадянин України ОСОБА_6 , діючи умисно, на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, з метою надання допомоги іноземній організації у проведенні підривної діяльності проти України, в умовах воєнного стану, видаючи себе за так званого «заступника голови адміністрації м. Маріуполь», своєю повсякденною діяльністю та виступами у контрольованих органами влади Російської Федерації засобах масової інформації, створює вигляд законності діяльності окупаційних адміністрації на тимчасово окупованій ЗС РФ території, що в свою чергу надає можливість для виправдування дій ЗС РФ із так званого «звільнення народу Донбасу» на тимчасово окупованій території вищим політичним керівництвом Російської Федерації серед світової спільноти.

Таким чином, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець м. Маріуполь Донецької області, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , раніше не засуджений, який є депутатом Маріупольської міської ради 8 скликання від політичної партії «Опозиційна платформа за життя», паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , підозрюється у державній зраді, тобто діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, шляхом надання іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Щодо обґрунтованої підозри.

Згідно зі ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Оскільки чинне законодавство не розкриває поняття обґрунтованої підозри, враховуючи ст. 8, 9 КПК України, слід керуватися позиціями Європейського суду з прав людини. З точки зору практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри - це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182). При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи (рішення у справі "Murray v.United Kingdom", 14310/88, 28.10.94, п. 55).

Уявлення про "обґрунтовану підозру" має ґрунтуватися поміж інших факторів, на двох ключових критеріях: суб`єктивному та об`єктивному.

Перший критерій означає, що підозра має бути добросовісною, тобто особа, яка оголосила про підозру, має щиро підозрювати особу у вчиненні такого кримінального правопорушення, другий - що об`єктивно існують дані про скоєне кримінальне правопорушення і причетність особи до вчинення правопорушення. Такими даними можуть бути дії самого підозрюваного, наявні документи, речові докази, показання очевидців тощо.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: повідомленням про вчинення кримінального правопорушення, з рапортами та актом огляду; протоколами оглядів мережі інтернет; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками з свідком ОСОБА_9 ; протоколами оглядів за участю свідка ОСОБА_9 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками з свідком ОСОБА_10 .

Таким чином, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у державній зраді, тобто діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, шляхом надання іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на цей час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_6 із вчиненням кримінального правопорушення, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

Щодо належного повідомлення про підозру.

У зв`язку зі збройною агресією Російської Федерації, воєнним станом в Україні, захопленням м. Маріуполь Донецької області та проведенням бойових дій, беручи до уваги те, що існують достатні підстави вважати, що ОСОБА_6 перебуває на тимчасово окупованій території України та обґрунтовану неможливість вручити повістку про виклик особи, з дотриманням вимог ст. ст. 111, 135, 278 КПК України, в газеті «Урядовий кур`єр» № 183 (7304) від 24.08.2022, яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора опубліковано повістку про виклик ОСОБА_6 на 28.08.2022, 30.08.2022, 31.08.2022, 01.09.2022 за зазначеною в повістці адресою для проведення слідчих та процесуальних дій, отримання письмового повідомлення про повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, допиту в якості підозрюваного тощо.

У призначений час громадянин України ОСОБА_6 у призначене місце не з`явився, про неможливість та причини неприбуття не повідомив.

Відповідно до ч. 1 ст. 278 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 111 КПК України повідомлення у кримінальному провадженні є процесуальною дією, за допомогою якої слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд повідомляє певного учасника кримінального провадження про дату, час та місце проведення відповідної процесуальної дії або про прийняте процесуальне рішення чи здійснену процесуальну дію. Повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених цим Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11 цього Кодексу, за винятком положень щодо змісту повідомлення та наслідків неприбуття особи.

Главою 11 КПК України визначається порядок виклику слідчим, прокурором, судовий виклик і привід.

Відповідно до ч. 8 ст. 135 КПК України повістка про виклик особи, стосовно якої існують достатні підстави вважати, що така особа виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, у випадку обґрунтованої неможливості вручення їй такої повістки згідно з частинами першою, другою, четвертою - сьомою цієї статті, публікується в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, вважається такою, яка належним чином повідомлена про виклик, з моменту опублікування повістки про її виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Враховуючи наведені вище обставини, прокурором Донецької обласної прокуратури 28.08.2022, з дотриманням вимог ст. ст. 111, 135, 278 КПК України, ОСОБА_6 повідомлено про підозру у відповідності та у спосіб, передбачений чинним кримінальним процесуальним законодавством України, повідомлення про підозру вручено адвокату ОСОБА_4 , яка є захисником за призначенням. Також повідомлення про підозру ОСОБА_6 опубліковано в засобах масової інформації газеті «Урядовий кур`єр», та повний текст підозри розміщено на офіційному сайті «Офісу генерального прокурора».

Таким чином, 28.08.2022 у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_6 набув статусу підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, а саме державній зраді, тобто діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, шляхом надання іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, в умовах воєнного стану.

Щодо ризиків.

