Справа № 458/85/22
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.12.2023 м. Турка

Турківський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника обвинуваченого ОСОБА_5

представника цивільного позивача ОСОБА_6

цивільного відповідача ОСОБА_7 ,

представника цивільного відповідача ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.06.2016 за № 0000371 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Велике Сухопутне Чановського району Новосибірської області російської федерації, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з вищою освітою, вдівця, пенсіонера, раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України,

встановив:

Формулювання обвинувачення.

Згідно з обвинувальним актом, ОСОБА_4 на підставі рішення (без номеру) Турківської міської територіальної виборчої комісії від 09.04.2002 обраний 31.03.2002 на посаду міського голови Турківської міської ради Львівської області та був службовою особою органу місцевого самоврядування, відповідно до ст. 15 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

У ході досудового розслідування встановлено, що у 2002 році проведено інвентаризацію водних об`єктів на території м. Турка Львівської області та встановлено три водні об`єкти (ставки в каскаді площею 0.2 га, 0.19 га, 0.045 га), користувачем яких є Турківська міська рада. За результатами проведеної інвентаризації, на водні об`єкти 24 червня 2002 року виготовлені паспорти ставків, зокрема, і на ставок, що знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером :01:028:0037 площею 0.2587 га (паспорт ставка № 24).

У паспорті цього ставка вказано тип ставка русловий, джерело живлення потічок Безіменний, призначення ставка риборозведення та наявна прибережна захисна смуга ставка 25 метрів, а також наявний підпис міського голови Турківської міської ради Львівської області ОСОБА_4 та печатка Туркіської міської ради.

Спеціаліст районного земельного відділу при Турківській міській раді ОСОБА_8 , при підготовці матеріалів на сесію Турківської міської ради, діючи в межах своїх повноважень, за результатами розгляду заяви ОСОБА_7 про надання йому у власність ряду земельних ділянок, заперечила можливість надання у власність останнього земельної ділянки площею 0.2587 га (кадастровий номер :01:028:0037), на якій розміщена водойма.

Незважаючи на вищевказане, обвинувачений ОСОБА_4 , будучи представником органу місцевого самоврядування, а саме головою Турківської міської ради, діючи умисно, перебуваючи в приміщенні Турківської міської ради, що за адресою: м. Турка, площа Ринок, 26, Львівської області, зловживаючи своїм службовим становищем, всупереч інтересам служби, діючи в інтересах ОСОБА_7 , достовірно знаючи, що на земельній ділянці, яка відводиться у його власність знаходиться незамкнена водойма та, відповідно до ст. 83 ЗК України, така не може передаватись у приватну власність громадян, так як відноситься до земель водного фонду, нехтуючи законними рекомендаціями землевпорядника ОСОБА_8 щодо неможливості передачі зазначеної земельної ділянки у приватну власність, виніс на розгляд сесії питання про надання такої у власність ОСОБА_7 , за результатами чого було прийнято рішення № 730 17 сесії 4 скликання Турківської міської ради від 07.09.2004 «Про передачу земельних ділянок у приватну власність» громадянину ОСОБА_7 земельної ділянки площею 0,2587 га для ведення особистого селянського господарства.

У подальшому, на підставі рішення № 730 17 сесії 4 скликання Турківської міської ради від 07.09.2004 «Про передачу земельних ділянок у приватну власність» громадянину ОСОБА_7 видано державний акт серії ЯА № 205834 від 30.11.2004 про право власності на земельну ділянку, яка розташована за адресою: м. Турка Львівської області, площею 0,2587 га для ведення особистого селянського господарства, в якому підставою для його видачі зазначено вищевказане рішення сесії Турківської міської ради від 07.09.2004, яке прийнято з порушенням вимог Земельного кодексу України.

Зазначені неправомірні дії ОСОБА_4 призвели до незаконного вилучення із земель комунальної власності та безоплатної передачі у приватну власність ОСОБА_7 земельної ділянки площею 0,2587 га, кадастровий номер :01:028:0037, для ведення особистого селянського господарства загальною вартістю 174 367,00 грн, чим завдано державним та громадським інтересам шкоди на вказану суму, що у 250 і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян та спричинило тяжкі наслідки.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України (в редакції ст. 364 КК України згідно з Законом № 270-VI (270-17) від 15.04.2008) - зловживання службовим становищем, тобто умисне, в інтересах третіх осіб, використання службовою особою службового становища всупереч інтересам служби, що заподіяло тяжкі наслідки охоронюваним законом державним та громадським інтересам.

Доведене обвинувачення.

Обвинувачений ОСОБА_4 , будучи представником органу місцевого самоврядування, а саме головою Турківської міської ради, діючи умисно, перебуваючи в приміщенні Турківської міської ради, що за адресою: м. Турка, площа Ринок, 26, Львівської області, усвідомлюючи протиправність своїх дій, маючи умисел на внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, 07.09.2004 підписав та скріпив відтиском круглої гербової печатки Турківської міської ради завідомо неправдивий офіційний документ, а саме рішення № 730 17 сесії 4 скликання Турківської міської ради від 07.09.2004 «Про передачу земельних ділянок у приватну власність» громадянину ОСОБА_7 земельної ділянки площею 0,2587 га для ведення особистого селянського господарства, незважаючи на те, що на земельній ділянці з кадастровим номером :01:028:0037 площею 0,2587 га знаходилась незамкнена водойма, яка відноситься до земель водного фонду та які не можуть передаватись у приватну власність, про що не зазначено у вищевказаному рішенні, натомість ця земельна ділянка зазначена лише як для ведення особистого селянського господарства та належить, відповідно до ст. 19 ЗК України, до категорії земель сільськогосподарського призначення.

Такими діями, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 366 КК України (в редакції ст. 366 КК України згідно з Законом № 2341-ІІІ від 09.06.2004) - службове підроблення, тобто внесення службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей.

Показання обвинуваченого.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винуватим себе не визнав. Пояснив, що в м. Турка проживає 42 роки, у 1982 році був збудований ставок, там проходив потічок, але велика вода його зруйнувала. У 2002 році він був обраний міським головою Турківської міської ради Львівської області. Його повноваження визначались Законом України «Про місцеве самоврядування». Як міський голова він вносив на розгляд сесії різного роду питання, зокрема, вніс заяву ОСОБА_7 про надання йому у приватну власність земельної ділянки. Земельним питанням по цій заяві займалась землевпорядник ОСОБА_8 . Проекти рішень він особисто не готував, їх готували спеціалісти. У Турківській міській раді були 3 спеціалісти: юрист, спеціаліст по будівництву та був прикріплений представник земельного відділу, який оформляв всі документи, що стосуються земельних питань. Проект рішення від 07.09.2004 готував представник земельного відділу. Вказане рішення приймала сесія, він його лише підписав. Жодного кримінального правопорушення, як міський голова, умисно не вчиняв. Пояснив, що йому було відомо, що на цій земельній ділянці протікає струмок, який в літню пору року висихає. На час передачі земельної ділянки ОСОБА_7 ставків на ній не було, ділянка заросла чагарником. З ОСОБА_7 знайомий, не перебуває в неприязних відносинах, він був депутатом міської ради за час його каденції на посаді голови міської ради. Вказав, що добросовісно працював усе своє життя, дбав про місто і ніколи не мав з цього ніякої вигоди. Просив виправдати його за пред`явленим обвинуваченням, адже він не є злочинцем і нічого протизаконного не вчинив.

Показання свідків.

Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні пояснила, що в 2002 році обіймала посаду головного лікаря санепідемслужби у Турківському районі. Про проведення інвентаризації ставків у Турківському районі не пам`ятає, зокрема, чи підписувала паспорт ставка № 24, чи була включена у склад комісії по інвентаризації. Їй відомо, що ставки були та, можливо, й на даний час є за колишнім молокозаводом у м. Турка в кількості 3-4 шт. Про передачу ОСОБА_7 у приватну власність земельної ділянки площею 0,2587 га їй нічого невідомо.

Свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні пояснив, що у 2002 році перебував на посаді завідувача сектору з питань цивільного захисту населення Турківської районної державної адміністрації. Щодо інвентаризації водних об`єктів у м. Турка пояснив, що розпорядженням першого заступника голови Турківської районної адміністрації у Львівській області створювалася районна комісія щодо інвентаризації водних ресурсів у Турківському районі. Членами цієї комісії був він, а також входили представники відділу земельних ресурсів, органу місцевого самоврядування, санстанції, земельного відділу та Самбірського управління водного господарства. Ця комісія не виявляла водні об`єкти, відомості про кількість та розташування водних об`єктів на території Турківського району їм надавало Самбірське управління водного господарства, а також відділ земельних ресурсів, якому в свою чергу таку інформацію у формі звітності (форма звітності 6-зем.) надавали органи місцевого самоврядування. У м. Турка ставки знаходяться у Молодіжному парку відпочинку, вище поліклініки, назву вулиці не може назвати. Ця комісія виїжджала до цих ставків, оглядали чи є ставок, чи є вода. На той час ставки не були заповнені. Після повені прорвало дамбу. Ставки поросли чагарниками, земельна ділянка під ними рахувалася як земельна ділянка водного фонду. У цьому місці було три ставки, розміщені каскадним типом: нижній, середній, верхній. Кожний ставок мав дамбу та канали для спускання води. Ставки наповнювалися зверху водою, але коли робилася інвентаризація, то води у ставках не було. Поблизу ставків протікає потічок. Він особисто, як член комісії та інші члени комісії, підписували паспорти ставків. Орган місцевого самоврядування затверджував місцезнаходження того чи іншого ставка, а саме у 2002 році затверджував перший заступник голови Турківської районної державної адміністрації у Львівській області. У м. Турка представником від органу місцевого самоврядування був ОСОБА_11 перший заступник. Він підписував паспорт ставка № 24. Присутніми в комісії був ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , не було ОСОБА_14 , ОСОБА_15 могла за себе когось іншого запросити, ОСОБА_16 не було, був ОСОБА_17 . Вони встановлювали лише факт, чи є ставок, чи нема, та його технічний стан. Паспорт ставка підтверджує його фактичну наявність та він значився у Самбірському управлінні водного господарства. Якому ставку конкретно належить той чи інший паспорт він не пам`ятає. Паспорт ставка заповнювався відповідно до виданого зразка. Абрисів ставків не було. Нумерація ставків проставлялася відповідно до площі водного дзеркала ставка, площа визначалася на «око», тобто приблизно. Вони, як члени комісії, абрисів ставків не виготовляли.

Свідок ОСОБА_18 пояснив, що в період з 2000 до 2005 року був депутатом Турківської міської ради Львівської області. Міським головою в цей період був ОСОБА_4 . З 1969 року проживає у м. Турка. Про те, що у м. Турка біля міського парку були ставки йому відомо, чи вони є зараз не знає. Там були 2 чи 3 ставки. Чи приймалось Турківською міською радою рішення про передачу ОСОБА_7 у власність земельної ділянки не пам`ятає, оскільки пройшло багато часу. Щодо процедури передання земельної ділянки у приватну власність пояснив, що особа, яка бажала отримати земельну ділянку, писала заяву, потім спеціаліст готував це питання на сесію, яка в подальшому його розглядала. Були 2 спеціалісти ОСОБА_8 і ОСОБА_19 . Голова міської ради зачитував заяву, спеціаліст давав висновок. Голова міської ради не готував проекти рішень, проекти рішень готували спеціалісти. Також спеціалісти надавали висновки щодо того чи підлягають заяви осіб з тих чи інших питань задоволенню.

Свідок ОСОБА_20 пояснив, що в 2004 році був депутатом Турківської міської ради Львівської області. Щодо процедури передачі земельної ділянки у приватну власність пояснив, що особа зверталася із відповідною заявою до міської ради; рішенням сесії дозволялася розробка дозвільної документації; коли документація була виготовлена, вже іншим рішенням надавалася земельна ділянка у приватну власність. Заяви осіб розглядалися земельною комісією і передавали на розгляд сесії. Якщо в земельної комісії при розгляді заяви особи про передачу їй земельної ділянки у приватну власність були зауваження, то комісія не передавала таку заяву на розгляд сесії. У міській раді був спеціаліст із земельних питань ОСОБА_8 . Питання на розгляд сесії виносив секретар. Щодо передачі ОСОБА_7 у приватну власність земельної ділянки не пам`ятає. Пояснив, що проживає у м. Турка з 1965 року. Йому відомо, що на території м. Турка, в районі Турківської поліклініки, у міському парку, знаходяться 3 ставки, які розміщені між собою по прямій лінії. У 2002-2004 роках ці стави були в занедбаному стані, поросли чагарниками, чи була в них вода не пам`ятає.

Свідок ОСОБА_21 пояснив, що в 2004 році був депутатом Турківської міської ради Львівської області. Щодо процедури передачі земельної ділянки у приватну власність пояснив наступне: особа зверталася із відповідною заявою до міської ради; заяву розглядала земельна комісія; потім це питання виносилося на розгляд сесії, де або задовольняли заяви або відмовляли. Пам`ятає, що ОСОБА_7 звертався з заявою про передачу йому у приватну власність земельної ділянки, яка була винесена на розгляд сесії. Він голосував за передачу йому земельної ділянки. Точної дати прийняття рішення з приводу цього не пам`ятає, але це могло бути 07.09.2004. Питання на розгляд сесії міг виносити або голова, або секретар, або голова земельної комісії. Щодо ставків у м. Турка, на земельній ділянці ОСОБА_7 , то пояснив, що на час винесення рішення від 07.09.2004 ставків як таких не було, все поросло чагарниками, було замулено, дамба прорвана. За цими ставками роками ніхто не доглядав, вони не знаходилися на балансі міської ради. Ці ставки знаходилися на колишній вул. Довбуша, зараз АДРЕСА_2 . Таких ставків було 3 шт. Ці ставки наповнювалися водою з потічка, який протікає біля них. Зауважень щодо передачі земельної ділянки ОСОБА_7 під час сесії не було.

Свідок ОСОБА_22 пояснив, що працює у земельно-кадастровому відділі. У 2004 році працював інженером-геодезистом земельно-кадастрового відділу, брав участь у розробці технічної документації по земельній ділянці ОСОБА_7 . Як інженер-геодезист проводив обміри земельної ділянки ОСОБА_7 у АДРЕСА_2 . На цій земельній ділянці не було будь-яких водних об`єктів. Чи у 2004 році проводив обміри цієї земельної ділянки не пам`ятає. Після пред`явлення йому в судовому засіданні Кадастрового плану земельної ділянки площею 0,2587 га з Технічного звіту про виконані роботи по підготовці та видачі Державного акту на право приватної власності на землю ОСОБА_7 від 2004 року (арк. 30), вказав, що підпис навпроти його прізвища та ініціалів виконаний ним, та що він складав цей Кадастровий план. На запитання, як може пояснити, що в Кадастровому плані, в експлікації угідь, зазначено, що на цій земельній ділянці знаходяться природні водойми, свідок відповів, що це може бути помилкою.

Також свідок ОСОБА_22 пояснив, що безпосередньо був на цій земельній ділянці та проводив обміри, складав цей Кадастровий план. Щодо того, чому в Кадастровому плані від 2004 року було зазначено про природні водойми, а в Кадастровому плані від 2015 вже їх не було, то пояснив, що це помилка в Кадастровому плані від 2004 року. Висновок з Технічного звіту від 2004 року (арк. 12) говорить про те, що на земельних ділянках немає ніяких обмежень і сервітутів. На вказаній земельній ділянці не було жодних водних об`єктів. Він розробляв технічну документацію ОСОБА_7 на землі сільськогосподарського призначення. Технічна документація від 2015 повторно виготовлялася через те, що земельні ділянки не були в базі даних.

Свідок ОСОБА_23 пояснив, що ставки в м. Турка, в парковій зоні, в кількості 3 штук існують ще з часів його дитинства, з 1970 років. Але у них вода то була, то не була з різних причин. Йому не було відомо, що ставки були передані у приватну власність. Він ловив рибу у цих ставках, в тому числі й у 2005 році. Ці ставки розміщенні між собою один за одним, живляться потічком, який тече поряд, приблизно на відстані 5 м від них. Також ставки наповнювалися дощовою водою. У 2005 році вода у ставках була. У верхньому ставку час від часу проривало дамбу та вода з рибою потрапляла у другий ставок, і він з іншими рибалками також у ньому ловив рибу. Чи у 2002 році була вода у другому ставку він не пам`ятає.

Свідок ОСОБА_24 пояснив, що в 2004 році був депутатом Турківської міської ради Львівської області, однак про прийняття сесією Турківської міської ради Львівської області рішення № 730 від 27.09.2004, зокрема, про передачу земельних ділянок ОСОБА_7 нічого не пам`ятає, оскільки пройшло багато часу. Чи були ставки у м. Турка йому невідомо.

Свідок ОСОБА_25 пояснила, що в 2004 році працювала секретарем Турківської міської ради Львівської області, міським головою якої був ОСОБА_4 . Голосування за рішення № 730 від 07.09.2004 про передачу земельних ділянок у приватну власність ОСОБА_7 не пам`ятає. Їй відомо, що ще з 90-х років у АДРЕСА_3 , де є міський парк, були три ставки. У 2015 році вона дізналася, що ставок передано у приватну власність. Офіційної документації на ці ставки вона не бачила.

Свідок ОСОБА_26 пояснив, що в 2004 році був депутатом Турківської міської ради Львівської області. Йому відомо, що на території м. Турка рахуються 3 ставки по АДРЕСА_3 , біля парку. Рішенням № 730 від 07.09.20204 ОСОБА_7 було передано в приватну власність земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, бо під час голосування не було відомостей про те, що на земельній ділянці є ставок, бо інакше в документації було б зазначено, що ця земельна ділянка відноситься до земель водного фонду. Під час голосування жодних зауважень по цій земельній ділянці не було.

Свідок ОСОБА_27 пояснила, що в 2004 році вона була депутатом Турківської міської ради Львівської області. Щодо земельної ділянки площею 0,2587 га, яка була передана ОСОБА_7 у приватну власність, зауважень не було. Щодо ставків у м. Турка, то пояснила, що знає, що такі ставки є, але ніколи там не була. Голова міської ради не готував рішення, це робив відповідний спеціаліст міської ради. Якщо спеціаліст бачив, що є якісь зауваження, недоліки, то справа поверталася на доопрацювання, якщо зауважень не було, то спеціаліст готував рішення.

Свідок ОСОБА_28 пояснив, що в 2004 році був депутатом Турківської міської ради Львівської області, міським головою був ОСОБА_4 . Він голосував за рішення Турківської міської ради Львівської області від 07.09.2004 року № 630, яким передано ОСОБА_7 у приватну власність земельну ділянку. На той час він вважав, що якщо там занедбана земельна ділянка, то людина візьме цю ділянку, наведе порядок і це принесе користь місту. Якщо б він на той час був грамотніший, то не голосував би за це рішення. Йому відомо, що в м. Турка, в районі поліклініки, є ставки, можливо 2 ставки. Поблизу ставків тече потік, який наповнює водою ці ставки. Чи були ці ставки станом на 2004 рік не пам`ятає.

Свідок ОСОБА_29 пояснила, що в 2004 році працювала спеціалістом Центру Державного кадастру. В її посадові обов`язки входило розроблення та виготовлення технічної документації. У м. Турка вона проживає 26 років, про ставки їй нічого не відомо. У 2004 році її підприємство розробляло ОСОБА_7 технічну документацію на земельну ділянку у АДРЕСА_4 . Розробкою цієї документації займалися ОСОБА_22 та ОСОБА_30 . Вона як спеціаліст перевіряла обміри земельних ділянок, але на місцевість не виходила, а тому їй не відомо, чи там знаходився ставок.

Свідок ОСОБА_31 пояснив, що в 2004 році займав посаду начальника відділу земельних ресурсів. Проживає у м. Турка з 1985 року. Чув, що у міському парку є ставки, але там ніколи особисто не був. Щодо інвентаризації ставків пояснив, що була створена спеціальна комісія, до якої також входив і він. За наслідками інвентаризації складалися акти ставків, які він також підписував. Щодо паспорта ставка № НОМЕР_1 , то він цей паспорт підписував, але на місці розташування ставка не був. На його думку паспорт ставка не має ніякого юридичного значення, цим документом фіксувалася наявність ставка на земельній ділянці для того, щоб місцева влада могла взяти його на баланс. До паспорта ставка не додавалось схематичне зображення. Висновок № 70 від 28.09.2004 з Технічного звіту про виконані роботи по підготовці та видачі Державного акту на право приватної власності на землю ОСОБА_7 від 2004 року він підписував і цей висновок означає, що на земельній ділянці площею 0,6806 га немає обмежень і сервітутів. Особисто він інформацію, яка вказана у цьому Висновку, не перевіряв. Висновок готували виконавці-спеціалісти на підставі технічної документації, саме вони перевіряли цю інформацію і саме на них він і покладає відповідальність за інформацію, викладену у цьому висновку. Довідка № 542 від 28.04.2004, яка міститься у цьому Технічному звіті (а.с. 13), підтверджує факт користування ОСОБА_7 земельними ділянками, які в цій довідці зазначені. Цю довідку він підписував. Кадастровий план на земельну ділянку площею 0.2587 га кадастровий номер :01:028:0037, який міститься у цьому Технічному звіті (а.с. 30) він погоджував. Щодо зазначення у в цьому Кадастровому плані, в експлікації угідь, запису «Природні водойми» пояснив, що це означає, що там були не штучні, а природні водойми. Цей Кадастровий план складався спеціалістом. Він особисто не виходив на земельну ділянку. Виходив на земельну ділянку лише у випадку будівництва якогось об`єкта у складі комісії, створеної районною державною адміністрацією, в інших випадках місцева влада формувала свої комісії, які безпосередньо виходили на земельні ділянки. До земель водного фонду належали земельні ділянки, на яких були розміщені річки, потічки. Чи станом на 2004 рік можна було передавати у приватну власність землі водного фонду, він не пам`ятає. Вважає, що його працівники могли допустити помилку при складанні технічної документації. Це може бути через те, що м. Турка на карті зовсім не розшифрована, видно лише білу пляму. У Кадастровому плані на земельну ділянку площею 0.2587 га кадастровий номер :01:028:0037, спеціаліст ОСОБА_22 міг допустити описку, зазначивши, що там є природна водойма, бо схематично не внесено в Кадастровий план цю водойму. Спеціаліст накладав на карту зйомку. На карті не було видно водойми.

Свідок ОСОБА_32 пояснив, що був депутатом Турківської міської ради Львівської області. Знає про ставки в м. Турка, однак там не був. Щодо передачі земельної ділянки ОСОБА_7 нічого не пригадує, оскільки пройшло багато часу.

Свідок ОСОБА_33 пояснив, що був депутатом Турківської міської ради Львівської області. Як проходило голосування на сесії Турківської міської ради 07.09.2004 за прийняття рішення № 730 він не пам`ятає. Йому відомо, що у м. Турка є три ставки, неподалік від них проживає. Вони знаходяться у міському парку. Ці ставки існують ще з 1978 року. Ставки розміщені між собою один за одним, живилися від потічка, що протікає поряд з ними. Зараз ці ставки загороджені.

Свідок ОСОБА_8 пояснила, що в 2004 році займала посаду спеціаліста-землевпорядника районного земельного відділу при Турківській міській раді Львівської області, міським головою був ОСОБА_4 . До кола її обов`язків входило: підготовка рішень, виходила на приватизацію землі, вирішувала всі земельні питання, які стосувалися Турківської міської ради. Повноваження міського голови регламентувалися Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні». У 2004 році порядок денний сесії міської ради формував секретар міської ради, проєкти рішень зачитував голова міської ради. Щодо порядку отримання у 2004 році громадянами земельних ділянок у приватну власність пояснила, що особа зверталася із заявою у Турківську міську раду, давала площі земельних ділянок, заяву заносили секретарю міської ради, заява реєструвалася, голова ставив візу, і кому візувалась заява, той її і розглядав. Щодо передачі ОСОБА_7 земельних ділянок у приватну власність, пояснила, що ОСОБА_7 (точної дати не пам`ятає) подав заяву, давав площі, кадастровий відділ приносив технічну документацію. Вона розглядала заяву ОСОБА_7 як єдиний землевпорядник. Вона виходила на земельну ділянку, встановлювала межі, суміжних землекористувачів. Щодо земельних ділянок ОСОБА_7 , то пояснила, що кадастрове бюро подало документи і на одну земельну ділянку була відмова, оскільки близько біля земельної ділянки протікав безіменний потічок. Це були землі прибережно-захисної смуги, ближче ніж 25 м від потічка. Пропозиції щодо тої чи іншої заяви оформляла на аркуші паперу у вигляді таблиці, яку підписувала, для того, щоб секретарю було легше друкувати проєкти на сесію. Проєкти рішень готувалися після того як відбулася сесія. Щодо водних об`єктів у м. Турка, то по формі 6-зем з 1993 року там ніколи не було водних об`єктів, їй нічого не відомо про інвентаризацію водних об`єктів. Їй відомо, що є 3 ставки у міському парку, вони вже були у 1993 році. Ставки були розташовані в ряд. Про паспорти ставків їй нічого не відомо. По формі звітності 6-зем ці ставки не числились. На земельній ділянці, яка передавалась ОСОБА_7 , вона була разом з міським головою ОСОБА_4 , міряли земельну ділянку, був спеціаліст з кадастрового бюро ОСОБА_22 , ОСОБА_7 та ще спеціалісти. Земельна ділянка була вкрита травою, росли кущі, дерева. Один ставок мав трохи води. На земельній ділянці ОСОБА_7 колись був ставок. У 2004 році там води не було. Приблизно на відстані 3 м від земельної ділянки протікав потічок. Вона як землевпорядник встановлювала межі, суміжних землекористувачів, все інше робило кадастрове бюро, зокрема, виявляло обмеження на земельній ділянці, начальник земельного відділу давав висновок. На її думку, земельна ділянка, яка була передана ОСОБА_7 повинна була відноситись до земель водного фонду. Вона не бачила документів, які б засвідчували хто є балансоутримувачем водного об`єкту про який йде мова, але це були землі Турківської міської ради. Технічна документація по земельних ділянках ОСОБА_7 була виготовлена кадастровим бюро ще до прийняття рішення сесією Турківської міської ради про передачу вказаних земельних ділянок у приватну власність. Маючи технічну документацію, ОСОБА_7 звернувся із письмовою заявою до Турківської міської ради Львівської області про передачу йому у приватну власність земельних ділянок та при цьому вказував площі земельних ділянок, які були зазначені у його технічній документації. Цю заяву візував міський голова ОСОБА_4 їй як землевпоряднику. Вона йшла у кадастрове бюро, там звіряла площі земельних ділянок, які були вказані у заяві ОСОБА_7 з площами, вказаними у технічній документації. Після цього, вона готувала пропозицію, чи передавати у приватну власність земельну ділянку, чи не передавати. По одній із земельних ділянок ОСОБА_7 , де був ставок, вона написала пропозицію про відмову у передачі вказаної земельної ділянки у приватну власність. Цю пропозицію, заяву ОСОБА_7 , а також зведену таблицю по земельних ділянка інших заявників передала секретарю міської ради, щоб ці заяви розглядалися на сесії. Вона не пам`ятає чи була присутня під час голосування про передачу земельних ділянок ОСОБА_7 . Міський голова повинен був зачитати заяву особи та пропозицію спеціаліста, потім проходило голосування, а після завершення секретар друкував проєкт рішення. Навіть у випадку, коли депутати проголосували за рішення передати земельну ділянку у приватну власність, міський голова міг зупинити це рішення та повторно винести його на розгляд. Пояснила, що всі знали, що там були ставки, всі у міській раді, депутати на сесії це знали. Саме там проводилось святкування Івана Купала, танці, розваги. У 2004 році два ставки були порослі чагарниками, але коли вона вийшла на земельну ділянку, то побачила, що там ще є потічок, від якого ставок наповнювався водою і тому виносила на сесію пропозицію про відмову передачі земельної ділянки у приватну власність ОСОБА_7 , бо це землі прибережних захисних смуг. Щодо технічної документації за 2016 рік пояснила, що у 2004 році ОСОБА_7 отримав один Державний акт на право власності на кілька земельних ділянок. У 2016 році він виготовив технічну документацію на ці самі земельні ділянки, щоб отримати Державні акти окремо на кожну земельну ділянку. У 2016 році у неї зауважень до земельної ділянки не було, бо особа вже виготовила документи на право приватної власності.

