Провадження №11-сс/801/568/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2023 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

зі секретарем: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці в режимі відеоконференції апеляційну скаргу з уточненнями захисника ОСОБА_6 , апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 27.09.2023 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 000347 від 07.09.2022 року відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Чорнобаївка, Білозірського району Херсонської області, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , заміжньої, на утриманні малолітня дитина, непрацюючої, раніше не судимої

за участю сторін кримінального провадження

прокурора: ОСОБА_9

захисника: ОСОБА_6

обвинуваченої: ОСОБА_8

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 27.09.2023 року продовжено строк тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_8 , строком на шістдесят днів, тобто до 24:00 години 25 листопада 2023 року.

Згідно клопотання ОСОБА_8 обвинувачується у тому, що вона достовірно знаючи, що з 24 лютого 2022 року підрозділами збройних сил та інших військових формувань російської федерації, здійснено повномасштабне вторгнення на територію суверенної держави Україна та розуміючи, що вчиняються дії, направлені на зміну меж території України в порушення порядку, встановленого Конституцією України, маючи реальну можливість виїзду на підконтрольну українській владі територію, з мотивів непогодження з політикою чинної влади в Україні та підтримки входження тимчасово окупованих територій України до складу російської федерації, свідомо, добровільно прийняла рішення залишитись на окупованій території України та у період воєнного стану перейти на бік окупаційної влади російської федерації, з метою вчинення дій на шкоду державній безпеці України, шляхом надання представникам окупаційної адміністрації держави-агресора допомоги у реалізації рішень, підтримки дій окупаційної адміністрації держави-агресора, направлених на встановлення та утвердження окупаційного режиму на тимчасово захопленій території с. Чорнобаївка Херсонської області.

Так, 7 травня 2022 року, після повної окупації військовослужбовцями збройних сил російської федерації території с. Чорнобаївка Херсонської області, реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи, що в Україні введено воєнний стан, керуючись ідеологічними та корисливими мотивами, ОСОБА_8 , перебуваючи у с. Чорнобаївка Херсонської області, добровільно погодилась на співпрацю з окупаційною владою російської федерації, зокрема, із т.зв. «головою Чорнобаївської військово-цивільної адміністрації» ОСОБА_10 , що був призначений на названу посаду 06 травня 2022 року.

Зокрема, 9 травня 2022 року, діючи з метою сприяння окупаційній владі в її утверджені на захоплених територіях, підтримання дій та рішень окупаційної адміністрації, ОСОБА_8 здійснювала серед мешканців с. Чорнобаївка проросійські пропагандистські заклики про небезпечність та недоцільність звільнення українськими військами захоплених територій.

10 травня 2022 року, з метою популяризації окупаційної влади серед місцевого населення, а відтак її утвердження на захоплених територіях, використовуючи канали, створені окупаційною владою с. Чорнобаївки у соціальних мережах, ОСОБА_8 , на виконання вказівки т.зв. «голови Чорнобаївської військово-цивільної адміністрації» ОСОБА_10 розповсюджувала відомості щодо питань організації комунального господарства с. Чорнобаївки.

13 травня 2022 року т.зв. «голова Чорнобаївської військово-цивільної адміністрації» ОСОБА_10 у телефонному режимі довів до відома ОСОБА_11 , що в структурі окупаційної адміністрації с. Чорнобаївки необхідно організувати «відділ освіти», оскільки попередній керівник відділу відмовився співпрацювати з окупаційною адміністрацією.

Достовірно знаючи вимоги законодавства України та стандарти у галузі освіти, в межах підготовки до зайняття посади у окупаційній адміністрації т.зв. «начальника департаменту освіти та культури Чорнобаївської військово-цивільної адміністрації» ОСОБА_8 , без дотримання обов`язкових юридичних формальностей, пов`язаних з призначенням на керівну посаду, пропонувалось виконувати доручення керівника окупаційної адміністрації с. Чорнобаївки у сфері культури та освіти, а також керівництва департаменту освіти та культури Херсонської обласної окупаційної адміністрації.

Так, 20 травня 2022 року ОСОБА_8 , діючи умисно, на шкоду Україні, з метою сприяння представникам окупаційної влади для реалізації рішень щодо запровадження російських стандартів освіти у навчальних та культурних закладах с. Чорнобаївка Херсонської області, добровільно надала т.зв. «голові Чорнобаївської військово-цивільної адміністрації» ОСОБА_10 відомості про керівників закладів освіти і культури даного населеного пункту, а також роз`яснила питання щодо їх організаційної структури.

