У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.11.2023 Справа №607/22893/23

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Тернопільської окружної прокуратури - ОСОБА_3 , підозрюваної - ОСОБА_4 та її захисника адвоката - ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі, в приміщення зали судових засідань клопотання старшого слідчого СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , погодженого прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_7 у рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000271 від 25.01.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Кадіївка Луганської області, громадянки України, не працюючої, не одруженої, проживаючої у АДРЕСА_1 , раніше судимої: вироком Тернопільського міськрайонного суду від 07.08.2020 року за ч.2 ст.190 КК України, із застосуванням ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки та два місяці; вироком Хмельницького міськрайонного суду від 17.01.2020 за ч.1,3,4 ст.358 КК України, із застосуванням ч.1 ст.71 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки два місяці, звільненої 20.07.2022 року на підставі ст.81 КК України умовно достроково на не відбутий строк п`ять місяців один день, є особою яка перебуває на обліку осіб з ВІЛ інфекцією,

яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України ,-

ВСТАНОВИВ:

21 листопада 2023 року старший слідчий СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , за погодженням із прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_7 , звернулася до слідчого судді із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваної ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000271 від 25 січня 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що групою слідчих слідчого відділу Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000271 за ч. 2 ст. 185 КК України.

Встановлено, що 24.01.2019 року, ОСОБА_4 , яка винаймала подобово квартиру в будинку АДРЕСА_2 , шляхом вільного доступу, таємно викрала з даного приміщення телевізор торгової марки Samsung, в результаті чого спричинила ОСОБА_8 матеріальну шкоду на суму 8 099,75 гривень.

За даним фактом внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000271 від 25 січня 2019 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

27.06.2019 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

27.06.2019 досудове розслідування за підозрою ОСОБА_4 зупинено та оголошено підозрювану у розшук.

19.09.2023 досудове розслідування у кримінальному провадженні відновлено на підставі встановлення місця знаходження підозрюваної та вручено повідомлення про підозру.

09.11.2023 підозрювану ОСОБА_4 оголошенно у розшук, а досудове розслідування зупинено.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 24.01.2019 року близько 13:00 год. у ОСОБА_4 , яка раніше вчинила умисний корисливий злочин проти власності (крадіжку), яка перебуваючи в приміщенні кімнати приватного будинку, що по АДРЕСА_3 , виник злочинний умисел спрямований на таємне, повторне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , яка раніше вчинила умисний корисливий злочин проти власності (крадіжку), перебуваючи в приміщенні кімнати приватного будинку, що по АДРЕСА_3 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та небезпечних наслідків, переконавшись що за нею ніхто не спостерігає та її дії не настання суспільно будуть помічені сторонніми особами з корисливих мотивів з метою особистого збагачення, таємно, шляхом вільного доступу, викрала із кімнати приватного будинку, що по вул. Оболоня, ЗА в м. Тернополі телевізор торгової марки «Samsung», модемі «UE40J5550A0», чорного кольору, чим завдала потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму у розмірі 8 099,75 гривень.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Обґрунтовуючи клопотання, слідчий посилається на обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України є нетяжким злочином та існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що підозрювана ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду та вчиняти інші кримінальні правопорушення. З урахуванням викладеного, даних про особу підозрюваної ОСОБА_4 слідчий вважає, що є підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених ст.177 КПК України, та виконання покладених на підозрювану ОСОБА_4 процесуальних обов`язків, тому їй необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, із визначенням розміру застави.

Прокурор ОСОБА_3 , який входить до групи прокурорів у цьому кримінальному провадженні в судовому засіданні клопотання підтримав, вважаючи мету і підстави застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 обґрунтованими.

В судовому засіданні захисник підозрюваної ОСОБА_4 - ОСОБА_5 , заперечив щодо задоволення клопотання слідчого та клопоче про застосування до підозрюваної ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, а саме у вигляді особистого зобов`язання, просить врахувати стан здоров`я підозрюваної, який є незадовільним.

Підозрювана ОСОБА_4 в судовому засіданні клопотання свого захисника підтримала.

Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши додані до клопотання матеріали, слідчий суддя приходить до таких висновків.

Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу повинно відповідати вимогам ст.370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим та містити, як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи підозрюваного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч.1 ст.177 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до ст.131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що в разі обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний, обвинувачений може ухилитися від слідства або суду, знищити речові докази, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність. При цьому суд повинен врахувати обставини, які вказані в ст. 178 КПК України.

Відповідно до ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, зокрема, слідчий суддя зобов`язаний оцінити, в тому числі вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, розмір майнової шкоди, а також дані, що характеризують особу підозрюваного.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно положень ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчим суддею встановлено, що СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000271 від 25.01.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України.

27.06.2019 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

27.06.2019 досудове розслідування за підозрою ОСОБА_4 зупинено та оголошено підозрювану у розшук.

19.09.2023 досудове розслідування у кримінальному провадженні відновлено на підставі встановлення місця знаходження підозрюваної та вручено повідомлення про підозру.

09.11.2023 підозрювану ОСОБА_4 оголошенно у розшук, а досудове розслідування зупинено.

21.11.2023 року досудове розслідування у даному кримінальному провадженні відновлено.

На думку слідчого судді, наведені в клопотанні обставини та додані до нього документи, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України. Зокрема, такими доказами є інформація, що міститься у: витязі з ЄРДР №0000271 від 25.01.2019 року; протоколі огляду місця події від 25.01.2019; протоколі допиту потерпілого ОСОБА_8 від 26.01.2019; протоколі додаткового допиту потерпілого ОСОБА_8 від 05.03.2019; протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками із потерпіли ОСОБА_8 від 05.03.2019; висновку експерта за результатами судової дактилоскопічної експертизи від 24.05.2019; висновку експерта за результатами судової товарознавчої експертизи від 19.03.2019.

Отже, з урахуванням змісту долучених до клопотання матеріалів кримінального провадження у їх сукупності, слідчий суддя встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на даному етапі розслідування достатньою сукупністю доказів. Окрім цього, беззаперечних доказів, які б спростовували обґрунтованість підозри пред`явленої ОСОБА_4 , слідчому судді не надано.

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які наведені у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах.

Водночас, слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (рішення № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року) суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

В свою чергу, підозрюваною не наведено обставин, які б очевидно та беззаперечно вказували на будь-яку її непричетність до злочину, у вчиненні якого їй повідомлено про підозру, або необґрунтованість повідомленої підозри. Відтак, на цій стадії досудового розслідування відсутні підстави вважати, що повідомлення про підозру є вочевидь необґрунтованим.

З огляду на вищенаведене та беручи до уваги те, що ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, слідчий суддя дійшов до висновку, що пред`явлена ОСОБА_4 підозра у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, є обґрунтованою.

Підозрювана ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні нетяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від двох до п`яти років.

Оцінюючи наявність ризиків, на існування яких посилається сторона обвинувачення, слідчий суддя виходить із такого.

Як зазначено у клопотанні слідчого, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрювана може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК (частина 2 статті 177 КПК).

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Під час перевірки наявності ризиків, передбачених ч. 1 статті 177 КПК України, у кримінальному провадженні щодо підозрюваної, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Оцінивши наведені у клопотанні доводи, слідчий суддя вважає, що сторона обвинувачення у судовому засіданні довела наявність підстав вважати, що існує ризик того, що підозрювана може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду.

Такий висновок ґрунтується на тяжкості злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , а також оголошення органом досудового розслідування підозрюваної у розшук.

Проте, слідчий суддя вважає, що слідчим у даному клопотанні та прокурором у судовому засіданні не доведено ризик того, що ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки доказів, які б підтверджували зазначений ризик слідчому судді не надано.

При розгляді клопотання, слідчим суддею також враховано всі обставини, визначені в ст.178 КПК України, в тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваною правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання її винною у вчиненні кримінального правопорушення; міцність соціальних зв`язків підозрюваної, її процесуальну поведінку, стан здоров`я.

Так, підозрювана ОСОБА_4 має постійне місце проживання, є особою яка перебуває на обліку осіб з ВІЛ інфекцією, відсутні негативні характеристики, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від двох до п`яти років, що належить до нетяжких злочинів.

