ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2023 року

м. Київ

справа № 702/308/22

провадження № 51-2585 км 23

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_6 (у режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_7 (у режимі відеоконференції),

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_6 на вирок Монастирищенського районного суду Черкаської області від 09 січня 2023 року та ухвалу Черкаського апеляційного суду від 21 березня 2023 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000256, за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шарнопіль Монастирищенського району Черкаської області, жителя АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

За вироком Монастирищенського районного суду Черкаської області від 09 січня 2023 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, і призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років.

Вирішено питання щодо судових витрат, речових доказів та скасування накладеного арешту.

Вироком установлено, що 20 грудня 2021 року приблизно о 19:00 годОСОБА_6 , перебуваючи за місцем проживання ОСОБА_8 в будинку АДРЕСА_1 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, під час конфлікту з ОСОБА_8 умисно, з метою заподіяння їй тілесних ушкоджень узяв до рук ніж, яким завдав потерпілій одного удару в ділянку тулуба, заподіявши ОСОБА_8 тяжкі тілесні ушкодження, від яких вона померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в лікарні.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 21 березня 2023 рокуапеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 і його захисника ОСОБА_7 залишено без задоволення, а вищезазначений вирок - без змін.

Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_7 , посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального правопорушення, на порушення норм матеріального і процесуального права, просить скасувати судові рішення щодо ОСОБА_6 та закрити кримінальне провадження.

На обґрунтування своїх вимог зазначає про те, що місцевий суд, порушуючи вимоги ст. 337 КПК України, вийшов за межі висунутого ОСОБА_6 обвинувачення, оскільки вказав, що подія сталася в будинку АДРЕСА_2 , хоча в зміненому обвинувальному акті прокурор у формулюванні обвинувачення зазначив, що подія сталася в будинку АДРЕСА_2 . Вказує, що сторона обвинувачення не довела належними та допустимими доказами те, що саме ОСОБА_6 узяв у руки ніж і заподіяв тілесне ушкодження потерпілій, від якого вона померла. Вважає, що висновок експерта від 13 червня 2022 року № 05-4-05/34 є нечітким і неповним, а тому є недопустимим доказом. Зазначає, що огляд місця події від 26 грудня 2021 року, під час якого було вилучено ніж, проведено з порушенням вимог процесуального закону, оскільки дозвіл на проведення такого огляду надавав ОСОБА_9 , який не є ані власником цього будинку, ані його користувачем. Крім того, вказує на те, що під час огляду в судовому засіданні речового доказу - ножа з дерев`яною колодкою було встановлено, що він був опечатаний в паперовий конверт 04 травня 2022 року, в якому інших бирок із зазначенням будь-яких дат не було. Вважає, що під час огляду місця події, тобто станом на 26 грудня 2021 року, зазначений ніж не був упакований слідчим і не міг бути предметом досліджень відповідних експертиз, оскільки мали б бути відповідні бирки із зазначенням конкретних дат упакування судовими експертами. А тому вказаний речовий доказ є недопустимим. Стверджує, що жоден із допитаних у суді свідків не був безпосереднім очевидцем подій, що відбувалися за участю ОСОБА_6 і ОСОБА_8 , а тому, на його думку, їх показання не підтверджують винуватість його підзахисного.

Від учасників судового провадження заперечень на касаційну скаргу захисника не надходило.

Позиції учасників судового провадження

Засуджений ОСОБА_6 і його захисник ОСОБА_7 підтримали касаційну скаргу, при цьому змінили вимоги касаційної скарги - замість закриття кримінального провадження просили скасувати судові рішення і призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції.

Прокурор ОСОБА_5 вважала касаційну скаргу сторони захисту необґрунтованою та просила залишити її без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, з`ясувавши позиції учасників судового провадження, перевіривши наведені в касаційній скарзі доводи та дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви Суду

Згідно зі ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

При цьому за правилами ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Захисник у касаційній скарзі, серед іншого, посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, а також не погоджується з оцінкою доказів, ставить їх під сумнів. Втім наведене, з огляду на положення статей 433, 438 КПК України, не відноситься до компетенції суду касаційної інстанції і не може бути предметом перегляду.

Таким чином, переглядаючи судові рішення, суд касаційної інстанції виходить із установлених судовими інстанціями фактичних обставин справи.

Водночас, перевіряючи правильність судових рішень, постановлених щодо ОСОБА_6 , з урахуванням наведених вимог закону, Суд вважає, що суд першої інстанції, з яким обґрунтовано погодився і апеляційний суд, відповідно до приписів ст. 370 КПК України вмотивував обвинувальний вирок належними, допустимими та достовірними доказами, які було розглянуто в судовому засіданні йоцінено в їх сукупності з точки зору достатності та взаємозв`язку згідно зі ст. 94 КПК України.

Такими доказами, зокрема, є:

- показання потерпілого ОСОБА_10 , який у суді першої інстанції пояснював, що очевидцем події не був. Проте знав зі слів ОСОБА_8 (його сестра), що між нею та ОСОБА_6 постійно відбувалися сварки. Те, що його сестра отримала ножове поранення, дізнався від своєї матері. Одразу ж приїхав на місце події, де побачив у дворі ОСОБА_6 , у якого на лівій руці бачив кров. ОСОБА_11 йому повідомила, що до неї додому прибігла потерпіла ОСОБА_8 з ножовим пораненням, яка сказала, що ОСОБА_6 був із ножем, і втратила свідомість. Також зазначав, що працівники поліції ножа не знайшли, оскільки ОСОБА_6 їм сказав, що викинув його;

- показання свідка ОСОБА_9 , який зазначав, що ОСОБА_8 була його племінницею. Вона йому розповідала, що ОСОБА_6 , після того як вони припинили разом жити, продовжував систематично її ображати, висловлював погрози та застосовував до неї фізичне насильство. Також пояснював, що після похорон ОСОБА_8 , ОСОБА_11 на подвір`ї потерпілої знайшла ніж із дерев`яною колодкою. Про цю знахідку він одразу повідомив слідчого, якому дав письмовий дозвіл на огляд території домоволодіння потерпілої на АДРЕСА_2 , оскільки є спадкоємцем цього будинку;

- показання свідків ОСОБА_12 і ОСОБА_13 , які є аналогічними, про те, що коли вони перебували вдома 20 грудня 2021 року, до них прибігла ОСОБА_11 і повідомила, що ОСОБА_6 спричинив ножове поранення ОСОБА_8 . Вони бачили, як остання лежала при вході в будинок ОСОБА_11 та стискала руками рану на животі. Також зазначали, що на подвір`ї потерпілої бачили ОСОБА_6 , від якого був запах спиртного, при цьому останній повідомляв, що не причетний до того, що відбулося, але не зміг пояснити, що саме трапилося. Тільки сказав, що між ним та ОСОБА_8 відбулася боротьба, він намагався відкрити двері, а потерпіла його не пускала. Висловлював припущення, що ОСОБА_8 на щось впала;

- показання свідків ОСОБА_14 і ОСОБА_15 , які були сусідами ОСОБА_8 та за її життя підтримували з нею дружні стосунки. Вони пояснювали, що ОСОБА_8 скаржилася на ОСОБА_6 , який ображав її і застосовував до неї фізичне насильство.

Обставин, які б ставили під сумнів достовірність цих показань, за результатами судового розгляду, не встановлено.

Крім того, як обґрунтовано зазначив місцевий суд, винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення також підтверджується:

- даними протоколів огляду місця події від 20 грудня 2021 року та фототаблиці до них;

- даними висновку експерта від 21 грудня 2021 року № 05-7-02/449, згідно з яким смерть ОСОБА_8 настала внаслідок проникаючої колото-різаної рани передньої черевної стінки з ушкодженням хряща реберної дуги праворуч, кардіо-діафрагмального синуса справа, нижньої частки правої легені, що у своєму перебігу ускладнились правостороннім гемотораксом, зовнішньою кровотечою та геморагічним шоком. Ці тілесні ушкодження утворилися від дії колючо-ріжучих предметів (у), можливо в час і за обставин, указаних у постанові та медичній карті, і відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя. На підставі проведеної судово-медичної експертизи шкіряного клаптя з передньої черевної стінки від трупа ОСОБА_8 зроблено висновок, що ушкодження на шкіряному клапті є колото-різаним і виникло від дії якогось знаряддя, що має властивості плоского колючо-ріжучого та гостру ріжучу кромку (лезо) й обух з помірно вираженими ребрами шириною в межах 1 мм. Можливість отримання ОСОБА_8 тілесних ушкоджень «при падінні з висоти положення стоячи» на ніж або інший колючо-ріжучий предмет практично виключається. Можливість утворення виявлених у ОСОБА_8 тілесних ушкоджень у результаті удару ножем у ділянку тулуба, або іншим колючо-ріжучим предметом не виключається;

- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 21 грудня 2021 року та диска DVD із відеозаписом до нього за участю обвинуваченого ОСОБА_6 , який, зокрема, показав, що у вечірній час 20 грудня 2021 року між ним і ОСОБА_8 біля будинку останньої відбулася сварка, під час якої він побачив у руках ОСОБА_8 ніж із дерев`яною рукояткою. Знаходячись навпроти ОСОБА_8 , він взяв правою рукою за зап`ястя її руки, в якій вона тримала ніж, та відвернув її руку таким чином, що клинок ножа був направлений у бік ОСОБА_8 , після чого штовхнув її двома руками. Коли він зачинив вхідні двері, то почув крик ОСОБА_8 , яка вибігла з будинку, взявшись руками за бік, і побігла до будинку ОСОБА_11 , а він залишився стояти на подвір`ї будинку;

- даними висновку додаткової судово-медичної експертизи від 17 лютого 2022 року № 05-7-02/449/5, згідно з якими було встановлено, що утворення виявлених у ОСОБА_8 тілесних ушкоджень ІНФОРМАЦІЯ_3 близько 19 год, від яких настала смерть, від удару ножем у ділянку живота не виключається. Можливість утворення виявлених тілесних ушкоджень у ОСОБА_8 за обставин, які відтворено ОСОБА_6 під час слідчого експерименту (21 грудня 2021 року), практично виключається. Судово-медичних даних про те, чи проник клинок колючо-ріжучого предмета в момент заподіяння тілесних ушкоджень на всю свою довжину в тіло потерпілої ОСОБА_8 , не має. Враховуючи дані медичної карти стаціонарного хворого 003 відділення КНП «МБЛ» № 3084, дані судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_8 та дані лабораторних експертиз, установлено, що рановий канал рани (вказаної в розділі «ушкодження») проникає в черевну порожнину під гострим кутом в напрямку знизу - догори, спереду - назад та дещо справа - наліво, ушкоджуючи хрящ реберної дуги справа, проникає в праву плевральну порожнину, довжина ранового каналу близько 18 см. Напрямок руху колючо-ріжучого предмету під час нанесення ушкодження й при витягуванні даного предмету з тіла ймовірно був під гострим кутом знизу - догори, спереду - назад, та дещо справа - наліво. Можливість самостійного спричинення собі тілесних ушкоджень, від яких настала смерть ОСОБА_8 , практично виключається. Можливість завдання тілесних ушкоджень ОСОБА_8 сторонньою особою не виключається. Судово-медичних даних про те, в якому положенні перебувала потерпіла ОСОБА_8 в момент заподіяння їй тілесних ушкоджень, не має. Потерпіла ОСОБА_8 в момент заподіяння їй тілесних ушкоджень могла розташовуватися в будь-якому просторовому положенні відносно особи, яка спричинила тілесні ушкодження, за умови доступності травмованих ділянок тіла для завдання ушкоджень. Згідно з даними медико-криміналістичної експертизи на підставі проведеної судово-медичної експертизи шкіряного клаптя з передньої черевної стінки від трупа ОСОБА_8 встановлено, що ушкодження на шкіряному клапті є колото-різаним і виникло від дії знаряддя, що має властивості плаского колючо-ріжучого і гостру ріжучу кромку (лезо) й обух з помірно вираженими ребрами шириною в межах 1 мм;