Свідок ОСОБА_34 пояснив, що в 1987 році приїхав працювати у м. Турка. В м. Турка були 3 ставки, розміщені між собою каскадом. На цих ставках Відділом культури постійно проводились культурні та святкові заходи свято Івана Купала, люди відпочивали, рибалили. У 2005 році вода у ставках була, потім вода пропала, сказали нібито, для того щоб запобігти малярії спустили воду зі ставків. У 2015 на громадських засадах зібрався з побратимами відновлювати ставки. Верхній ставок був зайнятий, інші два були зарослі. Почали відновлювати з середнього ставка, бо там було найменше роботи. За один день почистили ставок, викорчували чагарники. Виявилося, що один ставок віддали ОСОБА_7 . Він подумав, що міська рада віддала ставок ОСОБА_7 в оренду. У 2016 році дізнався, що ставок передано ОСОБА_7 у приватну власність для ведення особистого селянського господарства. Він звернувся із відповідною заявою про законність видачі документів на ставки. Чи були ці ставки у 2004 році не пам`ятає, але у 2005 вони точно були, бо вийшов на пенсію і там рибалив.

Пояснення представника цивільного позивач, цивільного відповідача.

Представник цивільного позивача Турківської міської ради Самбірського району Львівської області ОСОБА_6 пояснила, що у 2002 році була проведена інвентаризація і виявлено ставки. Згідно з паспортами ставків, їх власниками було вказано Турківську міську раду. Паспорти були підписані міським головою ОСОБА_4 та проставлено гербову печатку Турківської міської ради. Про інвентаризацію стало лише відомо у 2016-2017 роках. Копії паспортів ставків та матеріалів інвентаризації в архіві Турківської міської ради. Після проведеної інвентаризації міський голова мав занести вказану інформацію землевпоряднику, щоб внести ці відомості до звіту форми 6-зем. Інформація зі звіту форми 6-зем бралася при розробці проектів землеустрою. У звіт форми 6-зем не було внесено інформацію про наявність ставків у м. Турка. 06.09.2004 ОСОБА_7 звернувся у Турківську міську раду Львівської області з заявою про затвердження уточнених даних по земельних ділянках. 07.09.2004 рішенням сесії Турківської міської ради № 730 ОСОБА_7 було передано у приватну власність земельні ділянки, в тому числі й та, де був став. У 2004 році в цьому ставку води не було, з невідомих їй причин, можливо через паводок і прорив дамби. На її здивування, заява ОСОБА_7 була дуже швидко розглянута та було дуже швидко прийнято рішення. Вважає, що всім депутатам та працівникам міської ради було відомо, що земельна ділянка, яка передавалася ОСОБА_7 у приватну власність була територією колишнього ставка. Ці ставки дійсно не перебували на балансі міської ради, але це були землі міської ради, там проводилися різні святкові заходи. Потім ставки були зневоднені та міською радою були передані у приватну власність не як землі водного фонду, а як землі сільськогосподарського призначення. ОСОБА_7 відновив ставок, але жодного разу не звертався за погодженням розташування ставка. Звернула увагу, що ставок наповнюється не ґрунтовими водами, а водою з безіменного природного потічка, і в такому випадку погодження органом місцевого самоврядування є обов`язковим. Ставок існує на даний час, він наповнений водою, кілька років тому він був огороджений, до того часу до нього був вільний доступ. Їй не відомо, чому при виготовленні технічної документації у 2016 році не враховувалося, що відстань від цієї земельної ділянки до потічка становить приблизно 15 м. У міській раді не було документів на ставки, паспорти ставків зберігалися в Управлінні водного господарства. Як видно з Генерального плану за 1964 рік, на такому позначено три стави, і з урахуванням проведеного накладення на цей план меж земельної ділянки. Яка належить ОСОБА_7 , чітко видно, що на такій знаходився водний об`єкт став, що також підтверджено паспортом цього ставка № 24. Просила цивільний позов задоволити, скасувати рішення міської ради та Державний акт, зобов`язати відповідача повернути земельну ділянку у власність міської ради.

Цивільний відповідач ОСОБА_7 пояснив, що в 2004 році він скористався правом на одноразову безкоштовну приватизацію земельних ділянок під житловим будинком для обслуговування житлового будинку і за межами для ведення особистого селянського господарства. З відповідною заявою звернувся до Турківської міської ради на виготовлення технічної документації на земельні ділянки, якими він користувався. Після виготовлення технічної документації, погодження її у відповідних службах, було прийняте рішення про приватизацію цих земельних ділянок, після цього було видано Державний акт, який було зареєстровано у земельному відділі районної державної адміністрації та в міській раді. Щодо порядку прийняття рішення сесією міської ради, то пояснив, що проєкти рішень, що стосуються тих чи інших питань, зокрема, земельних та по будівництву, зачитувались секретарем або міським головою, ставились на голосування та депутати шляхом підняття руки голосуються за рішення, регламентна комісія рахує кількість голосів: скільки «за», скільки «проти» та скільки «утримались». Кількість голосів фіксується секретарем у протоколі сесії. Після завершення сесії міський голова підписує рішення і воно вступає в дію. Це рішення він передав в ДЗК для виготовлення технічної документації для отримання Державного акту. Хто із спеціалістів вивчав його заяву йому не відомо. На момент прийняття рішення він був депутатом міської ради. Голосував за це рішення. Вказане рішення на сесії не обговорювалося, оскільки не було зауважень до проєкту цього рішення. На момент приватизації земельної ділянки ставка не було, росла трава, чагарники, сусіди випасали там худобу, припинали на ніч коня. На даний час він зробив ставок. Ставок зроблено протягом 3 років у 2016-2019 роках. Ставок зроблений шляхом викопання ями, яка від джерел та дощів наповнюється водою та частково воду було штучно заведено від безіменного потічка, який проходить у 10 м від земельної ділянки. Встановив у ставку труби для наповнення його водою від безіменного потічка та труби для спуску води зі ставка у цей же безіменний потічок. Щодо виготовлення повторної Технічної документації на земельні ділянки, то таку виготовляв для того, щоб уточнити їх місцезнаходження, розміри, бо у 2004 році робили прив`язку до якихось стовпів чи дерев, а в 2016 році були інші технічні можливості (GPS) для нанесення на публічну карту. Зазначив, що в спеціаліста зі земельних питань ОСОБА_8 з 2004 року до 2021 років не було жодних зауважень щодо його земельних ділянках, і тільки у 2021 році він від слідчого дізнався, що у неї виникли якісь зауваження. Цивільний позов заперечив, просив відмовити в його задоволенні.

Позиція сторони обвинувачення.

Сторона обвинувачення на доведення винуватості обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 364 КК України надала суду докази, які безпосередньо були дослідженні в судовому засіданні, а саме:

- копію рішення Турківської міської територіальної виборчої комісії від 09.04.2002 «Про визнання повноважень Турківського міського голови», яким визнано повноваження Турківського міського голови ОСОБА_4 , обраного 31.03.2002;

- паспорт ставка № 24 з якого видно, що такий складено 24.06.2002 головним спеціалістом Самбірського УОС ОСОБА_35 у складі комісії: голова комісії ОСОБА_36 , заступник ОСОБА_37 , члени комісії ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 . Місцерозташування ставка м. Турка, міський парк. Власник Турківська міська рад. Знаходиться в басейні р. Літмир. Тип ставка русловий. Джерело живлення потічок Безіменний. Площа дзеркала 0,20 га. Глибина максимальна 2,4 м, середня 1,2 м. Призначення ставка риборозведення. Конструкція ставка у напіввиямці. Характеристика гідротехнічних споруд гребля ґрунтова, ширина 4,2 м довжина 34 м, висота 3,6 м. Водопідвідні споруди самонаповнення з п. Безіменний. Водоскидні споруди металічна шахта з залізобетонними оголовками. Технічний стан ложа ставка об`єм замулення 320 м. куб. Технічний стан споруд йде будівництво (залишилось вложити 5,5 м. куб бетону в оголовки). Наявність прибережних смуг 25 м. Індивідуальні особливості ставка каскад. Висновок про подальшу експлуатацію ставка реконструкція на даний час триває. На паспорті містяться підписи усіх вказаних осіб, в тому числі ОСОБА_4 , а також відтиски печаток Турківської міської ради Львівської області та Самбірського управління осушних систем;

- копію абрису;

- рішення Турківської міської ради № 730 XVII-ї сесії IV-го скликання від 07.09.2004 «Про передачу земельних ділянок в приватну власність» з якого видно, що згідно декрету Кабінету Міністрів України від 26.12.1992 р. № 15-92 та заяв громадян м. Турка, сесія міської ради вирішила: 1. Передати безкоштовно у приватну власність земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд, особистого селянського господарства, гаражного будівництва громадян м. Турки згідно з додатком № 1. 2. Громадянам, які одержали земельні ділянки у приватну власність, використовувати їх за цільовим призначенням, суворо дотримуватись вимог Земельного кодексу України. 3. Просити районну державну адміністрацію замовити виготовлення державних актів на право приватної власності на землю. До виготовлення Державних актів на право приватної власності на землю тимчасово всім громадянам видати дане рішення. Землевпорядній службі міськвиконкому, державному земельно-кадастровому бюро ( ОСОБА_42 ) уточнення розмірів земельних ділянок, що передаються у приватну власність та користування провести у ході виготовлення та видачі державних актів. На рішенні міститься підпис міського голови ОСОБА_43 та відтиск гербової печатки Турківської міської ради;

- Додаток № 1 до рішення № 370 XVII-ї сесії IV-го скликання від 07.09.2004 в якому міститься список громадян м. Турка, яким передаються земельні ділянки у приватну власність. У списку під номером 2 вкзано ОСОБА_7 , адреса: АДРЕСА_5 , всього 0,6806 га, ОСГ 0,5807 га, під будівлями 0,1000 га;

- протокол № 17 засідання XVІІ-ї сесії Турківської міської ради IV-го скликання від 07.09.2004, з якого видно, що з 25 депутатів були присутні 14. На засіданні сесії були запрошені ОСОБА_44 спеціаліст міської ради та ОСОБА_8 землевпорядник. В порядок денний входив звіт міського голови про роботу виконавчого комітету за 2004 рік та різне. З 65 розглянутих питань, які одноголосно проголосовані депутати «за», під номером 57 розглядалось також серед інших земельних питань земельне питання про передачу земельних ділянок в приватну власніть та прийнято рішення № 730 (проголосовано «за» 14, проти 0, утримався 0). Протокол підписаний міським головю ОСОБА_45 , міститься відтиск гербової печатки Турківської міської ради. Зі списку депутатів видно, що на XVІІ-ту сесію IV-го скликання від 07.09.2004 прибули наступні депутати: ОСОБА_46 , ОСОБА_47 , ОСОБА_48 , ОСОБА_49 , ОСОБА_50 , ОСОБА_51 , ОСОБА_24 , ОСОБА_52 , ОСОБА_53 , ОСОБА_54 , ОСОБА_55 , ОСОБА_56 , ОСОБА_57 , ОСОБА_58 ;

- протокол огляду місця події від 24.03.2021 з фототаблицею, який проведено слідчим СВ Самбірського РВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_59 24.03.2021 з 18.20 год. до 18.40 год. із застосуванням відеокамери з функцією фотозйомки PANASONIC HC-V 260 інвентарний номер 3003013/46. Оглядом місця події є земельна ділянка, що знаходиться за адресою: м. Турка, вул. професора Герича, де знаходиться огороджена територія з трьома водоймами. З правої сторони розташований лісовий парк. З лівої сторони знаходиться житлові будинки та вулиця, яка веде до вулиці Січових Стрільців, наявна металева огорожа, за якою знаходиться водойма став, в середині якої ростуть дерева. Наступною йде водороздільна дамба, яка відділяє перший став від другого, посередині знаходиться шлюз. За водороздільною дамбою знаходиться наступний став, який обгороджений металевою сіткою з металевими стовпчиками сіруватого кольору, водойма знаходиться у прибраному стані, ставок так само розділений водороздільноюгреблею по якій наявна металева огорожа та має наявні ворота, які дозволяють здійснити заїзд до даної водороздільної греблі, за яким знаходиться третій став, який знаходиться за другим ставом та впирається в затор земельної ділянки. Далі стави не огороджені та знаходиться водойма в чистому стані. У перших двох ставах до водойми веде дерев`яна бесєдка;

- протокол огляду місця події від 21.01.2022, який проведено слідчим СВ Самбірського РВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_59 21.01.2022 з 15.21 год. до 15.39 год., в присутності понятих, з участі власника земельної ділянки ОСОБА_7 та спеціалістів, на підставі ухвали слідчого судді Самбірського міськрайонного суду Львівської області, із застосуванням пристрою STONEX S700A, відеокамери PANASONIC HC-V 260 інвентарний номер 3003013/46. Оглядом місця події є земельна ділянка, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 з кадастровим номером :01:028:0037 та належить на праві приватної власності ОСОБА_7 . У протоколі зазначені цифрові координати цієї земельної ділянки на місцевості: 5438301.71X, 1265624.63Y; 5438320.83Х, 1265589.01 Y; 5438378.20Х, 1265628.03Y; 5438354.41 Х, 1265637.16 Y/ Протокол підписаний понятими та слідчим.

До протоколу огляду місця події від 21.01.2022 долучено компакт-диски із відеозаписом слідчої дії, який було досліджено в судовому засіданні шляхом відтворення в порядку ст. 359 КПК України.

- Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 205834 від 30.11.2004, з якого видно, що ОСОБА_7 , який проживає у АДРЕСА_4 , на підставі рішення 17 сесії 4 скликання Турківської міської ради від 07.09.2004 № 730 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,5806 га для ведення особистого селянського господарства, в тому числі передано земельну ділянку з кадастровим номером :01:028:0037 площею 0,2587 га. На Державному акті містяться підписи навпроти прізвищ голови Турківської міської ради ОСОБА_43 та начальника Турківського РВЗР ОСОБА_38 , а також відтиск гербової печатки Турківської міської ради Львівської області. Державний акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 01:04:463:000033. На зворотній стороні акту міститься план земельних ділянок, в тому числі земельної ділянки з кадастровим номером :01:028:0037, зазначено її розміри 40.51х69.58х38.49х62.67 та опис меж.

- Технічний звіт за 2004 рік про виконані роботи по підготовці та видачі Державного акту на право приватної власності на землю ОСОБА_7 , жителя АДРЕСА_4 , в якому містяться такі документи:

?пояснювальна записка інженера-геодезиста ОСОБА_22 щодо опису комплексу топографо-геодезичних робіт по встановленню зовнішніх меж земельної ділянки по підготовці для видачі Державного акту на право приватної власності ОСОБА_7 . Підставою для проведення робіт є заява ОСОБА_7 , рішення Турківської міської ради XVII-ої сесії IV-го скликання № 730 від 07.09.2004, акти встановлених і узгоджених меж земель від 01.10.2004;

?завдання від 19.10.2004 голови Турківської міської ради ОСОБА_4 та землевпорядника цієї ради ОСОБА_8 про виготовлення технічної документації по видачі державного акту (актів) на право приватної власності та постійного користування на земельні ділянки жителю ОСОБА_7 , підстава для розробки техдокументації рішення Турківської міської ради від 2004. Розмір земельних ділянок 0,6806 га;

?витяг з рішення Турківської міської ради № 730 XVII-ї сесії IV-го скликання від 07.09.2004 «Про передачу земельних ділянок в приватну власність» з якого видно, що розглянувши заяву ОСОБА_7 , жителя АДРЕСА_4 про необхідність передачі у приватну власність для ведення особистого селянського господарства, будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель та керуючись стаття 118, 120, 121 Земельного Кодексу України, сесія міської ради вирішила передати у приватну власність для ведення особистого селянського господарства земельні ділянки загальною площею 0,5806 га; для обслуговування житлових і господарських будівель 0,10 га. Рішення підписане міським головою ОСОБА_4 , міститься відтиск гербової печатки Турківської міської ради;

?копія реєстраційного посвідчення Самбірського МБТІ на житловий будинок в АДРЕСА_4 , який зареєстрований за ОСОБА_7 на праві особистої власності на підставі договору купівлі-продажу від 18.04.2000 за реєстром № 288;

?висновок начальника Турківського районного відділу земельних ресурсів ОСОБА_60 , з якого видно, що Турківський районний відділ земельних ресурсів підтверджує, що на земельну ділянку площею 0,6806 га, яка підлягає передачі у власність для обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства в м. Турка Турківського району Львівської області, наявних обмежень і сервітутів немає;

?довідка Турківського районного відділу земельних ресурсів від 28.09.2004 № 542 про те, що ОСОБА_7 користується земельними ділянками, в тому числі й земельною ділянкою :01:028:0037;

?акти встановлення і узгодження меж земель ОСОБА_7 від 01.10.2004 № 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, зауважень не було;

?схеми прив`язок кутів поворотів меж землекористування, виконання в масштабі 1:500;

?кадастрові плани на земельні ділянки ОСОБА_7 , зокрема, з кадастрового плану земельної ділянки № :01:028:0037 площею 0,2587 га видно, що на вказаній земельній ділянці є природні водойми;

?плани встановлених меж земельних ділянок ОСОБА_7 , в тому числі, земельної ділянки з кадастрового плану земельної ділянки № :01:028:0037 площею 0,2587 га;

?каталоги координат кутів зовнішніх меж землекористування;

?акт контролю і прийомки виконаних робіт, акт здавання приймання землевпорядних геодезичних робіт по видачі акту на право приватної власності користування землею, з яких слідує, що виконана землевпорядна робота по виготовленні технічного звіту і акту на право приватної власності, користування землею проведена у відповідності з діючими інструкціями і чинним законодавством, відповідає вимогам Держкомзему України і в належному порядку оформлена;

?висновок державної землевпорядної експертизи від 27.10.2004 № 7689 Львівського обласного ГУ земельних ресурсів Деркомзему України, згідно з яким Відділом державної землевпорядної експертизи та оцінки земель, в цілому, позитивно оцінено технічну документацію по земельних ділянках загальною площею 0,6806 га, які передаються у власність ОСОБА_7 , щодо ступеня відповідності вимогам чинного законодавства та нормативних документів. Зауваження були викладені в п. 3 Висновку щодо відсутності довідки про реєстрацію ОСГ;

-лист начальника Басейнового управління водних ресурсів річок Західного Бугу та Сяну Державного агенства водних ресурсів України ОСОБА_61 від 18/549 від 12.03.2021, з якого видно, що у 2002 році на виконання Доручення Львівської ОДА від 21.02.2001 року № 141 було проведено інвентаризацію водних об`єктів на території Львівської області та в результаті комісійного обстеження встановлено, що в м. Турка Львівської області знаходиться 3 водні об`єкти (ставки в каскаді) площею 0,2 га, 0,19 га та 0,045 га. Користувачем ставків є Турківська міська рада. В оренду дані водні об`єкти не передавалися. Матеріали на погодження чи передачу у власність ОСОБА_7 земельної ділянки з кадастровим номером :01:028:0037 до управління не надходили;

-копія Розпорядження голови Львівської обласної державної адміністрації № 141 від 21.02.2002 «Про проведення інвентаризації ставків та водоймищ області»;

-копія Розпорядження голови Турківської РДА від 23.04.2002 «Про проведення інвентаризації ставків та водоймищ району» з Додатком про склад комісії з проведення інвентаризації, виданого на виконання вказаного вище Розпорядження Львівської обласної державної адміністрації № 141 від 21.02.2002;

-копія заяви ОСОБА_7 про затвердження уточнених даних земельної ділянки по АДРЕСА_4 0,0794 га, 03.2587 га, 0,0521 га по АДРЕСА_6 га, 0,0245 га, яка була безпосередньо досліджена судом з наданим її оригіналом;

-рукописний документ (пояснювальна записка), в якому зазначено, що сесія Турківської міської ради вирішила затвердити уточнені дані по обміру земельних ділянок для передачі у приватну власність ОСОБА_7 0,10 га для обслуговування житлових будівель по АДРЕСА_5 , 0,3219 га для ведення особистого селянського господарства. Нижче під текстом документа зазначено « ОСОБА_62 », навпроти стоїть підпис. В нижній частині копії цього документа міститься рукописниц запис «Копія вірна» та проставлено підпис. До цього документа додана таблиця, в які зазначено перелік осіб, серед яких значиться ОСОБА_7 , їх адреси, площа земельних ділянок всього (га): ріллі (га), під будівництво (га), відмовлено, а також відомості про вилучення. Навпроти прізвища ОСОБА_7 зазначено наступні відомості: адреса АДРЕСА_5 , всього - 0,6806 га, ріллі 0,3219 га, під будівництво 0,10 га, відмовлено 0,2587 га.

-Акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства щодо об`єкту земельної ділянки від 19.10.2021 № 476-ДК/437/АП/09/01/-21, яка проведена державними інспекторами начальником відділу державного контролю за використанням та охороною земель №5 ОСОБА_63 та головним спеціалістом відділу державного контролю за використанням та охороною земель №5 ОСОБА_64 відповідно до вимог статей 6 і 10 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», наказу ГУ Держгеокадастру у Львівській області № 476-ДК від 06.10.2021, з якого видно, що з метою розгляду звернення слідчого СВ Самбірського ВП ГУНП у Львівській області № 7744/58/16-2021 від 02.07.2021 перевірено земельну ділянку сільськогосподарського призначення з кадастровим номером :01:028:0037 та встановлено, що вказана земельна ділянка площею 0.2587 га та розташована в межах населеного пункту АДРЕСА_4 , перебуває у приватній власності ОСОБА_7 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯА № 205834 від 30.11.2004, виданого на підставі рішення 17 сесії 4 скликання Турківської міської ради від 07.09.2004 № 730. Встановлено, що Турківською міською радою Львівської області порушено вимоги ч. 1 ст. 20, ст. 22, 59, 83, 124 Земельного кодексу України (в редакції чинній на момент виникнення правовідносин) при прийнятті рішення 17 сесії 4 скликання Турківської міської ради від 07.09.2004 № 730 в частині надання у власність ОСОБА_7 земельної ділянки з кадастровим номером :01:028:0037;

-Висновок про експертну грошову оцінку земельної ділянки площею 0,2587 га, кадастровий номер :01:028:0037, яка проведена 09.12.2021 оцінювачем ОСОБА_65 , яка діяла на підставі заяви-договору між Замовником Головним управлінням Національної поліції у Львівській області та Виконавцем Товариством з обмеженою відповідальністю «Терразем», з якого видно, що вартість вказаної земельної ділянки на дату оцінки - 09.12.2021, становить 174 367,00 грн.;

-Висновок експерта № СЕ-19/114-23/17207-ПЧ від 11.09.2023 за результатами проведеної на підставі ухвали суду почеркознавчої експертизи, з якого видно, що підпис від імені ОСОБА_4 в графі «Власник:» в паспорті ставка № 24 від 24.06.2002 виконаний ОСОБА_4 ;

-супутникові фотознімки на 9 арк., отримані прокурором на його запит від Національного центру управління та випробувань космічних засобів, на яких методом ретроспективного супутникового моніторингу проведена зйомка земельної ділянки :01:028:0037 та виготовлені супутникові знімки станом на 05.11.2005, 28.09.2009, 17.03.2012, 10.10.2014, 01.08.2017, 01.09.2017, 19.08.2018, 13.08.2019, 22.08.2020.

У судовому засіданні також досліджені:

1.Матеріали кримінального провадження:

-витяг Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінального провадження-за № 0000371 від 11.06.2016;

-технічна документація 2015 зі землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) ОСОБА_7 01.03 для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою АДРЕСА_4 .Хмельницького кадастровий номер земельної ділянки: :01:007:0002, :01:028:0035, :01:028:0036, :01:028:0037, :01:028:0039, :01:029:0002;

-протокол тимчасового доступу до речей і документів від 13.04.2021, який складений слідчим СВ Самбірського РВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_66 на підставі ухвали слідчого судді Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 09.04.2021, яким з Турківського відділу ГУ Держгеокадастру у Львівській області вилучено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі ОСОБА_7 01.03 для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: АДРЕСА_4 ; Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 205834 на 1 арк.; технічний звіт про виконані роботи по підготовці та видачі Державного акту на право приватної власності на землю ОСОБА_7 ;

- протокол тимчасового доступу до речей і документів від 28.04.2021, який складений слідчим СВ Самбірського РВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_66 на підставі ухвали слідчого судді Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 22.04.2021, яким з БУВР Західного Бугу та Сяну (м. Львів, вул. Родини Крушельницьких, 14) вилучено копію інвентаризаційної справи ставків та водойм Турківського району Львівської області за 2002, оригінал паспортів ставків № 24, 25, 26;

- протокол тимчасового доступу до речей і документів від 04.06.2021, який складений слідчим СВ Самбірського РВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_59 на підставі ухвали слідчого судді Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 01.06.2021, яким з Архівного відділу Самбірської РДА вилучено протокол XVI сесії ІІІ-го скликання від 28.12.2001, рішення XVI сесії ІІІ скликання від 28.12.2001, протокол № 17 XVII сесії IV скликання від 07.09.2004, рішення № 730 XVII сесії IV скликання від 07.09.2004, додаток №1 до рішення № 730 XVII сесії IV;

- постанова слідчого СВ Самбірського РВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_67 від 13.04.2021 у кримінальному провадженні № 0000371 від 11.06.2016, якою визнано речовим доказом технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі ОСОБА_7 ; Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 205834 на 1 арк.; технічний звіт про виконані роботи по підготовці та видачі Державного акту на право приватної власності на землю ОСОБА_7 ;

- постанова слідчого СВ Самбірського РВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_67 від 28.04.2021 у кримінальному провадженні № 0000371 від 11.06.2016, якою визнано речовим доказом паспорт ставка № 24, паспорт ставка № 25, паспорт ставка № 26;

- постанова слідчого СВ Самбірського РВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_67 від 04.06.2021 у кримінальному провадженні № 0000371 від 11.06.2016, якою визнано речовим доказом протокол XVI сесії ІІІ-го скликання від 28.12.2001, рішення XVI сесії ІІІ скликання від 28.12.2001, протокол № 17 XVII сесії IV скликання від 07.09.2004, рішення № 730 XVII сесії IV скликання від 07.09.2004, додаток до рішення № 730 XVII сесії IV скликання;

- постанова начальника Турківського відділу Самбірської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_3 від 31.01.2022 (а.с. 194-199 т. 2) про виділення з матеріалів досудового розслідування № 0000371 матеріалів досудового розслідування щодо вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 364 КК України;

- ухвала слідчого судді Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 31.01.2022 накладено арешт на земельну ділянку площею 0,2587 га, кадастровий номер :01:028:0037, яка знаходиться за адресою: м. Турка, вул. О. Довбуша (вул. П.Герича) та належить на праві приватної власності ОСОБА_7

- довідка про витрати на проведення почеркознавчої експертизи (висновок експерта № СЕ-19/114-23/17207-ПЧ від 11.09.2023, згідно з якою, витрати на проведення експертизи становлять 3585,00 грн.

- документи, що характеризують обвинуваченого ОСОБА_4 : довідка Турківської ЦРП, відомості УІТ при ГУ МВС України у Львівській області про відсутність судимостей; довідка про склад сім`ї від 28.05.2021 № 347, характеристика з місця проживання, досудова доповідь щодо обвинуваченого;

2. Документи, подані в межах заявленого прокурором цивільного позову:

- рукописна графічна таблиця (а.с. 167 т. 2) з переліком осіб-землевласників, в тому числі прізвище ОСОБА_7 , навпроти якого зазначена АДРЕСА_4 , а також такі відомості: всього (га) 0,6806, ріллі (га) 0,3219, під будівництво 0,10, відмовлено 0,2587;

- рукописна службова записка землевпорядника (а.с. 168 т. 2) про те, що ОСОБА_7 затверджено уточнені дані по обміру земельних ділянок для передачі у приватну власність, а саме: 0,10 га для обслуговування житлових будівель по АДРЕСА_5 , 0,3219 га для ведення особистого селянського господарства;

- письмова заява ОСОБА_7 від 06.09.2004 (а.с. 169 т. 2) про затвердження уточнених даних земельної ділянки по АДРЕСА_4 , 0,0794 га, 0,2587 га, 0,1 га, 0,0521 га; по АДРЕСА_6 0,0839 га, 0,082 га, 0,0245 га;

- запит начальника Турківського відділу Самбірської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_3 від 28.03.2023 № 14.56/04-22-1207ВИХ-23 (а.с 172 т. 2);

- відповідь міського голови Турківської міської ради Самбірського району Львівської області ОСОБА_68 від 29.09.2023 № 522-02.17 (а.с. 174 т. 2) про те, що ОСОБА_7 не звертався у Турківську міську раду Самбірського району Львівської області з приводу зміни цільового призначення земельної ділянки кадастровий номер :01:028:0037 площею 0,2587 га;

- проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а.с. 173 т. 2);

- технічні умови на експлуатацію ставка площею 0,2 га, який передається в оренду ОСОБА_69 в м. Турка Львівської області, від 11.06.2007 № 09/989 (а.с. 175 т. 2);

- розбивочне креслення планування м. Турка (а.с. 176 т. 2), в якому позначено реконструкцію парку в м. Турка по вул. Леніна, видно, що на ньому зображена територія міського парку, де під № 3 зображено три ставки, розміщені між собою в один ряд;

- лист міського голови Турківської міської ради Самбірського району Львівської області ОСОБА_70 від 31.07.2023 № 1378-02.17 до директора ДП ДІПМ «МІСТОПРОЕКТ» м. Львів ОСОБА_71 про надання копії затвердженого генерального плану м. Турка;

- відповідь директора ДП ДІПМ «МІСТОПРОЕКТ» м. Львів ОСОБА_71 від 01.08.2023 на виконання листа міського голови Турківської міської ради Самбірського району Львівської області ОСОБА_70 від 31.07.2023 № 1378-02.17 про те, що земельна ділянка :01:028:0037 площею 0,2587 га відповідно до генерального плану м. Турка Львівської області (основне креслення масштабу 1:5000), затвердженого рішенням виконавчого комітету Турківської міської Ради № 26 від 05.05.1964, розташована в існуючих адміністративних межах м. Турка, в межах існуючої водойми (водні простори);

- додаток до листа № 285/12-1 від 01.08.2023 - Фрагменту проекту планіровки м. Турка Львівської області, лист № 3 «Генеральний план», розроблений Львівським філіалом ДІПРОМІСТ Дердбуду РМ УРСР квітень 1964 року, на якому архітектором ОСОБА_72 нанесено контур ділянки з кадастровим номером :01:028:0037, яка містить водні простори;

- рішення виконавчого комітету Турківської міської ради депутатів трудящих Старосамбірського району Львівської області від 05.05.1964 № 26 «Про затвердження проекту планування м. Турка, складеного Львівським філіалом «Діпроміст»».

Позиція сторони захисту.

Сторона захисту вважає, що належних і допустимих доказів наявності вини обвинуваченого ОСОБА_4 в межах цього кримінального провадження не здобуто, стороною обвинувачення не доведено суду про наявність зазначених у обвинувальному акті обставин вчинення злочинів (об`єктивна сторона складу злочину), що ці кримінальні правопорушення вчинено саме обвинуваченим ОСОБА_4 з прямим умислом, корисливим мотивом (суб`єктивна сторона складу злочину), а тому відступні підстави для визнання його винним у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 364 КК України та відповідно до ст. 373 КПК України обвинуваченого необхідно визнати невинуватим та виправдати через недоведеність вчинення ним кримінальних правопорушень.

У ході дослідження письмових доказів, сторона захисту просила визнати недопустимими докази, які надані стороною обвинувачення, а саме: копію Розпорядження голови Львівської обласної державної адміністрації № 141 від 21.02.2002 «Про проведення інвентаризації ставків та водоймищ області»; копію Розпорядження голови Турківської РДА від 23.04.2002 «Про проведення інвентаризації ставків та водоймищ району» з Додатком про склад комісії з проведення інвентаризації; копію абрису, ксерокопію заяви ОСОБА_7 про затвердження уточнених даних земельної ділянки по вул. О.Довбуша 0,0794 га, 03.2587 га з тих підстав, що такі не відповідають вимогам до засвідчення копій документів, при цьому, стороною обвинувачення не представлено суду оригінальних примірників цих документів.

Щодо недопустимості доказів, про що заявила сторона захисту.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів (ст. 84 КПК України).

Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення ( ст. 86 КПК України).

У відповідності до ст. 99 КПК України, документом є спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний об`єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Згідно з ч. 3 ст. 99 КПК України, сторона кримінального провадження, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється кримінальне провадження, зобов`язані надати суду оригінал документа. Оригіналом документа є сам документ, а оригіналом електронного документа-його відображення, якому надається таке ж значення, як документу.

У відповідності до ч. 7 ст. 99 КПК України, сторона зобов`язана надати іншій стороні можливість оглянути або скопіювати оригінали документів, зміст яких доводився у передбаченому цією статтею порядку.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 99 КПК України, для підтвердження змісту документа можуть бути визнані допустимими й інші відомості, якщо: 1) оригінал документа втрачений або знищений, крім випадків, якщо він втрачений або знищений з вини потерпілого або сторони, яка його надає; 2) оригінал документа не може бути отриманий за допомогою доступних правових процедур; 3) оригінал документа знаходиться у володінні однієї зі сторін кримінального провадження, а вона не надає його на запит іншої сторони.

Сторона обвинувачення подала суду для дослідження в судовому засіданні як докази копію Розпорядження голови Львівської обласної державної адміністрації № 141 від 21.02.2002 «Про проведення інвентаризації ставків та водоймищ області»; копію Розпорядження голови Турківської РДА від 23.04.2002 «Про проведення інвентаризації ставків та водоймищ району» з Додатком про склад комісії з проведення інвентаризації; копію абрису.

Такі докази були отримані стороною обвинувачення за листом начальника Басейнового управління водних ресурсів річок Західного Бугу та Сяну Державного агентства водних ресурсів України ОСОБА_73 від 18/670 від 02.04.2021.

Однак, у ході судового розгляду сторона обвинувачення не надала суду оригіналів цих документів, з такими не була ознайомлена і сторона захисту, зокрема на досудовому розслідуванні.

Жодного з передбачених ч. 5 ст. 99 КПК України випадків, згідно яких для підтвердження змісту документа можуть бути визнані допустимими й інші відомості, прокурор під час судового розгляду не довів.

Окрім цього, вимоги до засвідчення копій документів встановлено: п.5.27 Національного стандарту України «Вимоги до оформлення документів ДСТУ 4163-2003» (далі Вимоги), затвердженого наказом Держспоживстандарту України №55 від 07 квітня 2013 року, а також розділом 10 Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування та підприємствах, установах і організаціях, затверджених наказом Міністерства юстиції України №10000/5 від 18 червня 2015 року, згідно яких копія набуває юридичної сили лише після її засвідчення в установленому порядку. Напис про засвідчення копії складається зі слів «Згідно з оригіналом», назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчила копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії.

Вказані вище та надані стороною обвинувачення документи не засвідчені в установленому законом порядку та не відповідають вказаним вище Вимогам, оскільки на них відсутній відповідний напис про засвідчення копії, назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчила копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії.

Наведене узгоджуються з висновками Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, які висловлені в постанові від 22.04.2021 у справі № 202/1310/16-к) щодо необхідності належного оформлення копій документів як доказів.

Зважаючи на відсутність оригіналів вказаних вище документів, відомостей щодо втрати оригіналу чи неможливості надання (отримання) такого у відповідності до вимог КПК України, засвідчення їх копії у невстановленому законом порядку, суд дійшов висновку, що копія Розпорядження голови Львівської обласної державної адміністрації № 141 від 21.02.2002 «Про проведення інвентаризації ставків та водоймищ області»; копія Розпорядження голови Турківської РДА від 23.04.2002 «Про проведення інвентаризації ставків та водоймищ району» з Додатком про склад комісії з проведення інвентаризації; копія абрису є недопустимими доказами, а тому суд не бере їх до уваги.

Щодо копії заяви ОСОБА_7 про затвердження уточнених даних земельної ділянки по вул. О.Довбуша 0,0794 га, 03.2587 га, 0,0521 га по АДРЕСА_6 га, 0,0245 га., то підстав, для визнання такого доказу недопустимим суд не встановив, оскільки в судовому засіданні було безпосередньо досліджено оригінал такої заяви.

Також, у ході дослідження письмових доказів, сторона захисту просила визнати недопустимими докази, які надані стороною обвинувачення, а саме: протокол огляду місця події від 24.03.2021 з фототаблицею, оскільки слідчим було порушено вимоги процесуального законодавства, зокрема, ст. 104, 105, 106, 234, 237 КПК України; протокол огляду місця події від 21.01.2022, оскільки слідчим порушено права ОСОБА_7 на захист.

Дослідивши вказані протоколи огляду місця події від 24.03.2021 з додатками, суд дійшов висновку, що такі вцілому відповідають вимогам ст. 104-106 КПК України. Допущені слідчим неточності, упущення не є істотними для твердження про недопустимість цього доказу. Цивільний відповідач у кримінальному провадженні ОСОБА_7 був присутнім під час огляду місця події 21.01.2022, при цьому, він не висловлював слідчому намір скористатись правом на захисника, що підтверджено відеозаписом проведення цієї слідчої дії.

Як неодноразово зазначав Верховний Суд, підхід Європейського Суду з прав людини до вирішення питання допустимості доказів ґрунтується на концепції справедливого судового розгляду. Не кожні порушення вимог законодавства є безумовними підставами для визнання доказів недопустимими за умови їх перевірки у змагальній процедурі. Вирішальне значення для ухвалення судами рішення щодо допустимості доказів має встановлення наявності або відсутності порушення права на захист, а також перевірка того, чи були надані стороні захисту такі ж можливості дослідження і оцінки доказів, як стороні обвинувачення.

Відтак, з урахуванням викладеного, суд визнає належними та допустимими доказами протоколи огляду місця події від 24.03.2021 та від 25.05.2023 з додатками, так як такі отримані в передбаченому КПК України порядку, фактичні дані, які вони містить підтверджують обставини, що підлягають доказуванню в цьому кримінальному провадженні та при отриманні цих доказів суд не встановив визначених ст. 87 КПК України істотних порушень прав та свобод обвинуваченого ОСОБА_4 , зокрема, права на захист.

Також, сторона захисту вказує на недопустимість такого доказу, як Акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства щодо об`єкту земельної ділянки від 19.10.2021 № 476-ДК/437/АП/09/01/-21, оскільки такий здобуто з порушенням встановленого КПК України порядку отримання доказів, оскільки норми закону, якими регламентовано проведення такої перевірки втратили чинність.

Однак, з такими доводами сторони захисту суд не погоджується, оскільки перевірка, результати, якої викладені в указаному вище Акті, проводилась з метою розгляду звернення слідчого СВ Самбірського ВП ГУНП у Львівській області № 7744/58/16-2021 від 02.07.2021.

Відповідно до ч. 2 ст. 93 КПК України, сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Відтак, цей доказ був отриманий відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства, а тому правових підстав визнавати такий доказ недопустимим немає.

Мотиви суду та оцінка доказів у кримінальному провадженні щодо обвинувачення ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 364 КК України.

Згідно з обвинувальним актом, формулювання обвинувачення за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України (в редакції ст. 364 КК України згідно з Законом № 270-VI (270-17) від 15.04.2008) включає умисне, в інтересах ОСОБА_7 , використання ОСОБА_4 свого службового становища всупереч інтересам служби, що виявилось в тому, що ОСОБА_4 , достовірно знаючи, що на земельній ділянці, яка відводиться у власність ОСОБА_7 , знаходиться незамкнена водойма та відповідно до ст. 83 ЗК України така не може передаватись у приватну власність громадян, так як відноситься до земель водного фонду, виніс на розгляд сесії питання про надання такої у власність ОСОБА_7 , за результатами чого було прийнято рішення № 730 17 сесії 4 скликання Турківської міської ради від 07.09.2004 «Про передачу земельних ділянок у приватну власність», на підставі якого ОСОБА_7 видано державний акт серії ЯА № 205834 від 30.11.2004 про право власності на земельну ділянку, чим завдано державним та громадським інтересам шкоди на вказану суму 174 367,00 грн,, що в 250 і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян та спричинило тяжкі наслідки.

Суб`єктом зловживання службовим становищем може бути лише службова особа, зазначена у п. п. 1 та 2 примітки до ст. 364 КК України.

Згідно з п. 1 примітки до ст. 364 КК України (в редакції ст. 364 КК України згідно з Законом № 270-VI (270-17) від 15.04.2008) службовими особами є особи, які постійно, тимчасово чи за спеціальним повноваженням здійснюють функції представників влади чи місцевого самоврядування.

Обвинувачений ОСОБА_4 на підставі рішенням Турківської міської територіальної виборчої комісії від 09.04.2002 обраний 31.03.2002 на посаду міського голови Турківської міської ради Львівської області, відтак був службовою особою органу місцевого самоврядування, відповідно до ст. 15 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», а отже є суб`єктом інкримінованого йому кримінального правопорушення.

З об`єктивної сторони злочин передбачений ч. 2 ст. 364 КК України (в редакції ст. 364 КК України згідно з Законом № 270-VI (270-17) від 15.04.2008) виражається у формі зловживання владою або службовим становищем, якщо такими діями завдано тяжкі наслідки охоронюваним законом державним та громадським інтересам.

Під зловживанням владою або службовим становищем необхідно розуміти будь-яке умисне використання службовою особою всупереч інтересам служби своїх прав і можливостей, пов`язаних з її посадою.

Зловживанням владою або службовим становищем можуть бути визнані лише такі дії посадової особи, які випливають з її службових повноважень та були пов`язані із здійсненням прав та обов`язків, якими ця особа наділена в силу посади, яку обіймає (постанова Касаційного кримінального суду від 12.12.2019 у справі № 646/7942/14-к).

Водночас, під службовими повноваженнями слід розуміти як офіційно покладені на певну особу обов`язки здійснювати яку-небудь службову діяльність, так і окремі переваги, надані їй для максимально ефективного здійснення зазначених обов`язків.

Зловживання владою або службовим становищем передбачає наявність певного взаємозв`язку між службовим становищем особи та її поведінкою, яка виражається в незаконних діях або бездіяльності.

Під час зловживання у будь-якій формі службова особа прагне скористатися своїм службовим становищем, яке передбачає як наявність передбачених законами та іншими нормативно-правовими актами повноважень (прав і обов`язків), так і наявність фактичних можливостей, які надає їй сама посада.

Обов`язковою ознакою об`єктивної сторони злочину, передбаченого ст. 364 КК України, є вчинення його всупереч інтересам служби, тобто всупереч тим цілям і завданням, для досягнення і реалізації яких вони надані службовій особі. Ця ознака вказує на те, що при вчиненні зловживання завжди порушуються певні інтереси, яких службова особа повинна дотримуватись і охороняти (постанова Касаційного кримінального суду від 19.08.2020 у справі № 310/1928/17).

Вчинення дій всупереч інтересам служби формально завжди є виходом поза межі наданих повноважень, оскільки ті надаються виключно на законних підставах для використання в спосіб і в порядку, визначеними приписами нормативних актів. Наскільки б явно винувата особа не виходила за межі своїх повноважень, внутрішнім змістом її дій є використання влади або службового становища, якщо вони безпосереднього пов`язані з службовим становищем, компетенцією службової особи, змістом і обсягом наданих повноважень (постанова Касаційного кримінального суду від 09.02.2022 у справі № 707/661/17).

Таким чином, зловживання владою або службовим становищем завжди пов`язано з використанням наданих службовій особі прав та повноважень всупереч інтересам служби, що, за суттю, є виходом за межі (перевищенням меж) наданих їй влади або службових повноважень. Вчинення службовими особами дій, що явно перебувають за межами їх компетенції (зокрема вчинення дій, які дозволяється вчиняти тільки в особливих випадках, з особливого дозволу і з особливим порядком здійснення - за відсутності цих умов), за відсутності ознак інших спеціальних складів злочину мають знайти кримінально-правову оцінку в межах статті 364 КК України (постанова Касаційного кримінального суду від 30.09.2020 у справі № 517/639/17).

Даючи показання в суді, обвинувачений ОСОБА_4 пояснив, що він, перебуваючи на посаді, діяв в межах своїх повноважень, зокрема, як голова міської ради виніс на розгляд сесії міської ради заяву ОСОБА_7 про передачу у власність земельної ділянки. Рішенням сесії від 07.09.2004 ОСОБА_7 було надано у приватну власність земельну ділянку. Оскільки, за це рішення проголосували депутати міської ради, тому, він, як голова, не міг не підписати це рішення. Зазначив, що йому було відомо, що по цій земельній ділянці протікає потічок, який в літню пору року висихає. На час передачі вказаної земельної ділянки ставків на ній не було. Був один ставок на АДРЕСА_4 , облаштований у 1980-х роках, але і той обмілів, а пізніше, під час наводнення, на ньому прорвало дамбу. Також заначив, що ставки, які підлягали інвентаризації у 2002 році потребували реконструкції та були порослі чагарниками, а тому вважав, що така земельна ділянка могла бути передана у власність ОСОБА_7 . Участі в проведенні інвентаризації ставків не брав, лише як власник земельної ділянки проставив свій підпис на паспортах ставків, зокрема, на паспорті ставка № 24.

Суд критично оцінює такі показання обвинуваченого ОСОБА_4 , виходячи з такого.

Так, дослідивши паспорт ставка № 24 від 24.06.2002 суд з такого встановив, що місцерозташування ставка м. Турка, міський парк. Власник Турківська міська рад. Знаходиться в басейні р. Літмир. Тип ставка русловий. Джерело живлення потічок Безіменний. Площа дзеркала 0,20 га. Глибина максимальна 2,4 м, середня 1,2 м. Призначення ставка риборозведення. Конструкція ставка у напіввиємці. Характеристика гідротехнічних споруд гребля ґрунтова, ширина 4,2 м довжина 34 м, висота 3,6 м. Водопідвідні споруди самонаповнення з п. Безіменний. Водоскидні споруди металічна шахта з залізобетонними оголовками. Технічний стан ложа ставка об`єм замулення 320 м. куб. Технічний стан споруд йде будівництво (залишилось вложити 5,5 м. куб бетону в оголовки). Наявність прибережних смуг 25 м. Індивідуальні особливості ставка каскад. Висновок про подальшу експлуатацію ставка реконструкція на даний час триває.

Вказаний паспорт ставка підписаний обвинуваченим ОСОБА_4 на той час як міським головою Турківської міської ради Львівської області, стоїть печатка Турківської міської ради.

Те, що підпис виконаний обвинуваченим ОСОБА_4 підтверджено висновком експерта № СЕ-19/114-23/17207-ПЧ від 11.09.2023 за результатами проведеної на підставі ухвали суду почеркознавчої експертизи.

Наявність вказаного ставка станом на 2002 рік підтверджено також відомостями, які викладені в листі начальника Басейнового управління водних ресурсів річок Західного Бугу та Сяну Державного агентства водних ресурсів України ОСОБА_61 від 18/549 від 12.03.2021, з якого видно, що у 2002 році на виконання Доручення Львівської ОДА від 21.02.2001 № 141 було проведено інвентаризацію водних об`єктів на території Львівської області та в результаті комісійного обстеження встановлено, що в м. Турка Львівської області знаходиться 3 водні об`єкти (ставки в каскаді) площею 0,2 га, 0,19 га та 0,045 га. Користувачем ставків є Турківська міська рада; кадастровим планом земельної ділянки № :01:028:0037 площею 0,2587 га (Технічний звіт за 2004 рік) з якого видно, що на вказаній земельній ділянці є природні водойми; генеральним планом за 1964 рік, на якому позначено три стави, і з урахуванням проведеного накладення на цей план меж земельної ділянки, яка належить ОСОБА_7 , видно, що на такій знаходився водний об`єкт став.

Суд також бере до уваги показання свідка ОСОБА_8 , яка повідомила про те, що вона, як землевпорядник міської ради разом з ОСОБА_4 , виїжджала на місце розташування земельної ділянки, яка передавалась ОСОБА_7 , для встановлення меж, суміжних землекористувачів. Також присутнім був спеціаліст з кадастрового бюро ОСОБА_22 , ОСОБА_7 . Земельна ділянка була вкрита травою, росли кущі, дерева, там колись був ставок, однак у 2004 році води в ньому не було, на відстані близько 3 м. від земельної ділянки протікав потічок. У зв`язку з тим, що там проходила 25 метрова прибережна зона, був безіменний потічок, тому вона й внесла свою рекомендацію щодо неможливості передачі зазначеної земельної ділянки у приватну власність, що було викладено нею та подано ОСОБА_4 перед винесенням питання про передачу ОСОБА_7 земельної ділянки у приватну власність у вигляді пояснювальної записки.

Суд безпосередньо дослідив такий документ, та встановив, що навпроти прізвища ОСОБА_7 зазначено наступні відомості: адреса АДРЕСА_5 , всього - 0,6806 га, ріллі 0,3219 га, під будівництво 0,10 га, відмовлено 0,2587 га.

З урахуванням показань свідка ОСОБА_8 про те, що під час обміру земельної ділянки також був присутній спеціаліст з кадастрового бюро ОСОБА_22 , суд критично відноситься до його показань в судовому засіданні як свідка в частині того, що він у судовому засіданні пояснив, що помилково вказав у кадастровому плані земельної ділянки № :01:028:0037 площею 0,2587 га, який міститься в Технічному звіті за 2004 рік про те, на вказаній земельній ділянці є природні водойми.

Фактична наявність на місцевості у 2004 році водного об`єкта (ставка), користувачем якого є Турківська міська рада, на земельній ділянці площею 0.2587 га з кадастровим номером :01:028:0037, яка передана ОСОБА_7 у приватну власність на підставі рішення XVII-ї сесії IV-го скликання Турківської міської ради Львівської області від 07.09.2004 № 730, крім письмових доказів, також повністю або частково підтверджується показаннями таких, допитаних у судовому засіданні, свідків: ОСОБА_10 , ОСОБА_18 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_23 , ОСОБА_26 , ОСОБА_74 , ОСОБА_75 , ОСОБА_76 , ОСОБА_8 , ОСОБА_77 .

Оглянувши супутникові фотознімки на 9 арк., отримані прокурором на його запит від Національного центру управління та випробувань космічних засобів, на яких методом ретроспективного супутникового моніторингу проведена зйомка земельної ділянки :01:028:0037 та виготовлені супутникові знімки станом на 05.11.2005, 28.09.2009, 17.03.2012, 10.10.2014, 01.08.2017, 01.09.2017, 19.08.2018, 13.08.2019, 22.08.2020, суд дійшов висновку, що такі не містять доказової інформації станом на 07.09.2004, а доводи прокурора про зображення, за його баченням, на цих фотознімках земельної ділянки, на якій знаходиться ставок, суд вважає припущеннями.

Відсутність в Державному земельному кадастрі інформації, яка з невідомих причин не була внесена відповідними посадовими особами, про наявність у 2004 році на земельній ділянці площею 0.2587 га з кадастровим номером :01:028:0037 водного об`єкта (ставка) ще не доводить його фактичну відсутність на цій земельній ділянці.

Суд відхиляє доводи сторони захисту про те, що рішення Турківської міської ради про віднесення до водного фонду земель, з яких було виділено земельну ділянку ОСОБА_7 не приймалося, що ця земельна ділянка не рахувалась та не була облікована як водний фонд, а як до 2004 року так і після 2004 року згідно відомостей Державного земельного кадастру є землями сільськогосподарського призначення і на ній відсутні обмеження, що паспорт ставка № 24 не було погоджено органами Держводагентства, оскільки такі спростовані в ході судового розгляду дослідженими письмовими та речовими доказами.

Окрім цього, згідно з вимогами ст. 83 ЗК України визначено, що у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані об`єкти комунальної власності. До земель комунальної власності, які не можуть передаватися у приватну власність, належать, зокрема землі водного фонду, крім випадків визначених цим кодексом.

Відповідно до ст. 58 ЗК України, до земель водного фонду належать землі, зайняті: морями, річками, озерами, водосховищами, іншими водними об`єктами, болотами, а також островами; прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм; гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами та каналами, а також землі, виділені під смуги відведення для них; береговими смугами водних шляхів.

У статті 59 ЗК України передбачено, що громадянам та юридичним особам за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть безоплатно передаватись у власність лише замкнені природні водойми (загальною площею до 3 гектарів).

Згідно зі ст. 1 Водного кодексу України, ставок - штучно створена водойма місткістю не більше 1 млн. кубічних метрів.

Отже, земельна ділянка, яка належить до комунальної власності і зайнята водним об`єктом, в силу закону відноситься до земель водного фонду, які не можуть бути передані у приватну власність.

Таким чином, суд, поза розумним сумнівом, на підставі досліджених та оцінених у своїй сукупності доказів дійшов висновку, що обвинувачений ОСОБА_4 , як службова особа - міський голова Турківської міської ради, особисто підписавши паспорт ставка № 24 від 24.06.2002, достовірно був обізнаний про наявність в міському парку м. Турка такого ставка, тип ставка русловий, джерело живлення потічок Безіменний, призначення ставка риборозведення та наявна прибережна захисна смуга ставка 25 метрів, і який знаходився на земельній ділянці, на яку ОСОБА_7 написав заяву про передачу йому цієї земельної ділянки у власність.

При цьому, достовірно знаючи, що на земельній ділянці, яка відводиться у власність ОСОБА_7 знаходиться незамкнена водойма та, відповідно до ст. 83 ЗК України, така не може передаватись у приватну власність громадян, так як відноситься до земель водного фонду, нехтуючи законними рекомендаціями землевпорядника ОСОБА_8 щодо неможливості передачі зазначеної земельної ділянки у приватну власність, обвинувачений ОСОБА_4 , як міський голова, маючи відповідні службові повноваження згідно зі ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», умисно, зловживаючи своїм службовим становищем, всупереч інтересам служби, діючи в інтересах ОСОБА_7 , виніс на розгляд сесії питання про надання такої у власність ОСОБА_7 , за результатами чого було прийнято рішення № 730 17 сесії 4 скликання Турківської міської ради від 07.09.2004 «Про передачу земельних ділянок у приватну власність» громадянину ОСОБА_7 земельну ділянку площею 0,2587 га для ведення особистого селянського господарства.

Відтак, суд встановив в діях обвинуваченого ОСОБА_4 об`єктивну сторону злочину, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України (в редакції ст. 364 КК України згідно з Законом № 270-VI (270-17) від 15.04.2008), яка виразилась у формі зловживання обвинуваченим службовим становищем та обов`язкову ознаку об`єктивної сторони злочину вчинення його всупереч інтересам служби, так як порушив інтереси, яких як службова особа міський голова повинен був дотримуватись і охороняти.

При цьому, з суб`єктивної сторони злочину, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, в діях обвинуваченого ОСОБА_4 наявний умисел, який характеризується умисним ставленням обвинуваченого до діяння і його наслідків, обов`язкова ознака суб`єктивної сторони злочину - мета та корисливий мотив, які знайшли свій прояв у тому, що обвинувачений у повному обсязі усвідомлював протиправний характер свого діяння, що в результаті його дій порушуються охоронювані кримінальним законом суспільні відносини, адже як міський голова був обізнаний з нормативно-правовими актами, що регулюють його службову діяльність, визначають його службові обов`язки. Обвинувачений ОСОБА_78 умисно використав своє службове становища в інтересах третьої особи ОСОБА_7 , заяву якого про передачу у власність земельної ділянки було винесено обвинуваченим як міським головою на розгляд сесії на наступний день після її подання. При цьому, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 пояснив, що ОСОБА_7 міг би привести ділянку в порядок, так як така на той час заросла чагарником, травою, а отже, як міський голова, керувався не інтересами служби, а приватним інтересом ОСОБА_7 .

Водночас, кримінальна відповідальність за ч. 2 ст. 364 КК України (в редакції ст. 364 КК України згідно з Законом № 270-VI (270-17) від 15.04.2008) настає за умови, що внаслідок зловживання службовим становищем спричинено тяжкі наслідки охоронюваним законом державним та громадським інтересам.

Тяжкі наслідки можуть бути інкриміновані обвинуваченому лише за наявності причинного зв`язку між його діянням (дією чи бездіяльністю) та настанням зазначених наслідків (постанова Касаційного кримінального суду від 19.08.2020 у справі № 310/1928/17).

Відповідно до п. 4 примітки до ст. 364 КК України тяжкими наслідками у статтях 364-367 вважаються такі наслідки, які у двісті п`ятдесят і більше разів перевищують неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Згідно з формулюванням обвинувачення за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК (в редакції ст. 364 КК України згідно з Законом № 270-VI (270-17) від 15.04.2008) зазначені неправомірні дії обвинуваченого ОСОБА_4 призвели до незаконного вилучення із земель комунальної власності та безоплатної передачі у приватну власність ОСОБА_7 земельної ділянки площею 0,2587 га, кадастровий номер :01:028:0037, для ведення особистого селянського господарства загальною вартістю 174 367,00 грн., чим завдано державним та громадським інтересам шкоди на вказану суму, що у 250 і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян та спричинило тяжкі наслідки.

На доведення тяжких наслідків сторона обвинувачення надала суду висновок про експертну грошову оцінку земельної ділянки площею 0,2587 га, кадастровий номер :01:028:0037, яка проведена 09.12.2021 оцінювачем ОСОБА_65 , яка діяла на підставі заяви-договору між Замовником Головним управлінням Національної поліції у Львівській області та Виконавцем Товариством з обмеженою відповідальністю «Терразем», та яка зробила висновок, що вартість цієї земельної ділянки на дату оцінки, 09.12.2021, становить 17 4367 грн.

Відповідно до вимог п. 6 ч. 2 ст. 242 КПК України, слідчий або прокурор зобов`язані забезпечити проведення експертизи щодо визначення розміру шкоди довкіллю, заподіяного кримінальним правопорушенням.

У ході судового розгляду суд встановив, що в цьому кримінальному провадженні органом досудового розслідування не проводилась відповідна експертиза (зокрема, оціночно-земельна) на предмет визначення розміру шкоди завданої діями обвинуваченого ОСОБА_4 , що є обов`язковим для кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 364 КК України, згідно з пред`явленим йому обвинуваченням.

Сторона обвинувачення заявила в судовому засіданні, що експертиза не проводилася, адже проводилась оцінка земельної ділянки та її достатньо для встановлення шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням.

Суд не погоджується з такою позицією сторони обвинувачення, оскільки наданий суду висновок про експертну грошову оцінку земельної ділянки площею 0,2587 га, кадастровий номер :01:028:0037, проведений оцінювачем, який не є експертом, і не був попереджений про кримінальну відповідальність, при цьому, земельна ділянка оцінювалася станом на 09.12.2021, як така, що призначена для ведення особистого селянського господарства.

При цьому, норма п. 6 ч. 2 ст. 242 КПК України є імперативною і покладає на слідчого або прокурор забезпечення проведення саме експертизи щодо визначення розміру шкоди довкіллю, заподіяного кримінальним правопорушенням.

Суд, виходячи із закріпленого у ст. 26 КПК України принципу диспозитивності, позбавлений можливості, навіть у випадку, коли він виявив відсутність висновку експерта із визначенням розміру шкоди довкіллю, самостійно, з власної ініціативи залучити експерта і усунути цей недолік досудового розслідування. Залучення експерта судом незалежно від наявності клопотань сторін можливо виключно за обставин, передбачених ч. 2 ст. 332 КПК України, а таких в цьому кримінальному провадженні встановлено не було.

Наведене відповідає позиції об`єднаної палати Верховного Суду, викладеною в постанові від 25.11.2019 (провадження № 51-10433 кмо 18, справа № 420/1667/18).

Відтак, висновок про експертну грошову оцінку земельної ділянки площею 0,2587 га, кадастровий номер :01:028:0037, яка проведена 09.12.2021 оцінювачем ОСОБА_65 не є належним та допустимим доказом підтвердження завданої шкоди довкіллю, що є обов`язковим для кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 364 КК України.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України, виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

У ході судового розгляду кримінального провадження сторона обвинувачення не довела належними та допустимими доказами наявність обов`язкової ознаки об`єктивної сторони злочину, як спричинення таким злочином тяжких наслідків, що свідчить про відсутність в діях обвинуваченого ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України а тому обвинуваченого необхідно виправдати за ч. 2 ст. 364 КК України.

Мотиви суду та оцінка доказів у кримінальному провадженні щодо обвинувачення ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 366 КК України, яке суд вважає доведеним.

Основним безпосереднім об`єктом службового підроблення в межах кваліфікації за ст. 366 КК України є визначений законом порядок діяльності державного апарату, апарату органів місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності в частині підготовки, складання, використання і видачі офіційних документів, а також посвідчення фактів, які мають юридичне значення.

Документ, який є предметом цього злочину, це передбачена законом матеріальна форма одержання, зберігання, використання і розповсюдження інформації, яка має юридичне значення, шляхом фіксації її на папері, магнітній, кіно-, відео-, фотоплівці, дискеті або іншому носії.

Офіційними є документи, що складаються і видаються службовими особами від імені органів державної влади, органів місцевого самоврядування, об`єднань громадян, а також підприємств, установ (організацій будь-якої форми власності, які посвідчують конкретні факти і події, що мають юридичне значення, складені належним чином за формою і мають необхідні реквізити (штамп, печатку, номер, дату, підпис).

Отже, рішення сесії міської ради, яке видається службовою особою від імені органу місцевого самоврядування є офіційним документом.

Суб`єктом службового підроблення може бути тільки службова особа.

Згідно з п. 1 примітки до ст. 364 КК України (в редакції ст. 364 КК України згідно з Законом № 270-VI (270-17) від 15.04.2008) службовими особами є особи, які постійно, тимчасово чи за спеціальним повноваженням здійснюють функції представників влади чи місцевого самоврядування.

Обвинувачений ОСОБА_4 на підставі рішенням Турківської міської територіальної виборчої комісії від 09.04.2002 обраний 31.03.2002 на посаду міського голови Турківської міської ради Львівської області, відтак був службовою особою органу місцевого самоврядування, відповідно до ст. 15 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», а отже є суб`єктом інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Об`єктивна сторона службового підроблення полягає у перекрученні істини в офіційному документі, вчиненому службовою особою з використанням свого службового становища. Такий злочин виявляється тільки в активній поведінці службової особи і може бути вчинений однією з декількох альтернативно передбачених у ч. 1 ст. 366 КК дій: а) внесення до документів неправдивих відомостей; б) інше підроблення документів; в) складання неправдивих документів; г) видача неправдивих документів. Причому внесення до документів неправдивих відомостей означає включення інформації, яка повністю або частково не відповідає дійсності, до офіційного документа. При цьому форма документа та всі його реквізити відповідають необхідним вимогам.

У ході судового розгляду кримінального провадження, з урахуванням досліджених доказів в їх сукупності, обставин кримінального провадження, суд встановив, що обвинувачений ОСОБА_4 , як міський голова, маючи, відповідно до п. 15 ст. 46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», повноваження особисто підписувати прийняті рішення сесії міської ради, виявив умисну, активну поведінку як службова особа, підписавши та скріпивши відтиском круглої гербової печатки Турківської міської ради - рішення № 730 17 сесії 4 скликання Турківської міської ради від 07.09.2004 про передачу громадянину ОСОБА_7 земельної ділянки площею 0,2587 га для ведення особистого селянського господарства, незважаючи на те, що на земельній ділянці з кадастровим номером :01:028:0037 площею 0,2587 га знаходилась незамкнена водойма, яка відноситься до земель водного фонду.

Наявність на земельній ділянці, яка вказаним вище рішенням передана у власність ОСОБА_7 (кадастровий номером :01:028:0037 площею 0,2587 га) незамкненої водойми - ставка, який відноситься до земель водного фонду, сторона обвинувачення довела належними та допустимими доказами, як оцінені судом вище, а саме: паспортом ставка № 24, Технічним звітом за 2004 рік, листом начальника Басейнового управління водних ресурсів річок Західного Бугу та Сяну Державного агентства водних ресурсів України ОСОБА_61 від 18/549 від 12.03.2021 про інвентаризацію водних об`єктів в м. Турка, Актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства щодо об`єкту земельної ділянки від 19.10.2021 № 476-ДК/437/АП/09/01/-21, Генпланом за 1964 рік, рішенням № 730 17 сесії 4 скликання Турківської міської ради від 07.09.2004, висновком експерта № СЕ-19/114-23/17207-ПЧ від 11.09.2023 за результатами проведеної на підставі ухвали суду почеркознавчої експертизи, показаннями свідків.

Склад кримінального правопорушення, який передбачений у ст. 366 КК України з суб`єктивної сторони може бути вчинено лише з прямим умислом.

У постанові Верховного Суду від 19.03.2019 № 363/1884/16-к вказано, що із суб`єктивної сторони цей злочин може бути вчинено виключно з прямим умислом, а мотиви й мета службового підроблення на кваліфікацію не впливають, тобто службова особа усвідомлює неправдивий характер тих відомостей, які вона вносить до офіційних документів.

У відповідності до ст. 42, п. 15 ст. 46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», міський голова, окрім іншого, також підписує рішення ради та її виконавчого комітету, тощо, а також несе персональну відповідальність за здійснення наданих йому законом повноважень.

Обвинувачений ОСОБА_4 , заперечуючи свою винуватість за ч. 1 ст. 366 КК України, у судовому засіданні пояснив, що він, як міський голова, відповідно до своїх обов`язків згідно з законом України «Про місцеве самоврядування» вніс на розгляд сесії питання про передачу у власність земельної ділянки ОСОБА_7 і, оскільки, за прийняття такого рішення проголосували депутати, тому він не міг, як голова міської ради, його не підписати. При цьому, він знав, що на цій земельній ділянці є безіменний потічок, який живив став, однак такий обмілів і заріс, а ділянка потребувала догляду. Про застереження ОСОБА_8 не знав.

Однак, з огляду на покази самого обвинуваченого ОСОБА_4 показання свідка ОСОБА_8 , письмові докази у справі, зокрема, паспорт ставка № 24, який підписував обвинувачений, суд встановив, що обвинувачений знав про те, що на земельній ділянці з кадастровим номером :01:028:0037 площею 0,2587 га знаходилась незамкнена водойма, а отже така відноситься до земель водного фонду та не може передаватись у приватну власність, про що не зазначено у цьому рішенні, натомість, ця земельна ділянка зазначена лише як для ведення особистого селянського господарства та належить, відповідно до ст. 19 ЗК України, до категорії земель сільськогосподарського призначення.

Отже, підписуючи вказане вище рішення міської ради обвинувачений ОСОБА_4 діяв з прямим умислом, у повному обсязі усвідомлював неправдивий характер відомостей, які містилися у рішенні міської ради, а саме, що в рішенні не зазначено про те, що на земельній ділянці з кадастровим номером :01:028:0037 площею 0,2587 га знаходилась незамкнена водойма, яка відноситься до земель водного фонду.

Відтак, оцінюючи досліджені та перевірені в судовому засіданні докази, суд визнає їх такими, що знаходяться у об`єктивному взаємозв`язку з пред`явленим обвинуваченням, нічим не спростовані, зібрані у відповідності з чинним кримінально-процесуальним законодавством.

Подані допустимі та належні докази у своїй сукупності з урахуванням досліджених та перевірених усіх обставини цього кримінального провадження, які мають істотне значення для правильного та об`єктивного вирішення справи, в повній мірі дозволили суду встановити обставини ДТП відповідно до стандарту доказування «поза розумним сумнівом».

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Суд у цьому кримінальному провадженні виконав обов`язок всебічного і неупередженого дослідження всіх обставин справи, та дійшов переконання, що версія обвинувачення поза розумним сумнівом пояснює всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду.

Відтак, всебічно, повно й неупереджено дослідивши всі обставини кримінального провадження, надавши оцінку всім доказам, суд дійшов висновку, що сторона обвинувачення довела належними та допустимими доказами наявність в діях обвинуваченого ОСОБА_4 складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України (в редакції ст. 366 КК України згідно з Законом № 2341-ІІІ від 09.06.2004) - службове підроблення, тобто внесення службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує положення ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якого покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, а також враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, відомості про особу обвинуваченого.

Так, суд враховує, що обвинувачений вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 366 КК України (в редакції ст. 366 КК України згідно з Законом № 2341-ІІІ від 09.06.2004), який, відповідно до ст. 12 КК України, є нетяжким злочином.

Обставин, що пом`якшують покарання відповідно до ч. 1 ст. 66 КК України та обставин, що обтяжують покарання згідно з ч. 1 ст. 67 КК України суд не встановив.

Досліджуючи дані, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 , суд бере до уваги, що він раніше не судимий, на обліку в наркологічному та психіатричному кабінетах не перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання, вдівець, є особою похилого віку, пенсіонер.

