КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/6887/2023 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2023 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2023 року, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, адвоката, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України у кримінальному провадженні № 0001222, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22 жовтня 2023 року,-

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_9 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2023 року задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_10 , погоджене з прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_8 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у кримінальному провадженні № 0001222, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22 жовтня 2023 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено в межах терміну досудового розслідування тривалістю 60 (шістдесят) днів з моменту затримання, тобто до 21 грудня 2023 року включно.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, покласти на нього, строком на шістдесят днів, наступні обов`язки: цілодобово перебувати за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 ; прибувати до слідчого, прокурора або слідчого судді, за першою вимогою; утримуватися від спілкування з потерпілими, свідками в цьому кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд та в`їзд в Україну.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт зазначає, що вказана ухвала слідчого судді не відповідає вимогам обґрунтованості та вмотивованості, висновки, що містяться в ній не відповідають фактичним обставинам справи.

Апелянт вказує на те, що слідчий суддя зазначив, що підозрюваний ОСОБА_7 знаючи, що за кримінальне правопорушення, вчинення якого йому інкримінується, передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України).

З огляду на характер інкримінованого злочину, сферу професійної діяльності підозрюваного, зважаючи на його поведінку у судовому засіданні, слідчий суддя прийшов до висновку про доведеність існування ризику, передбаченого пунктом 3 ч. 1 ст. 177 КК України.

Однак, вказавши наведене обґрунтування, слідчий суддя вийшов за межі доводів клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та на власний розсуд навів зазначені ризики, які не були визначені в клопотанні.

Також апелянт зазначає, що ОСОБА_7 з самого початку визнав свою причетність до події ДТП, повністю сприяв органу досудового розслідування, надав пояснення будучи допитаним, як на місці події під час огляду так і будучи допитаним, як підозрюваний. На даний час за дорученням підозрюваного стороною захисту збираються грошові кошти з метою відшкодувати витрати на поховання потерпілого ОСОБА_11 та завданої моральної шкоди.

Крім того апелянт зазначає, що ризики, на існування яких посилався слідчий в клопотанні і прокурор в судовому засланні під час застосування запобіжного заходу є суто формальними, декларативними, абстрактними, являють собою цілковиті припущення. Слідчим всупереч положенням п. 5 ч. 1 ст. 184 КПК України до матеріалів клопотання не долучено доказів, які б підтверджували, що заявлені ризики існують, вони реальні і виправдовують застосування до підозрюваного ОСОБА_7 найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Слідчий не наводить в клопотанні достатнього обґрунтування неможливості запобігти ризикам наявним у кримінальному провадженні, шляхом застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів.

Апелянт вважає, що в даному випадку можливо було визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави. Враховуючи обставини кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваного, його майновий і сімейний стан застава у межах, визначених п. 5 ст. 182 КПК України (від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатної особи), достатньою мірою могла б гарантувати виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Апелянт також звертає увагу на дані про особу підозрюваного, який є громадянином України, раніше не судимий, у розшуку не перебуває, працює адвокатом в АО «Вознюк і Туровський» (є співзасновником даного адвокатського об`єднання), на обліку у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває, проживає за адресою: АДРЕСА_1 . 3 урахуванням зазначеного, застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є не виправданим, наявним у кримінальному провадженні ризикам можна запобігти шляхом застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з тримання під вартою, а саме цілодобовий домашній арешт за місцем його проживання, з покладенням на останнього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисників та підозрюваного, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, доводи прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги сторони захисту, вивчивши матеріали судового провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, що СУ ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001222, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22 жовтня 2023 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 , 22.10.2023, приблизно о 00 год. 03 хв., керуючи технічно справним автомобілем марки «Honda Civic», р.н. НОМЕР_1 , рухався в межах другої (середньої) смуги проїзної частини Об`їзної дороги (М-01) у м. Києві зі сторони вул. Лагунової в напрямку проспекту Броварський м. Києва, зі швидкістю приблизно 80 км/год, яка перевищувала максимально дозволену на даній ділянці 50 км/год, та наближався до стаціонарного блокпосту, який встановлено перед перетином з дорогою по проспект Броварський.

