КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_5 на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 14 листопада 2023 року про повернення обвинувального акту щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 366 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 14 листопада 2023 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000007 відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 366 КК України, повернуто прокурору Офісу Генерального прокурора для усунення недоліків.

Ухвала суду вмотивована тим, що обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України, оскільки в ньому не зазначені анкетні відомості потерпілого, що, враховуючи кваліфікацію дій обвинувачених, є обов`язковим.

Більше того, на користь існування обставин того, що в зазначеному кримінальному провадженні повинен бути потерпілий, свідчить те, що прокурор звернувся до суду з позовною заявою в інтересах Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації саме на суму інкримінованих обвинуваченим збитків.

Окрім того, під час підготовчого судового засіданні прокурор надав в розпорядження суду копію листів переписки з Голосіївською районною в місті Києві Державною адміністрацією, де відмічено, що вони готові представляти, у якості потерпілої сторони Київську міську раду у даному кримінальному провадженні, що також є свідченням існування потерпілого, про якого відсутні дані у обвинувальному акті.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_12 просить скасувати ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 14 листопада 2023 року про повернення обвинувального акту прокурору Офісу Генерального прокурора у кримінальному проваджені за обвинуваченням ОСОБА_6 та ОСОБА_7 та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Прокурор вважає, що вказана ухвала про повернення обвинувального акту підлягає до скасування, оскільки прийнята судом з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Висновок суду про те обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України, оскільки в ньому не зазначені анкетні відомості потерпілого, є помилковим, оскільки злочин, яким завдано шкоди місцевому бюджету територіальних громад міста Києва у розмірі 3 855 667, 60 грн, виявлений і відомості в ЄРДР внесені на підставі матеріалів правоохоронних органів та із заявою про залучення до провадження як потерпілого, у даному кримінальному провадженні ніхто не звертався.

Прокурор вказує на те, що повернення обвинувального акта прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акта вимогам закону, а наявність у ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

Також, апелянт зазначає, що суд не врахував, що згідно з положеннями ч. 7 ст. 55 КПК України, якщо особі задано моральної, фізичної або майнової шкоди за її письмовою згодою, суд має право самостійно визнати таку особу потерпілою.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, обвинувачених та захисників, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення, виходячи з таких підстав.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Вимоги до обвинувального акту викладені у ст. 291 КПК України, отже обвинувальний акт може бути повернуто у разі його невідповідності вимогам вказаної статті.

За приписами ч. 3 ст. 314 КПК України, суд має право із стадії підготовчого судового засідання повернути обвинувальний акт прокурору в тому випадку, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу, тобто за наявності таких порушень вимог процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду.

Відповідно до вимог ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким закінчується досудове розслідування.

Імперативно встановлені вимоги до відомостей, які обвинувальний акт повинен містити, передбачені п.п. 1-9 ч. 2 ст. 291 цього Кодексу, а саме:

1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер;

2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора;

5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення;

6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання;

7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;

7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими;

8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування);

9) дату та місце його складення та затвердження.

Аналіз наведених норм кримінального процесуального закону дає підстави стверджувати, що на стадії підготовчого провадження в суді першої інстанції повернення обвинувального акта прокурору допускається лише у разі порушення прокурором чи слідчим вимог ч. 2 ст. 291 КПК України.

Як убачається з обвинувального акта відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , в ньому зазначені всі відомості, про які йдеться у ч. 2 ст. 291 КПК України, зокрема, на вимогу п. 3 ч. 2 ст. 291 КПК України в обвинувальному акті зазначено про те, що потерпілі у кримінальному провадженні відсутні, а майнова шкода внаслідок кримінального правопорушення завдана державі. Відтак, цей процесуальний документ за формою та змістом повністю відповідає вимогам кримінального процесуального закону.

Обґрунтовуючи в оскаржуваній ухвалі висновок про те, що у зазначеному кримінальному провадженні повинен бути потерпілий, оскільки прокурор звернувся до суду з позовною заявою в інтересах Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації саме на суму інкримінованих обвинуваченим збитків, суд першої інстанції на стадії підготовчого судового засідання фактично вдався до оцінки обставин, викладених в обвинувальному акті, що має здійснюватися виключно після дослідження доказів під час судового розгляду кримінального провадження по суті, тобто вийшов за межі повноважень, наданих ч. 3 ст. 314 КПК України.

Колегія суддів, приймаючи до уваги доводи апеляційної скарги прокурора про те, що відомості до ЄРДР про вчинення вказаного злочину були внесені після виявлення обставин злочину правоохоронними органами та на стадії досудового розслідування не подавались відповідні заяви про визнання потерпілими, звертає увагу на те, що відповідно до вимог ч. 7 ст. 55 КПК України якщо особа не подавала заяву про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяву про залучення її до провадження як потерпілого, то суд має право визнати особу потерпілою лише за її письмовою згодою.

Отже, у даному провадженні суду для з`ясування процесуального статусу у цьому провадженні Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації достатньо було виконати вимоги ч. 7 ст. 55 КПК України, а не повертати прокурору обвинувальний акт.

Колегія суддів, приймаючи до уваги доводи апеляції прокурора, вважає, що підстав для повернення обвинувального акта у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_6 не було, а тому ухвала Голосіївського районного суду м. Києва від 14 листопада 2023 року підлягає до скасування з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 14 листопада 2023 року про повернення обвинувального акту щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 366 КК України скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа №752/15357/23

Провадження № 11-кп/824/51/2024

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_13

Доповідач ОСОБА_1