Досудову доповідь щодо обвинуваченого ОСОБА_4 суд бере до уваги лише в частині особистості обвинуваченого, інформація щодо ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення, небезпеки обвинуваченого для суспільства, з урахуванням того, що вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. ст. 366 КК України мало місце 07.09.2004, винуватість за ч. 2 ст. 364 КК України не доведена, на переконання суду є необ`єктивною.

Згідно з ч. 2 ст. 4 КК України, кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі (ч. 2 ст. 5 КК України).

З урахуванням викладеного, враховуючи конкретні обставини вчинення злочину та ступінь його тяжкості, дані про особу обвинуваченого, суд дійшов висновку, що обвинуваченому необхідно призначити покарання в межах санкції ч. 1 ст. 366 КК України в редакції згідно з Законом № 2341-ІІІ від 09.06.2004 у вигляді штрафу з позбавлення права обіймати адміністративно-розпорядчі посади в органах місцевого самоврядування, і суд не знаходить підстав для призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом.

Водночас, згідно з встановленими обставинами у цьому кримінальному провадженні, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 366 КК України було вчинене ОСОБА_4 07.09.2004.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

У відповідності до ч.5 ст. 74 КК України особа може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених ст. 49 цього Кодексу.

Оскільки, з часу вчинення 07.09.2004 обвинуваченим ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 366 КК України, минули строки давності притягнення до кримінальної відповідальності, він підлягає звільненню від покарання, призначеного вироком.

Щодо цивільного позову.

Як видно з матеріалів кримінального провадження, одночасно з обвинувальним актом прокурор ОСОБА_3 в інтересах держави в особі Турківської міської ради Самбірського району Львівської області пред`явив цивільний позов до ОСОБА_7 в якому просить: 1. Визнати недійсним рішення 17 сесії 4 скликання Турківської міської ради Львівської області №730 від 07.09.2004 року «Про передачу земельних ділянок у приватну власність» в частині надання у власність ОСОБА_7 земельної ділянки площею 0,2587 га; 2. Визнати недійсним та скасувати Державний акт про право власності на земельну ділянку Серія ЯА № 205834 виданий на ім`я ОСОБА_7 на земельну ділянку площею 0,2587 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в м.Турка Львівської області й скасування його державної реєстрації; 3. Зобов`язати ОСОБА_7 звільнити та повернути спірну земельну ділянку вартістю 174 367,00 грн. на користь держави в особі Турківської міської ради Самбірського району Львівської області.

Вирішуючи цивільний позов, суд виходить з таких мотивів та положень закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ч. 2 ст. 4 ЦПК України, у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про прокуратуру», на прокуратуру покладаються такі функції з представництва інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених цим Законом та главою 12 розділу III Цивільного процесуального кодексу України.

У силу положень п. 1 Розділу ХІІІ Закону України «Про прокуратуру», прокуратура виконує функцію нагляду за додержанням прав і свобод людини і громадянина, додержанням законів з цих питань органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами виключно у формі представництва інтересів громадянина або держави в суді.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 23 вказаного вище Закону, наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Суд встановив, що прокурор, звертаючись до суду з цивільним позовом у цьому кримінальному провадженні підтвердив наявність підстав для представництва, а відтак, прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу.

Як видно з цивільного позову, прокурор діючи в інтересах держави в особі Турківської міської ради Самбірського району Львівської області, окрім іншого, оскаржує рішення 17 сесії 4 скликання Турківської міської ради Львівської області №730 від 07.09.2004 року «Про передачу земельних ділянок у приватну власність» в частині надання у власність ОСОБА_7 земельної ділянки площею 0,2587 га.

При цьому, відповідачем у справі прокурор визначив ОСОБА_7 .

Суд звертає увагу на те, що склад відповідачів визначається прокурором самостійно в кожному конкретному випадку залежно від характеру спірних правовідносин, змісту порушених прав та інтересів держави, суб`єктів, які мають здійснювати захист цих прав та інтересів у відповідній сфері, обраного прокурором способу захисту останніх, який повинен бути ефективним та спрямованим на повне поновлення порушеного або оспорюваного права (тобто не має потребувати додаткового звернення з іншими вимогами до учасників спірних правовідносин) тощо.

Як вказала, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 28.09.2022 у справі № 483/448/20 (провадження № 14-206цс21), оскаржуючи рішення органу державної влади чи місцевого самоврядування та правочин щодо розпорядження майном прокурор вправі звернутися до суду або як самостійний позивач в інтересах держави, визначивши такий орган відповідачем (коли оскаржується рішення останнього), або в інтересах держави в особі відповідного органу, зокрема тоді, коли цей орган є стороною (представником сторони) правочину, про недійсність якого стверджує прокурор.

Також, Велика Палата Верховного Суду зауважила, що у кожному випадку звернення до суду в інтересах держави, перед тим, як визначити коло відповідачів, прокурор має встановити, насамперед: (а) суб`єкта, якому належать повноваження звертатися до суду за захистом відповідного права або інтересу; (б) ефективний спосіб захисту такого права чи інтересу; (в) залежно від установленого - коло відповідачів.

У постанові від 17.04.2018 в справі № 523/9076/16-ц Велика Палата Верховного Суду сформувала висновок про те, що неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтування позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

З урахуванням викладеного, враховуючи те, що відповідач ОСОБА_7 є неналежним відповідачем за позовною вимогою прокурора про визнання недійсним рішення 17 сесії 4 скликання Турківської міської ради Львівської області №730 від 07.09.2004 року «Про передачу земельних ділянок у приватну власність» в частині надання у власність ОСОБА_7 земельної ділянки площею 0,2587 га, відтак, в задоволенні позову в цій частині необхідно відмовити.

Оскільки, виходячи зі змісту, підстав та доводів позовної заяви, пов`язаність всіх позовних вимог між собою, про що зазначено в позові, інші позовні вимоги прокурора про визнання недійсним та скасування Державного акта про право власності на земельну ділянку та його державної реєстрації; зобов`язання ОСОБА_7 звільнити та повернути спірну земельну ділянку вартістю 174 367,00 грн. на користь держави в особі Турківської міської ради Самбірського району Львівської області є похідними від позовної вимоги про скасування вказаного вище рішення міської ради, тому в задоволенні цих вимог також необхідно відмовити.

Водночас, суд зазначає, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення.

У межах обраного прокурором способу захисту порушених прав, враховуючи правові висновки Верховного Суду в зазначеній категорії справ, належним способом захисту прав позивача може бути звернення до суду з вимогами про витребування майна із чужого незаконного володіння, за умови доведеності, що позивач був позбавлений права володіння (користування) земельною ділянкою, або усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, в разі доведеності, що позивачу чиняться перешкоди у реалізації цих прав, чого прокурор у даному випадку не дотримався, а обрання позивачем неналежного способу захисту прав є самостійною підставою для відмови в позові.

Вирішуючи заяву представника цивільного відповідача ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_5 про стягнення з позивача Турківського відділу Самбірської окружної прокуратури Львівської області на користь цивільного відповідача ОСОБА_7 витрат на професійну (правничу) допомогу в розмірі 58 500 грн., суд виходить з такого.

Порядок відшкодування витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги представника цивільного відповідача вирішується на підставі ч. 5 ст. 128 КПК України з застосуванням норм ЦПК України.

Відповідно до вимог ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У пунктах 47, 48 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», які знайшли своє відображення, як слушні, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23.01.2019 у справі № 569/10915/17, судам роз`яснено, що при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом. Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, перегляд документів, копіювання документів). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Суд встановив, що адвокат ОСОБА_5 у цьому кримінальному провадженні надавав правову допомогу цивільному відповідачу Мельнику на підставі Договору про надання правової допомоги № 79-КВ від 22.02.2022, Додаткової угоди до Договору від 22.02.2023. За умовами п. 4 Договору, гонорар адвоката оплачується з розрахунку 1500 грн. за одну годину наданих послуг/виконаних доручень; при підписанні договору клієнт сплачує аванс в розмірі 28 000 грн.

На підтвердження розміру витрат на правничу допомогу та наданих послуг адвокат ОСОБА_5 подав Акт виконаних робіт по Договору № 79-КВ від 06.09.2022, три квитанції від 21.04.2022 про сплату Мельником адвокату ОСОБА_5 28 000 грн. (10 000 + 10 000 + 8000) за надані правові послуги, квитанцію від 23.09.2022 про сплату 28 500 грн. за надані послуги правової допомоги, що в сумі становить 56 500 грн., а не 58 500 грн., як вказав ОСОБА_5 (сплачений аванс згідно з умовами Договору 28 000 грн. і що підтверджено квитанціями, а не 30 000 грн., як вказано в Акті виконаних робіт).

Водночас, перевіривши наданий представником цивільного відповідача адвокатом ОСОБА_5 . Акт виконаних робіт по Договору № 79-КВ від 06.09.2022 (далі Акт), суд встановив, що вказана тривалість участі в судових засіданнях представника цивільного відповідача ОСОБА_5 не відповідає фактичній тривалості таких засідань згідно з протоколами судових засідань, яка загалом становить 11 год., а не 24 год.

Також, відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України, суд вважає неспівмірним розмір витрат на оплату інших, визначених в Акті, послуг адвоката (підготовка адвокатського запиту 1 год., 2 клопотання про відкладення судових засідань 1 год., підготовка відзиву на позовну заяву 10 год.) зі складністю справи (в межах вирішення цивільного позову), виконаних робіт/наданих послуг адвокатом, їх обсягом та витраченим на них часом.

Виходячи зі встановлених ст. 137 ЦПК України критеріїв розподілу та визначення розміру таких витрат, їх співмірності, розумності та необхідності, суд дійшов висновку, що такі підлягають до часткового задоволення в розмірі 5000 грн.

Доводи прокурора про залишення без розгляду заяви про стягнення з прокуратури як позивача витрат на правову допомогу, оскільки вона не відповідає вимогам ЦПК, а Турківський відділ Самбірської окружної прокуратури не є юридичною особою, суд відхиляє як необґрунтовані, оскільки, в постанові від 05.10.2022 у справі № 923/199/21 (п. 9.3.) Велика Палата Верховного Суду вказала, що звертаючись із позовом в інтересах держави, прокурор є суб`єктом сплати судового збору та самостійно здійснює права та виконує обов`язки, пов`язані з розподілом судових витрат.

Отже, стягнення витрат на професійну правничу допомогу цивільного відповідача ОСОБА_7 необхідно здійснити з Турківського відділу Самбірської окружної прокуратури Львівської області за рахунок бюджетних асигнувань.

Щодо заходів забезпечення кримінального провадження.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 31.01.2022, на земельну ділянку площею 0,2587 га, кадастровий номер :01:028:0037, яка знаходиться за адресою: м. Турка, вул. О.Довбуша (вул. П.Герича) та належить на праві приватної власності ОСОБА_7 - необхідно скасувати на підставі ч. 4 ст. 174 КПК України.

Щодо речових доказів.

Питання речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України.

Щодо процесуальних витрат.

Процесуальні витрати на залучення експерта для проведення почеркознавчої експертизи № СЕ-19/114-23/17207-ПЧ від 11.09.2023 в розмірі 3585,00 грн. підлягають до стягнення з обвинуваченого на користь держави на підставі ч. 2 ст. 124 КПК України.

Підстав для визначення розміру витрат на правову допомогу, заявлених захисником обвинуваченого ОСОБА_5 у вигляді компенсації таких обвинуваченому ОСОБА_4 в сумі 173 950 грн., відповідно до вимог ст. 120, 125 КПК України немає.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Керуючись ст. 366-371, 373, 374, 376, 392, 393, 395, ч. 15 ст. 615 Кримінального процесуального кодексу України, п. 2 ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 364 КК України та виправдати його на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України у зв`язку з недоведеністю, що в його діях є склад цього злочину.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень з позбавлення права обіймати адміністративно-розпорядчі посади в органах місцевого самоврядування на строк 1 (один) рік.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України на підставі п.2 ч.1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 31.01.2022, на земельну ділянку площею 0,2587 га, кадастровий номер :01:028:0037, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та належить на праві приватної власності ОСОБА_7 скасувати.

Речові докази:

-протокол № 17 XVII сесії IV скликання від 07.09.2004 року на 4 арк., рішення № 730 XVII сесії IV скликання від 07.09.2004 на 1 арк., додаток №1 до рішення № 730 XVII сесії IV скликання на 1 аркуші, - повернути Архівному відділу Самбірської районної державної адміністрації;

-оригінал паспорта ставка № 24 - повернути Басейновому управлінню водних ресурсів річок Західного Бугу та Сяну;

-Технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі гр. ОСОБА_7 на 52 арк.; Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 205834 на 1 арк.; технічний звіт про виконані роботи по підготовці та видачі Державного акту на право приватної власності на землю гр. ОСОБА_7 на 52 арк. повернути Головному управлінню Держгеокадастру у Львівській області.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта для проведення почеркознавчої експертизи № СЕ-19/114-23/17207-ПЧ від 11.09.2023 в розмірі 3585,00 грн. (три тисячі п`ятсот вісімдесят п`ять гривень).

Відмовити в задоволенні цивільного позову прокурора в інтересах держави в особі Турківської міської ради Самбірського району Львівської області до ОСОБА_7 про визнання недійсним рішення 17 сесії 4 скликання Турківської міської ради Львівської області №730 від 07.09.2004 року «Про передачу земельних ділянок у приватну власність» в частині надання у власність ОСОБА_7 земельної ділянки площею 0,2587 га; визнання недійсним та скасування Державного акта про право власності на земельну ділянку Серія ЯА № 205834 виданий на ім`я ОСОБА_7 на земельну ділянку площею 0,2587 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в м.Турка Львівської області й скасування його державної реєстрації; зобов`язання ОСОБА_7 звільнити та повернути спірну земельну ділянку вартістю 174 367,00 грн. на користь держави в особі Турківської міської ради Самбірського району Львівської області.

Стягнути з Турківського відділення Самбірської окружної прокуратури Львівської області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_7 понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Львівського апеляційного суду через Турківський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

В умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Вирок ухвалено в нарадчій кімнаті 12.12.2023.

Суддя ОСОБА_1