Провадження №11-кп/824/817/2024 Доповідач у суді 2-ї інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок Оболонського районного суду м. Києва від 09 листопада 2023 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 раніше неодноразово судимого, останній раз:

-06.09.2023 року вироком Подільського районного суду м. Києва за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років 2 місяці,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за даним вироком більш суворим призначеним вироком Подільського районного суду м. Києва від 06.09.2023, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді 5 (п`яти) років 2 (двох) місяців позбавлення волі.

Вироком вирішено питання речових доказів та процесуальних витрат.

В С Т А Н О В И Л А:

Так, вироком суду встановлено, що 19.05.2023 року у невстановлений досудовим розслідування час, ОСОБА_7 , знаходився за адресою: АДРЕСА_2 , де в нього виник умисел спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна (крадіжка), в умовах воєнного стану, поєднане з проникненням у автомобіль, реалізуючи який ОСОБА_7 розбив невстановленим досудовим розслідуванням предметом ліве заднє скло автомобілю марки «Nissan» «Rogue» Д.Н.3. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_8 , звідки таємно, умисно, з корисливих мотивів, викрав належне ОСОБА_8 майно, а саме: сумку марки «Tomy Hilfiger» з штучної шкіри, з застібкою на блискавці, з двома внутрішніми кишенями, глибина сумки 2 см, висота сумки 26 см, ширина біля основи 20 см, довжина ременя 80-150 см, вартість якої становить 4239 грн. 20 коп., шкіряний гаманець чорного кольору марки «Tomy Hilfiger», розміром 13х9см, котрий має кишеню для монет на кнопці, відділення для банкнот, вартістю 2608 грн. 00 коп. в якому знаходились грошові кошти в розмірі 350 доларів США, після чого, ОСОБА_7 тримаючи при собі вищезазначене викрадене майно, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Внаслідок вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_7 , спричинив ОСОБА_8 , майнову шкоду на суму 19643 грн. 00 коп.

Крім того, 19.05.2023 року у невстановлений досудовим розслідування час, ОСОБА_7 , знаходився за адресою: АДРЕСА_3 , де в нього виник умисел спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна (крадіжка), в умовах воєнного стану, реалізуючи який ОСОБА_7 розбив невстановленим досудовим розслідуванням предметом заднє скло автомобілю марки «Mercedes-Benz» моделі «Vito» д.н.з. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_9 , та перебуває у користуванні ОСОБА_10 , звідки таємно, умисно, з корисливих мотивів, викрав належне ОСОБА_10 майно, а саме: чохол для зберігання рибацького спорядження «Miracle fish» зеленого кольору, довжиною 150 см, вартістю 417 грн. 60 коп., вудку «Okuma CARBON MIXTURE 80%CSDTING WT 80-120g LENGTH:3.0M» довжиною 300 см, вартістю 201 грн. 60 коп., котушку «Сobra CB-V4», вартістю 200 грн. 00 коп., вудка «Elegance action Gr.5-15MT.400x4», довжиною 400 см, вартістю 346 грн. 00 коп., вудку сірого кольору « Legend Fishing Gear 210» art no 012008 C.W. 30-60 sec 6 L 2.1m, довжиною 210 см, вартістю 668 грн. 80 коп., підставку для вудок спінінгів телескопічна, довжиною 120 см, вартістю 100 грн. 00 коп., підставку для вудок спінінгів звичайна, довжиною 50 см, вартістю 84 грн. 00 коп., після чого, ОСОБА_7 тримаючи при собі вищевказане викрадене майно, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Внаслідок вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_7 , спричинив ОСОБА_10 , майнової шкоди на загальну суму 2018 грн. 00 коп.

Не погоджуючись з вироком суду, прокурором у кримінальному провадженні подано апеляційну скаргу, в якій він просить вирок суду першої інстанції скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_11 покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 7 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання покарань, призначених даним вироком та вироком Подільського районного суду м. Києва від 06 вересня 2023 року, остаточно визначити ОСОБА_7 покарання у виді 7 років 2 місяців позбавлення волі.

Зазначає, що призначене судом покарання не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість.

Вказує, що судом проігноровано дані, які вказують на підвищену суспільну небезпеку особи обвинуваченого та вчиненого ним злочину, зокрема те, що ОСОБА_7 неодноразово судимий, офіційно непрацевлаштований, ОСОБА_13 попередньо вже засуджувався за вчинення умисного корисливого злочину проти власності, та щодо нього було застосовано звільнення від відбування покарання з випробуванням. Проте, обвинувачений висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став.