Продовжуючи протиправну діяльність, протягом червня-липня 2022 року (більш точно час встановити не представляється можливим), ОСОБА_8 , перебуваючи у с. Чорнобаївка Херсонської області, діючи умисно, на шкоду Україні, надавала сприяння представникам окупаційної влади для реалізації рішень щодо запровадження російських стандартів освіти у навчальних та культурних закладах с. Чорнобаївка, переведення закладів освіти на стандарти ведення фінансово-господарської діяльності країни-агресора, здійснювала підбурювання педагогів та керівників закладів освіти та культури з метою їх схилення до співпраці із окупаційною владою та продовження освітнього процесу відповідно до російських освітніх програм.

Зокрема, 6 липня 2022 року, ОСОБА_8 , використовуючи мобільний додаток обміну інтернет-повідомленнями «Viber», зареєстрований на номер НОМЕР_1 , на виконання рішень т.зв. «департаменту освіти Херсонської області», діючи в інтересах окупаційної влади, здійснювала збір у керівників навчальних закладів шляхом підготовки «чек-листів» відомостей про відповідні заклади в частині наявності пошкоджень у зв`язку із бойовими діями, вартості (в рос. рублях) ремонтно-відновлювальних робіт, кількість учнів, вчителів та іншого персоналу, а також кількість тих з них, хто готовий вийти на роботу після 1 вересня 2022 року.

Крім того, у межах продовження умисної діяльності направленої на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності України, 30 липня 2022 року, перебуваючи у тимчасово окупованому м. Херсон, ОСОБА_8 з метою підтримки дій окупаційної влади російської федерації та рішень країни-агресора направлених на незаконне включення окупованих території до складу російської федерації, прийняла особисту участь як «делегат» у постановочній пропагандистській акції - форумі «Мы вместе с Россией», що був організований окупаційною адміністрацією Херсонської області для розповсюдження і впровадження в життя російських наративів про необхідність поглиблення інтеграції тимчасово окупованих території Херсонської області із російською федерацією у сферах економічного, культурного, соціального життя, а також підготовки до проведення незаконного референдуму про включення Херсонської області до складу російської федерації. За результатами проведеного форуму, делегатами проголосовано за прийняття т.зв. «декларації «русский Херсон», яка стала ідеологічним підґрунтям, що визначає «подальший розвиток» південно-російських земель Херсонщини.

Захисник ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу з уточненнями, просив ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 27.09.2023р. відносно обвинуваченої ОСОБА_8 скасувати, постановити нову ухвалу про залишення без розгляду клопотання прокурора відділу Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_12 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_8 без визначення розміру застави, обвинувачену ОСОБА_8 звільнити з-під варти в залі Вінницького апеляційного суду негайно.

Захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 , просив скасувати ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 27.09.2023 щодо ОСОБА_8 . Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора задовольнити частково та застосувати до обвинуваченої більш м?який запобіжний захід - домашній арешт в нічну пору доби з 22.00 год. до. 07.00 год. ранку з застосуванням засобу електронного контролю за адресою: АДРЕСА_1 .

Вимоги апеляційної скарги з уточненнями захисника ОСОБА_6 мотивовано тим, що з порушенням КПК України 18.09.2023р. за 12 днів до закінчення строку тримання під вартою, прокурор звернувся до слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області з клопотанням про продовження строку тримання під вартою, достеменно знаючи про те, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні завершилося.

ОСОБА_8 має процесуальний статус обвинувачена, тому слідчий суддя не мав повноважень здійснювати судовий розгляд у даному кримінальному провадженні.

Захисник вказує на те, що порушено право на захист, відсутні були підстави для застосування положень ст. 53 КПК України, так як невідкладності у розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою не було.

Суд залучив «захисника» з центру безоплатної вторинної правової допомоги, який не погодив з основним захисником процесуальну позицію, не здійснив конфіденційного спілкування з підзахисною та не погодив з нею процесуальну позицію з приводу клопотання, що розглядалось, фактично був присутнім, не прийняв дієвої участі у судовому засіданні, чим відмовився від виконання покладених на нього зобов`язань щодо надання своєчасної, ефективної та професійної правничої допомоги в особливо тяжкому кримінальному провадженні.

Захисник вказує, що жодного доказу на підтвердження існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України прокурором не наведено, суд неповно розглянув можливість застосування більш м`яких запобіжних заходів та не доведена неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів відносно ОСОБА_8 .

При винесенні оскаржуваного рішення слідчий суддя не в повній мірі врахував фактичні обставини передбачені положеннями ст. 178 КПК України, а саме ті, які позитивно характеризують обвинувачену, зокрема її вік, міцність соціальних зв`язків, наявність родини й утриманців; наявність місця роботи або навчання; відношення до праці та трудову спрямованість; репутацію; майновий стан; відсутність судимостей та випадків притягнення до будь-якої відповідальності; розмір ймовірно завданої майнової шкоди, розмiр доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обгрунтовуються відповідні обставини; наявність відсутність потерпілих осіб тощо.

Однак, оскаржувана ухвала відомостей щодо виконання зазначених вимог КПК України не містить, відповідно є необґрунтованою та незаконною.

Не надано доказів про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Крім того, слідчим суддею не взято до уваги той факт, і відповідно не враховано внутрішнього переконання та відношення ОСОБА_8 до події свідком, яких вона безпосередньо була під час тимчасової окупації с.Чорнобаївка, та той факт, що через нестерпність та безперервність обстрілів з боку зс рф разом з чоловіком прийняла рішення та виїхала з постійного місця проживання без застосування будь-яких конспіраційних заходів та тимчасово знайшли помешкання у м. Хмільник, де продовжили відкритий спосіб життя, оформила дитину в українську школу с. Чорнобаївка, де син ОСОБА_13 продовжив навчання в онлайн режимі, тощо.

Захисник вказує на те, що в клопотанні прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не наведено виключних обставин та не вказано про наявність доказів, які б давали підстави для тримання обвинуваченої ОСОБА_8 під вартою, клопотання прокурора не відповідає вимогам КПК України, тому у слідчого судді були всі підстави для залишення його без розгляду.

Викладене свідчить про істотність порушень процесуального права, зокрема права на захист, що вплинуло на повноту, всебічність та справедливість судового процесу відносно обвинуваченої в особливо тяжкому злочині та свідчить про упередженість сторони обвинувачення та суд, які діють виключно з обвинувальних ухилом, що не має ніякого відношення до здійснення справедливого та неупередженого кримінального судочинства.

На думку захисника, слідчим суддею винесено ухвалу, яка є необгрунтованою, незаконною та підлягає скасуванню.

Вимоги апеляційної скарги захисник ОСОБА_7 обґрунтовує тим, що в ході розгляду клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_8 , прокурор в судовому засіданні, на думку захисту, не довів наявність ризиків та обставин, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачена може здійснити дії, передбачені п. п. 1,3,4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. При цьому, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов?язків, однак з моменту вчинення кримінального правопорушення і обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченої ОСОБА_8 жодних процесуальних обов?язків у даному кримінальному провадженні слідчий чи прокурор на ОСОБА_8 не покладали.

Також вказує, що прокурор в своєму клопотанні, а суд в ухвалі зазначають про тяжкість вчиненого кримінального правопорушення обвинуваченою ОСОБА_8 , проте, сам по собі факт тяжкості злочину, який інкримінується обвинуваченій ОСОБА_8 не може бути підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки це суперечить презумпції невинуватості, а тому небезпека можливості переховуватися від правосуддя не може вимірюватися виключно на підставі суворості можливого вироку.

Судом не враховано, що обвинувачена ОСОБА_8 , свою вину в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні за ознаками ч. 1 ст. 111-2 КК України не визнала i вказала, що займану посаду прийняла під примусом та погрозами, боялась за власне життя та життя своєї сім`ї, а тому в її діянні відсутній склад злочину за ознаками ч. 1 ст. 111-2 КК України; добровільно переїхала на територію України, яка підконтрольна державі Україна і Збройним Силам України і не переїхала до рф; жодних протиправних дій відносно громадян України та тимчасово окупованій території України вона не вчиняла; має постійне місце проживання на території України, міцні соціальні зв`язки - має повноцінну сім`ю, малолітнього сина, які проживають на території України, хворіє і їй необхідне відповідне лікування, яке відсутнє в умовах тримання під вартою; раніше до кримінальної та адміністративної обвинувачена ОСОБА_8 , відповідальності не притягувалась є особою раніше не судимою.