В цей час, попереду, в другій (середній) смузі попутного напрямку руху проїзної частині Об`їзної дороги у м. Києві, з увімкненими габаритними ліхтарями, один за одним відповідно, стояли автомобілі VOLKSWAGEN LT 35, Renault Kangoo та вантажний автомобіль, праворуч від яких в межах першої (крайньої правої) смуги перебував пішохід ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - доброволець Добровільного формування територіальної громади № 1 Дозор Броварськой МТГ, який ніс службу на блокпості, очікуючи перевірки вищезазначених транспортних засобів іншим інспектором блокпосту.

Під час руху, ОСОБА_7 грубо порушив вимоги пунктів 1.5, 2.3 «б», 10.1, 12.1, 12.2 та 12.9 (б) Правил дорожнього руху України:

- п. 1.5 дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

- п. 2.3 підпункт «б»: для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

- п. 10.1 перед початком руху, перестроювання та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

- п. 12.1 під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

- п. 12.2 у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги.

- п. 12.9. Водієві забороняється:

б) перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих Правил;

Порушення вищевказаних вимог Правил дорожнього руху України з боку водія ОСОБА_7 виявились у тому, що він, керуючи технічно справним автомобілем марки «Honda Civic», р.н. НОМЕР_1 , будучи обізнаним, що транспортний засіб є джерелом підвищеної небезпеки, усвідомлюючи, що на даній ділянці дороги максимально дозволена швидкість складає 50 км/год., маючи об`єктивну змогу спостерігати за показниками спідометру та обрати швидкість руху в межах дозволеної, будучи зобов`язаним уважно стежити за дорожньою обстановкою та відповідно реагувати на її зміни, а також обирати таку швидкість руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, наближаючись до транспортних засобів, на яких були увімкнені габаритні вогні, та які розташовувались у другій (середній смузі) попутного напрямку руху, не зміг вірно оцінити дорожню обстановку, не переконався, що зміна напрямку руху праворуч не створить небезпеки іншим учасникам, застосував гальмування та маневр перестроювання праворуч, під час виконання якого, на блокпосту, в межах крайньої правої смуги, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_11 , який перебував біля передньої правої частини автомобіля VOLKSWAGEN LT, спричинивши йому тілесні ушкодження, від яких він помер на місці пригоди.

В діях водія ОСОБА_7 вбачаються невідповідності вимогам пунктів 1.5, 2.3 «б», 10.1, 12.1, 12.2 та 12.9 (б) Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору, є причиною виникнення дорожньо-транспортної події та знаходяться у прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди і її наслідками.

Слідчим управлінням по даному факту ДТП внесені відомості до ЄРДР за №0001222 від 22.10.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

22.10.2023 року ОСОБА_7 затримано в порядку, встановленому ст. 208 КПК України. Фактичний час затримання 06 год. 00 хв.

22.10.2023 року ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

23.10.2023 слідчий СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_10 , за погодженням з прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_8 , звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0001222, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22 жовтня 2023 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

23.10.2023 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва задоволено вказане клопотання слідчого та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, в межах терміну досудового розслідування тривалістю 60 (шістдесят) днів з моменту затримання, тобто до 21 грудня 2023 року включно.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись у кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183 КПК України.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що рішення слідчим суддею, з урахуванням початкової стадії досудового розслідування, прийнято з дотриманням зазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

Згідно вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 Кодексу.

При вирішенні клопотання про застосування запобіжного заходу для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, суд згідно змісту вимог ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, для обґрунтованої підозри повинні бути факти або інформація, які б переконали неупередженого спостерігача в тому, що ця особа, можливо, вчинила злочин (рішення у справі «Ilgar Mammadov v. Azerbaijan» п. 88).

Під час розгляду клопотання органу досудового розслідування, слідчий суддя суду першої інстанції встановив, що у даному кримінальному провадженні ОСОБА_7 причетний до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Це підтверджено дослідженими у судовому засіданні матеріалами кримінального провадження, долученими до клопотання, що дає підстави для застосування до нього запобіжного заходу, з метою здійснення подальшого розслідування.

Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу на наявність реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистості, а також враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Як встановлено колегією суддів, слідчий суддя прийняв рішення на основі доведених органом досудового розслідування та прокурором обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, дослідивши належним чином всі матеріали провадження та навівши в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

При цьому, колегія суддів зауважує, що слідчий суддя, на даному етапі провадження, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи наявна причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії кримінального розслідування (рішення у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства»).