Зважаючи на наведене, за наслідками встановлених обставин за результатами розгляду клопотання, враховуючи особу підозрюваної ОСОБА_4 , беручи до уваги недоведення прокурором недостатності застосування в даному конкретному випадку більш м`якого запобіжного заходу, відсутність належного обґрунтування підстав для втручання у право ОСОБА_4 на свободу, шляхом застосування запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, а також те, що Європейський суд з прав людини та ст. 9 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права зазначають, що існує презумпція на користь звільнення особи з-під варти, тобто, утримання під вартою осіб, які чекають судового розгляду, не повинно бути загальним правилом і, коли відсутні конкретні дані, які б дозволяли дійти ґрунтованого висновку, що особа з великою ймовірністю вчинить дії, передбачені ст.177 КПК України, слід вважати, що такі ризики взагалі відсутні, або є настільки мінімальними, що не дають виключних підстав для застосування до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя приходить до висновку, що у відповідності до ч.4 ст.194 КПК України щодо підозрюваної слід застосувати запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, оскільки саме цей запобіжний захід забезпечить виконання підозрюваною процесуальних обов`язків та попередить вчинення нею дій, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

При цьому, слідчий суддя зазначає, що сам по собі факт підозри ОСОБА_4 , а також оголошення її у розшук органом досудового розслідування не є підставою для застосування до неї найбільш суворого виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Так, у справі «Мамедова проти Росії» 7064/05 від 01.06.2006, Європейський суд з прав людини, вказав на недостатність посилань на тяжкість злочину та ймовірне покарання, так як суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховуватися від правосуддя чи вчинення нових злочинів, але потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

Розглядаючи клопотання, слідчий суддя враховує і те, що за змістом ч.5 ст.176 КПК України більш м`які запобіжні заходи, такі як особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт, застава не можуть бути застосовані лише до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261 Кримінального кодексу України. Відтак, заборона застосування щодо підозрюваної ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу в цьому випадку відсутня.

Отже, на підставі викладеного, слідчий суддя вважає, що у даному кримінальному провадженні, з урахуванням вищевикладеного, встановленим слідчим суддею ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК України, ризикам можливо дієво запобігти шляхом застосування іншого запобіжного заходу, який не є виключним за своєю суворістю.

Особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу (ч. 1 ст. 179 КПК України).

З урахуванням доведення стороною обвинувачення наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, існування ризику, передбаченого п. 1 ч.1 ст.177 КПК України, даних про особу підозрюваної ОСОБА_4 , слідчий суддя дійшов висновку, що застосування запобіжного заходу до ОСОБА_4 є необхідним і що саме запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання зможе запобігти існуючим ризикам та у повній мірі забезпечити можливість контролю за поведінкою підозрюваної з боку органу досудового розслідування та досягнення мети кримінального провадження.

Особисте зобов`язання є найменш обтяжливим запобіжним заходом із передбаченого законом, а тому слідчий суддя вважає, що слід застосувати щодо ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, зокрема: 1) прибувати за вимогою до слідчого, прокурора чи суду; 2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; 3) утриматися від спілкування із свідками та потерпілим в даному кримінальному провадженні; 4) не відлучатись із населеного пункту, в якому вона проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду.

На переконання слідчого судді, покладення на підозрювану ОСОБА_4 саме таких обов`язків необхідне з метою забезпечення дієвості запобіжного заходу, запобігання існуючим ризикам та ефективності здійснення кримінального провадження.

Обов`язки, передбачені частиною п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців (ч. 7 ст. 194 КПК України), тому строк дії покладених на підозрювану ОСОБА_4 обов`язків слід визначити до 10 січня 2024 року.

Керуючись ст.ст.177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 205, 372, 395 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , погодженого прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_7 у рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000271 від 25.01.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , відмовити.

Клопотання захисника підозрюваної ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу до підозрюваного у вигляді особистого зобов`язання, задовольнити.

Застосувати щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживаючої у АДРЕСА_1 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Покласти на підозрювану ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зобов`язання виконувати обов`язки, передбачені частиною 5 статті 194 Кримінального процесуального кодексу України, а саме:

1) прибувати за вимогою до слідчого, прокурора чи суду;

2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

3) утриматися від спілкування із свідками та потерпілим в даному кримінальному провадженні;

4) не відлучатись із населеного пункту, в якому вона проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Повідомити підозрюваній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 письмово під розпис покладені на неї обов`язки та роз`яснити, що в разі їх невиконання, до неї може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на неї може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Встановити строк дії покладених на підозрюваного обов`язків до 10 січня 2024 року.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання покласти на слідчого, прокурора у даному кримінальному провадженні.

Копію ухвали негайно після її оголошення вручити підозрюваній, її захиснику та прокурору.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з під варти у залі суду.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк її подачі обчислюється з моменту вручення їй копії ухвали.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1