У зв"язку із ненаведенням ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, відсутня подальша необхідність тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_8 , тому клопотання прокурора слід задовольнити частково та застосувати до обвинуваченої ОСОБА_8 більш м?який запобіжний захід - домашній арешт в нічну пору доби з 22.00 год. до. 07.00 год. ранку з застосуванням засобу електронного контролю за адресою: АДРЕСА_1 .

Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_9 , який заперечував проти задоволення апеляційних скарг захисників, зазначив, що ризики продовжують існувати, відповідно вимог ч. 6 ст. 176 КПК під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються за ст. 111-2 КК України продовжується застосування виключно запобіжного заходу у виді тримання під вартою, тому просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, захисника ОСОБА_6 , який просив задоволити апеляційну скаргу, підозрювану ОСОБА_8 , яка підтримала думку свого захисника, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга з уточненнями захисника ОСОБА_6 , апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно ч.1 ст. 183 КК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу .

Згідно ст.199 ч.3 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Під час апеляційного розгляду суд апеляційної інстанції перевіряє дотримання слідчим суддею вимог ст.ст.177, 178, 183, 184 КПК України, бере до уваги сукупність усіх чинників і обставин, передбачених зазначеними нормами кримінального процесуального закону.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 викладає доводи, те що слідчий суддя не мав повноважень здійснювати розгляд клопотання прокурора у даному провадженні, так як стадія, на якій воно знаходиться не передбачає участі слідчого судді.

Як убачається з матеріалів провадження, оскільки строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 закінчувався 30 вересня 2023 року, прокурор відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки обласної прокуратури ОСОБА_12 звернувся до слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області з клопотанням про продовження строку тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_8 .

Законом України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України та Кримінального процесуального кодексу України щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини" від 18 жовтня 2022 року №2690-IX, який набув чинності 06.11.2022, внесено ряд змін до Кримінального процесуального кодексу України, щодо порядку розгляду клопотань про застосування та продовження дії запобіжних заходів.

Так, відповідно до частини четвертої статті 176 КПК України (в редакції Закону №2690-IX) запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування та до початку підготовчого судового засідання - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Частиною шостою статті 199 КПК України (в редакції Закону № 2690-IX) передбачено у разі закінчення строку запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу може подати клопотання про його продовження. Розгляд такого клопотання здійснюється слідчим суддею за правилами цієї статті.

Отже, наведеними положеннями Закону надано право слідчому, за погодженням з прокурором, та прокурору до початку підготовчого судового засідання (до проведення підготовчого судового засідання) звертатися до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу або його продовження, та, відповідно, надано повноваження слідчому судді на розгляд таких клопотань за межами досудового розслідування.

У наведених нормах Закону законодавцем застосовано формулювання "до початку підготовчого судового засідання" (ч. 1 ст. 176 КПК) та "до проведення підготовчого судового засідання" (ч. 6 ст. 199 КПК).

Таким чином, аналіз положень статей 176, 199 КПК України (в редакції Закону № 2690-IX), у взаємозв`язку з положеннями статті 314 КПК України, дає підстави для висновку про те, що слідчий суддя наділений повноваженнями на розгляд клопотань слідчого та/або прокурора про застосування запобіжного заходу або його продовження лише у випадках коли обвинувальний акт надіслано (подано) до суду, однак підготовче судове засідання судом ще не призначено, або ж призначено, проте термін дії запобіжного заходу закінчується до дати проведення такого засідання.

Відповідно до аналізу ст. 314 КПК України підготовче судове засідання вважається проведеним після виконання усіх необхідних дій за результатами проведення підготовки до судового розгляду кримінального провадження (кримінальної справи), визначених в ухвалі про проведення підготовки до судового розгляду.

Згідно ухвали Вінницького міського суду від 02.08.2023 року під час підготовчого судового засідання було прийнято рішення про направлення обвинувального акту до Касаційного кримінального суду Верховного Суду для визначення підсудності, оскільки злочин передбачений ч.1 ст.111-2 КК України було вчинено ОСОБА_8 в с.Чорнобаївка Білозерського району Херсонської області.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 25.08.2023 року обвинувальний акт № 0000347 від 26.08.2022 року по обвинуваченню ОСОБА_8 за ч.1 ст.111-2 КК України направлено до Касаційного кримінального суду Верховного Суду для вирішення питання про направлення його до належного суду в межах юрисдикції якого буде розглядатися дане кримінальне провадження

Ухвалою Верховного Суду колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі від 18.09.2023 року подання Вінницького апеляційного суду про направлення кримінального провадження (справа № 127/20918/23) щодо ОСОБА_8 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК, з Вінницького міського суду Вінницької області до Херсонського міського суду Херсонської області залишено без задоволення.