Колегією суддів встановлено, що як слідчим у клопотанні, так і прокурором у судовому засіданні доведено, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України існують, зокрема, що підозрюваний ОСОБА_7 , знаючи, що за кримінальне правопорушення, вчинення якого йому інкримінується, передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України), а також, з огляду на характер інкримінованого злочину, сферу професійної діяльності підозрюваного, зважаючи на його поведінку у судовому засіданні, слідчий суддя прийшов до висновку про доведеність існування ризику, передбаченого пунктом 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Наявність вказаних ризиків слугувало підставою для застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та підтверджують недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним ризикам.

Ґрунтуючись на зазначеному, слідчий суддя прийшов до вірного висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, наявність яких встановлена в ході розгляду клопотання слідчого.

При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу обов`язково (поза всяким сумнівом) порушить покладені на нього процесуальні обов`язки чи здійснить одну із спроб, що передбачена пунктами 1-5 частини 1 статті 177 КПК України, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість допустити це в конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Фактично, слідчий суддя повинен встановити, чи є запобіжний захід пропорційним для запобігання ризику або ризикам, на які вказує сторона обвинувачення, з метою захисту прав підозрюваного та дотримання принципу верховенства права.

Отже, під час розгляду клопотання органу досудового розслідування, як того вимагає закон, слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що обставини визначені п. п. 1-3, ч. 1 ст. 194 КПК України, які свідчать про наявність встановлених стороною обвинувачення ризиків у даному кримінальному провадженні, достовірність підозри, недостатність застосування менш суворого запобіжного заходу для запобігання наявним ризикам є обґрунтованими, оскільки вони належним чином вмотивовані та доведені прокурором, при цьому підтверджуються матеріалами справи.

Крім того, на даній початковій стадії досудового розслідування підстави для застосування до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу відсутні, з огляду на інкриміноване підозрюваному кримінальне правопорушення, а наведені стороною захисту доводи не є такими, які б унеможливлювали перебування підозрюваного ОСОБА_7 під вартою.

З урахуванням вказаного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_7 , оскільки встановлені судом обставини достатньо переконливо підтверджують, що менш суворі запобіжні заходи не можуть забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків в даному кримінальному провадженні.

При цьому слідчий суддя врахував положення ч. 4 ст. 183 КПК України та виходячи із конкретних обставини інкримінованого підозрюваному діяння, не знайшов підстав для визначення розміру застави при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ОСОБА_7 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, що спричинив загибель людини.

На підставі зазначеного, слідчим суддею були враховані обставини справи в сукупності з особою підозрюваного, які вказують на можливість останнього вчиняти дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, в зв`язку з чим відносно ОСОБА_7 , застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який на думку колегії суддів апеляційного суду в сукупності з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю злочину та його наслідками, є обґрунтованим, а тому підстав вважати його занадто суворим - немає.

Таке обмеження права ОСОБА_7 , на свободу не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, так як існують ознаки суспільного інтересу, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.

Доводи сторони захисту про те, що органом досудового розслідування не доведено, а слідчим суддею не встановлено наявність ризиків неправомірної поведінки підозрюваного, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення. Отже, твердження в апеляційній скарзі про невмотивованість висновків суду щодо необхідності застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного є безпідставними, оскільки суперечать наявним у матеріалах кримінального провадження доказам, які містять фактичні дані на підтвердження наведених слідчим суддею в ухвалі обставин.

Також колегію суддів встановлено, що повідомлено про підозру ОСОБА_7 , з дотриманням вимог, передбачених ст. ст. 278 та 481 КПК України, а тому твердження сторони захисту під час апеляційного розгляду в цій частині не заслуговують на увагу.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, колегією суддів - не виявлено.

Зважаючи на викладене, ухвала слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2023 року є законною, обґрунтованою і вмотивованою, оскільки постановлена згідно норм матеріального права, з ретельним дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України та ухвалена на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, в порядку та в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження. Натомість доводи та твердження захисника, про які йдеться в поданій апеляційній скарзі сторони захисту, колегія суддів апеляційної інстанції вважає - безпідставними, в зв`язку з чим приходить до остаточного висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 184, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних Київського апеляційного суду,

постановила:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2023 року, - залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________ _______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4