Слідчий суддя вважає доведеними вказані ризики, передбачені пунктами 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

При цьому слідчий суддя враховує, що як обов`язковий критерій застосування запобіжного заходу ризик кримінального провадження має прогностичний характер, його визначення у конкретний проміжок часу спрямоване на усунення негативного впливу на кримінальне провадження в майбутньому. Безумовно, наявність заявлених ризиків має обґрунтовуватися, а обов`язки, про покладення (продовження) яких клопоче орган досудового розслідування у разі обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, - бути у взаємозв`язку з ними. Однак, в переважній більшості випадків, враховуючи їх вірогідний характер, класичні категорії доказування, притаманні судовому процесу, при їх обґрунтуванні не застосовуються. При встановленні ризиків кримінального провадження слідчий суддя застосовує стандарт достатності підстав вважати, що підозрюваний може вдатися до дій на шкоду кримінальному провадженню. Оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, слідчий суддя має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризик переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду свідчать такі обставини:

- вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення;

- неприбуття на виклик до слідчого тричі у статусі підозрюваного та не повідомлення слідчому та прокурору про причини та неможливість прибуття на виклик, що свідчить про те, що підозрюваний на цей час вже переховується від органу досудового розслідування, у зв`язку з чим підозрюваного оголошено у розшук;

- спосіб вчинення злочину (вчинив умисно, під час воєнного стану, що має негативні наслідки для всієї держави України в цілому, знаходиться на тимчасово окупованій території співпрацює з окупаційною адміністрацією, що з великою часткою ймовірності спонукатиме його до втечі у разі обрання більш м`якого запобіжного заходу).

- максимальною санкцією статі передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк п`ятнадцять років або довічним позбавленням волі, з конфіскацію майна, що може бути підставою та мотивом для підозрюваного навмисно переховуватися від слідства та суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме продовжити кримінальне правопорушення, у якому вона підозрюється, або вчинити інше кримінальне правопорушення свідчить те, що ОСОБА_6 , на теперішній час перебуває на території України, яка перебуває під контролем окупаційної адміністрації, активно співпрацює з представниками держави агресора та фактично своїми діями підтверджує намір продовжити скоєне ним кримінальне правопорушення, що надає йому можливість скоїти інше кримінальне правопорушення за відсутності контролю з боку влади України.

Щодо перебування підозрюваного на окупованій території.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (тимчасово окупована територія) - це частини території України, в межах яких збройні формування Російської Федерації та окупаційна адміністрація Російської Федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування Російської Федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації Російської Федерації.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 цього Закону адміністративна межа між тимчасово окупованою територією та іншою територією України визначається Кабінетом Міністрів України.

Той факт, що підозрюваний ОСОБА_6 перебуває на тимчасово окупованій території України підтверджується вищезазначеними зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Щодо розшуку.

Постановою слідчого від 30.09.2022 на підставі ст. 281 КПК України підозрюваного ОСОБА_6 оголошено у державний, міждержавний та міжнародний розшук.

Висновки.

З огляду на те, що у судовому засіданні знайшли своє підтвердження ті обставини, що ОСОБА_6 набув статусу підозрюваного у кримінальному провадженні, підозра є обґрунтованою, доведення органом досудового розслідування наявності ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, а також факт того, що сукупність доказів у своєму зв`язку вказують слідчому судді на достатність підстави вважати, що підозрюваний перебуває на тимчасово окупованій території України, оголошений у розшук, слідчим суддею встановлено достатні підстави для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу за відсутності підозрюваного, відповідно до приписів ч. 6 ст. 193 КПК України.

Санкція ч. 2 ст. 111 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічним позбавленням волі, з конфіскацію майна.

Відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 176 КПК України запобіжним заходом є тримання під вартою.

Враховуючи факт переховування ОСОБА_6 від слідства, а також те, що у кримінальному провадженні зібрані докази, які у своїй сукупності свідчать про вчинення ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопорушення, беручи до уваги його тяжкість та специфіку, а також те, що у разі визнання ОСОБА_6 винним у вчиненні інкримінованого злочину йому може бути призначено покарання у виді реального позбавлення волі, дані про особу підозрюваного, є підстави вважати, що запобіжним заходом, який здатний забезпечити належну поведінку є тримання під вартою.

Крім того, у зв`язку з тим, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке входять до переліку, визначеного ч. 6 ст. 176 КПК України, підозра є обґрунтованою, доведення органом досудового розслідування наявності ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, до нього може бути застосований виключно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а тому клопотання підлягає задоволенню.

Щодо застави.

Згідно з абз. 7 ч. 4 ст. 183 КК України, при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Згідно з абз. 8 ч. 4 ст. 183 КК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 КК України.

Оскільки ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке входять до вищевказаного переліку, розмір застави слідчий суддя не визначає.

Інші питання.

Згідно ч. 4 ст. 197 КПК України, у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого на підставі ч. 6 статті 193 цього Кодексу строк дії такої ухвали не зазначається.

Визначення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу, тобто визначення, таким чином строку тримання особи під вартою, здійснюється лише під час застосування щодо особи запобіжного заходу, що відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України, можливе після затримання особи, а слідчий суддя, суд не пізніш як через сорок вісім годин з часу доставки такої особи до органу досудового розслідування, зобов`язаний розглянути питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід за обов`язкової присутності такого підозрюваного, обвинуваченого.

Посилання захисника на те, що він не мав конфіденційної бесіди із своїм підзахисним, що позбавляє наразі висловити спільну правову позицію, слідчим суддею не враховується, оскільки, у випадку затримання підозрюваного згідно з положеннями ч. 6 ст.193 КПК України, після його затримання і не пізніше як через сорок вісім годин з часу доставки його до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід. В такому разі до початку такого розгляду захисник має право на конфіденційну бесіду із своїм підзахисним.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.176-178, 183, 194 КПК України, слідчий суддя -

У Х В А Л И В:

Клопотання - задовольнити.

В порядку ч. 6 ст. 193 КПК України обрати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, у кримінальному провадженні № 0005330, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.09.2022 року, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Роз`яснити, що згідно з положеннями ч. 6 ст.193 КПК України, після затримання особи і не пізніше як через сорок вісім годин з часу доставки її до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановлює ухвалу.

Відповідно до ч. 4 ст. 197 КПК України, у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, на підставі частини шостої статті 193 цього Кодексу строк дії такої ухвали не зазначається.

Дана ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали доручити прокурору відділу Донецької обласної прокуратури ОСОБА_3 .

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1