Також, на думку прокурора, судом помилково враховано пом`якшуючу покарання обставину - щире каяття, оскільки в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які дані, які б підтверджували наявність такої обставини.

чність як вчиненого діяння так і особи обвинуваченого, який неодноразово засуджувався за вчинення умисних корисливих злочинів, проте на шлях виправлення не став та продовжив свою злочинну діяльність.

Також вказує, що щире каяття безпідставно визнано обставиною, що пом`якшує покарання, оскільки фактично, ОСОБА_14 в ході судового розгляду, лише визнав свою вину у скоєному, жодних інших доказів, які б обгрунтовано свідчили про наявність такої обставини, як щире каяття матеріали кримінального провадження не містять.

Прокурор зазначає, що в ході розгляду кримінального провадження не здобуто жодних даних, які б свідчили про можливість застосування до ОСОБА_14 інституту звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, пояснення обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти апеляційних вимог, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, із наступних підстав.

Згідно зі ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Суд першої інстанції розглянув це кримінальне провадження відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, оскільки проти цього не заперечували учасники судового провадження та визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд першої інстанції з`ясував, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Фактичні обставини кримінального провадження, доведеність винуватості ОСОБА_14 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, а також правильність кваліфікації дій останнього за ч. 4 ст. 185 КК України учасниками процесу не оспорюються, а тому, у відповідності до ч. 1 ст. 404 КПК, апеляційним судом не переглядається.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора про невідповідність призначеного ОСОБА_15 покарання тяжкості вчиненого та даним його особу, через м`якість, то колегія суддів вважає, що вони є безпідставними, з огляду на таке.

Відповідно до змісту ст. 50 КК України, покарання за вироком суду, з-поміж інших завдань, має на меті не тільки кару, а повинно досягти мети виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так й іншими особами.

Нормами статті 65 КК України та роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» встановлено, що призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Наведених вимог закону суд першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_14 суд першої інстанції дотримався в повному обсязі, при цьому звільняючи його від відбування покарання з випробуванням, навів переконливі мотиви на підтвердження прийнятого рішення про можливість виправлення

Як вбачається з оскаржуваного вироку, припризначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_14 суд першої інстанції врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке у відповідності до ст. 12 КК України є тяжким злочином, обставини його скоєння, а також наслідки, які настали, дані про особу обвинуваченого, який судимий, на спеціальних обліках не перебуває, працює неофіційно, має постійне місце проживання та реєстрації, де позитивно характеризується, відшкодував завдану шкоду. Обставиною, що пом`якшує покарання судом визнано щире каяття. Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

На підставі вищенаведеного, суд першої інстанції визнав за необхідне призначити ОСОБА_14 покарання в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі, але з урахуванням обставин кримінального провадження, наявності пом`якшуючої обставини, даних про особу обвинуваченого, його щирого каяття, суд дійшов висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, а тому визнав за доцільне застосувати до ОСОБА_14 положення ст. 75 КК України та звільнити його від відбування покарання з випробуванням строком на 3 роки, з покладенням обов`язків, визначених ст. 76 КК України.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів, оскільки, в даному випадку звільнення обвинуваченого ОСОБА_14 від відбування покарання з випробуванням є обґрунтованим, а встановлений іспитовий строк буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень.

Відтак, доводи апеляційної скарги прокурора про невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого через м`якість - є безпідставними.

Доводи апеляційної скарги прокурора щодо неврахування даних про те, що ОСОБА_14 раніше судимий, колегія суддів вважає неспроможними, оскільки суд надав оцінку всім даним про особу обвинуваченого в сукупності, зокрема і тому, що обвинувачений раніше притягувався до кримінальної відповідальності.

Доказів на спростування висновків місцевого суду прокурором в апеляційній скарзі не наведено, матеріалами провадження не встановлено, і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законний та обґрунтований вирок, перевіркою кримінального провадження в апеляційному порядку колегією суддів не виявлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до переконання, що підстави для скасування вироку суду першої інстанції відсутні, а тому в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а вирок суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 14 вересня 2023 року щодо ОСОБА_13 ч. 4 ст. 185 КК України - без змін.

Ухвала суду може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: