УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.12.2023 року слідчий суддя Київського районного суду м. ОСОБА_1 , при секретарі судового ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесіклопотання слідчого СВ ВП №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Біляївської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальномупровадженні№0000284 від 25.07.2023, за ознакамивчиненнякримінальнихправопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 209 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

І. ВИКЛАД ФАКТИЧНИХ ОБСТАВИН ДАНОГО КРИМІНАЛЬНОГО ПРОВАДЖЕННЯ:

Згідно поданого стороною обвинувачення клопотання вбачається, що наразі слідчим управлінням ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000284 від 25.07.2023, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 209 КК України.

Досудовим розслідування встановлено, що невстановлена злочинна група осіб діючи на тер иторії м. Одеса, здійснить пошук контактних даних військовослужбовців ЗСУ, які перебувають в зоні бойових дій та які потребують транспортні засоби для виконання бойових завдань пов`язаних із здійсненням відсічі збройної агресії представників ЗС РФ.

Після отримання контактних даних військовослужбовців ЗСУ використовуючи мобільний зв`язок здійснюють дзвінки останнім. Під час спілкуванням представляючись особою, яка перебуває на території іншої держави та яка прагне надати благодійну допомогу ЗСУ, у вигляді безоплатного надання транспортного засобу чим вводять останніх в оману.

В подальшому введених в оману потерпілих, наполегливо просять надати грошові кошти на паливо для автомобіля та надають підконтрольні учасникам злочинної групи банківські платіжні картки.

У зв`язку з чимв ведені в оману потерпілі здійснюють перекази грошових коштів із власних банківських рахунків на банківські рахунки відкриті у АТ КБ «Приват Банк», які підконтрольні учасникам злочинної групи на різні суми.

Післячогоневстановленазлочиннагрупаосібтранспортнийзасіб не доставляють, грошовікошти не повертають, на зв`язок не виходять.

ІІ. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОДАНОГО КЛОПОТАННЯ:

Сторона обвинувачення зазначає, що під час досудового розслідування буловстановлено, щодо вчинення злочинів причетні ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , яким повідомлено про підозру у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень.

Слідзазначити, що відповідно до пред`явленоїпідозри ОСОБА_5 , ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 209 КК України їм може загрожувати покарання у вигляді позбавлення волі до 8 років із конфіскацією майна.

Крім того, у зазначеному кримінальному провадженні було заявлено цивільний позов з метою відшкодування потерпілому ОСОБА_9 завданої кримінальним правопорушення мшкоди.

У зв`язку з вищевикладеним та враховуючиіснуванняризику у проведенніфінансовихоперацій з грошовими коштами, які перебувають на рахунках підозрюваних, з метою відшкодування заподіяних потерпілим збитків, конфіскації майна як виду покарання, на даній стадії досудового розслідування виникла необхідність у накладені арешту на усі наявні безготівкові кошти, які знаходяться або можуть надійти рахунки підозрюваних, котрі відкриті у АТ КБ «Приват Банк» (МФО 305299, НОМЕР_4 , юридична адреса: місто Київ, вулицяГрушевського 1д) та зупинити банківські операції по ним.

З викладених підстав сторона обвинувачення просить задовольнити подане клопотання у повному обсязі.

ІІІ. ПОЗИЦІЯ УЧАСНИКІВ СУДОВОГО ЗАСІДАННЯ:

Прокурор та слідчий в судове засідання не з`явилися, між тим від слідчого надійшла заява, в якій останній просив розгляд клопотання провести за його відсутності, задовольнивши подане клопотання у повному обсязі.

Враховуючи фактичні обставини даного кримінального провадження, мету, з якою сторона обвинувачення звертається з таким клопотанням, а також приписи ч. 2 ст. 172 КПК України, слідчий суддя вважає за можливе розгляд даного клопотання проводити без повідомлення зацікавлених осіб, з метою забезпечення арешту майна.

IV. ВИСНОВКИ СЛІДЧОГО СУДДІ:

Дослідивши подане клопотання та долучені в його обґрунтування матеріали, слідчий суддя приходить до наступних зроблених висновків, а також звертає увагу на наступні правові підстави для прийнятогорішення.

(1). Нормативно-правова основа при вирішенні даного клопотання:

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням (ч. 3 ст. 132 КПК України).

Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди (ч. ч. 1, 2 ст. 170 КПК України).

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (ч. 3 ст. 170 КПК України).

Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення (ст. 98 КПК України).

У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна (ч. 5 ст. 170 КПК України).

У випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження (ч. 6 ст. 170 КПК України).

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна (ч. 10 ст. 170 КПК України).

(2). Правова підстава та мета арешту майна:

Слідчий суддя враховує, що досудове розслідування в рамках такого кримінального провадження здійснюється за фактом можливого вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 209 КК України, потерпілими особами в рамках якого виступають військовослужбовці Збройних сил України.

Згідно фактичних обставин такого кримінального провадження, наразі у сторони обвинувачення наявні підстави вважати, що грошові кошти, які перебувають на вказаних у клопотанні банківських рахунках могли бути отримані в результаті ймовірного вчинення кримінально протиправних дій, що на переконання слідчого судді, з урахуванням, знову ж таки, фактичних обставин такого кримінального провадження може свідчити про відповідність таких грошових коштів критеріям речових доказів (гроші, набуті кримінально протиправним шляхом).

Окрім того, слідчий суддя враховує, що згідно кримінально-правової кваліфікації інкримінованих ОСОБА_5 та ОСОБА_8 дій, санкція ч. 2 ст. 209 КК України передбачає в якості додаткового покарання конфіскацію майна, що відносно таких осіб є додатковою підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна.

Й на сам кінець, слідчий суддя враховує наявність в рамках такого кримінального провадження цивільного позову, пред`явленого потерпілим ОСОБА_9 , що також свідчить про наявність підстав для накладення арешту майна, оскільки за його рахунок в послідуючому можливо буде забезпечити відшкодування шкоди, яка могла бути спричинена інкримінованими за фактичними обставинами діями.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя зазначає, що підставою для арешту майна є відповідність вилученого майна до категорії речових доказів, доведення їх можливої конфіскації, а також за його рахунок забезпечення цивільного позову (абзац 1 ч. 1 ст. 170 КПК України), при цьому метою арешту майна є необхідність забезпечення збереження речових доказів (п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України), конфіскації майна як виду покарання (п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України), а також можливого відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення (п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України).

(3). Завдання, необхідністьарешту майна, а такожнаявністьризиків, передбаченихабзацом 2 ч. 1 ст. 170 КПК України:

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, завдання марешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Як вбачається з підстав та мети застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, вилучене майно відповідає критеріям речових доказів, передбачених ч. 1 ст. 98 КПК України, відносно останнього може бути забезпечена конфіскація майна, й останнє може бути використано для забезпечення цивільного позову.

З урахуванням наведених обставин, слідчий суддя вважає, що існує ризик його можливої зміни або знищення, що унеможливить забезпечення виконання арешту майна.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

У зв`язку з викладеним, з метою забезпечення досягнення завдань кримінального провадження наявна необхідність в накладенніарешту на вилучене майно.

Додатково слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що оскільки прохальна частина заявленого клопотання не містить конкретних сум, в рамках яких сторона обвинувачення просить накласти арешт майна, з огляду на відповідні приписи ч. 2 ст. 59 ЗУ «Про банки та банківську діяльність», слідчий суддя вважає за необхідне застосувати арешт майна шляхом додаткового зупинення банківськихоперацій з коштами, якінадійшли на зазначенівищерахунки, вжезнаходяться на них та якінадходитимуть в подальшому, що спрямовано винятково на забезпечення подальшого виконання ухвали слідчого судді про арешт майна.

(4). Розумність та співмірністьобмеження права власностізавданнямкримінальногопровадження:

Відповідно до практики Європейського суду, для того, щобвтручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти СполученогоКоролівства" (AGOSI v. TheUnitedKingdomвід 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодообмеження права власностімають бути пропорційнимищодо мети їхзастосування.

Слідчим суддею встановлено, що за обставинами даного кримінального провадження втручання у право власності зацікавлених осіб пов`язано із здійсненням кримінального провадження, необхідністюзабезпечити досягнення мети арешту майна, а отже, обмеження не є свавільним та відповідаєвимогамзаконності. При цьомудотриманосправедливий баланс між вимогами загального суспільного інтересу (у вигляді досягнення завдань кримінального провадження) та вимогами захисту права власності окремих осіб, адже досягнення мети збереження речового доказу неможливо досягти в іншийспосіб, ніж арешт майна.

При цьому, слідчий суддя акценту єувагу, що у випадку, якщо в рамках даного кримінального провадження буде спростовано відповідність зазначеного майна категорії речових доказів, або ж зміняться фактичні обставини кримінального провадження (потерпілий відмовиться від цивільного позову, буде змінено кримінально-правову кваліфікацію відповідного діяння), зацікавлені особи в порядку ст. 174 КПК Українимаютьпроцесуальне право на звернення до слідчогосудді з клопотанням про скасуванняарешту майна.

На підставівикладеного та керуючись ст. ст. 132, 170-173, 309 КПК України, слідчийсуддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотанняслідчого СВ ВП №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Біляївської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальномупровадженні№0000284 від 25.07.2023, за ознакамивчиненнякримінальнихправопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 209 КК України задовольнити.

Накластиарешт на грошовікошти, щомістяться на рахункахвідкритих в банківськійустанові АТ КБ «ПриватБанк», юридична адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського 1Д, якіоформлені на:

- ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ;

- ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ;

- ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_5 .

Зупинити банківські операції з коштами, які надійшли на зазначені вищерахунки, вжезнаходяться на них та якінадходитимуть в подальшому.

Виконання ухвали покласти на слідчого СВ ВП №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_10