27.09.2023 року кримінальне провадження після надходження до Вінницького міського суду передано судді ОСОБА_14 , яким призначено підготовче судове засідання як повідомив прокурор на 15.11.2023 року.

Зазначене вказує на те, що станом на час звернення прокурора до суду 18.09.2023 року з клопотанням про продовження запобіжного заходу підготовче судове засідання поведено не було, тому з урахуванням вимог ст.199 КПК України клопотання було передано з дотриманням вимог ст. 35 КПК України слідчому судді, яким 27.09.2023 року прийнято рішення.

Посилання захисника ОСОБА_6 на те, що слідчим суддею було порушено право на захист обвинуваченої ОСОБА_8 є безпідставними.

В матеріалах провадження наявна ухвала Вінницького міського суду Вінницької області від 27.09.2023 року про залучення адвоката для представництва інтересів обвинуваченої ОСОБА_8 під час розгляду клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою.

Згідно доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги особі, у кримінальному провадженні стосовно якої відповідно до положень КПК України захисник залучається слідчим, прокурором, слідчим суддею чи судом для проведення окремої процесуальної дії від 27.09.2023 року № 002-20003382 захисник ОСОБА_7 був залучений для участі у розгляді клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 .

Залучений на підставі доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги захисник ОСОБА_7 діяв в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 на підставі закону України «Про безоплатну правову допомогу».

Будь-яких заяв про відкладення розгляду клопотання прокурора через заперечення щодо участі захисника ОСОБА_7 згідно матеріалів провадження до суду від учасників провадження не надходило.

Суд апеляційної інстанції наголошує на тому, що відповідно до ч.6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК, а тому з огляду на вимоги п. 5 ч. 1, ч. 6 ст. 176 КПК колегія суддів вважає, що слідчим суддею вказані вище положення кримінального процесуального закону застосовані правильно і обґрунтовано, повно та об`єктивно досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування такого запобіжного заходу.

При цьому в ухвалі слідчого судді докладно наведені мотиви, з яких було прийнято відповідне рішення.

Таке обмеження права ОСОБА_8 на свободу не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, так як існують ознаки суспільного інтересу, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.

Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 про можливість застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту з урахуванням особи ОСОБА_8 є безпідставними, оскільки ч.6 ст.176 КПК України чітко визначено питання застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до осіб, які підозрюються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 КК України.

Доводи захисників про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не ґрунтуються на наявних матеріалах провадження.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для продовження тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси поваги до особистої свободи.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний, обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Те, що як зазначають захисники, що ОСОБА_8 характеризується позитивно, уклала договір оренди квартири за адресою АДРЕСА_3 , не дають підстави для застосування домашнього арешту з урахуванням вимог ст. 176 КПК України та обставин вчинення кримінального правопорушення, в скоєнні якого обвинувачується.

Перевіривши рішення слідчого судді, суд апеляційної інстанції, вважає, що слідчий суддя, проаналізувавши сукупність обставин, які мають значення для прийняття рішення, дійшов вірного висновку, що прокурором у судовому засіданні доведено продовження існування ризиків, передбачених п.1.3,4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.

За таких обставин, колегія суддів не може погодитись з апеляційними доводами сторони захисту щодо відсутності або втрати актуальності ризиків, які існували на час продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ризик це подія, яка ймовірно може настати за наявності певних підстав.

Всі інші обставини, на які посилалась сторона захисту під час апеляційного розгляду, згідно вимог КПК України будуть встановлюватись під час судового розгляду по суті.

На думку суду апеляційної інстанції відсутні підстави для залишення без розгляду клопотання прокурора, яке відповідає вимогам КПК України.

Істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не виявлено.

Рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим, постановленим з дотриманням зазначених вимог чинного та міжнародного законодавства

Отже, зважаючи на продовження існування ризиків, передбачених п. п. 1, 3 , п.5 ч. 1 ст. 177 КПК України, з огляду на імперативні вимоги ч. 6 ст. 176 КПК України, відносно обвинуваченої ОСОБА_8 підлягає продовженню запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Керуючись ст.422 КПК України, суд апеляційної інстанції.

п о с т а н о в и в :

Відмовити в задоволенні апеляційної скарги з уточненнями захисника ОСОБА_6 .

Відмовити в задоволенні апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 .

Ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 27.09.2023 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3