- даними протоколу огляду місця події від 26 грудня 2021 року та фототаблиці до нього. На підставі письмового дозволу ОСОБА_9 було оглянуто територію домоволодіння по АДРЕСА_1 , у ході якого було виявлено ніж з дерев`яною рукояткою з написом «SANUSY AUSTRIA» загальною довжиною 33 см, довжиною клинка 20 см та найбільшою шириною 23,5 мм, який було вилучено та упаковано в паперовий конверт «Національна поліція України Головне слідче управління»;

- даними протоколу огляду предметів від 26 грудня 2021 року та таблиці зображень, слідчий оглянув паперовий конверт «Національної поліції України Головне слідче управління», в якому містився ніж з дерев`яною рукояткою, та заніс в протокол відомості про його фізичні параметри;

- даними висновку судово-біологічної експертизи від 22 лютого 2022 року № СЕ-19-22/856-БД, згідно яких на клинку ножа з дерев`яним руків`ям (об`єкт № 4.1) виявлено кров людини, на клинку ножа з полімерним руків`ям (об`єкт № 3.1) крові людини не виявлено. На руків`ї ножа з полімерним руків`ям (об`єкт № 3.2) та руків`ї ножа з дерев`яним руків`ям (об`єкт № 4.2) виявлено клітини з ядрами. Встановлено генетичні ознаки (ДНК-профілі) зразків крові ОСОБА_8 (об`єкт № 1), букального епітелію ОСОБА_6 (об`єкт № 2), крові, виявленої на клинку ножа (об`єкт № 4.1), та клітин, виявлених на руків`ях ножів (об`єкти № 3.2, 4.2), які наведено в таблиці 1.1 додатку 1. Генетичні ознаки крові, виявленої на клинку ножа (об`єкт № 4.1), та клітин, виявлених на руків`ях ножів (об`єкти № 3.2, 4.2) збігаються між собою, збігаються з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_8 та не збігаються з генетичними ознаками зразка букального епітелію ОСОБА_6 . Ймовірність випадкового збігу генетичних ознак, встановлених зі зразка крові ОСОБА_8 та в об`єктах № 3.2, 4.1, 4.2 складає 6,74 х 10-35. Сукупність генетичних ознак, встановлених у вказаних об`єктах, зустрічається не частіше, ніж у 1 з 1,48 х 1034 осіб. Походження крові, виявленої на клинку ножа (об`єкт № 4.1), та клітин, виявлених на руків`ях ножів (об`єкти № 3.2, 4.2) від ОСОБА_6 виключається;

- даними висновку судової молекулярно-генетичної експертизи від 19 квітня 2022 року № СЕ-19-22/859-БД, згідно з якими на наданих для дослідження черевику (об`єкт № 1.2) та куртці (об`єкт № 3.1) виявлено кров людини. На черевиках (об`єкти № 1.1, 2.1, 2.2) і куртці (об`єкт № 3.2) крові людини не виявлено. Установлено генетичні ознаки (ДНК-профіль) крові, виявленої на куртці (об`єкт № 3.1), які наведено в таблиці результатів дослідження 1.1 додатку 1. Також, установлено генетичні ознаки (ДНК-профіль) крові, виявленої на черевику (об`єкт № 1.2), які є змішаними та для ідентифікації непридатні. Генетичні ознаки крові, виявленої на куртці (об`єкт № 3.1), збігаються з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_8 та не збігаються з генетичними ознаками зразка букального епітелію ОСОБА_6 . Ймовірність випадкового збігу генетичних ознак, установлених зі зразка крові ОСОБА_8 та в об`єкті № 3.1 складає 6,74 х 10-35. Сукупність генетичних ознак, установлених у вказаних об`єктах, зустрічається не частіше ніж в 1 з 1,48 х 1034 осіб. Походження крові, виявленої на куртці (об`єкт № 3.1), від ОСОБА_6 виключається;

- даними висновку судово-медичної експертизи від 13 червня 2022 року № 05-4-05/34 якими встановлено, що ушкодження на шкіряному клапті є колото-різаним і виникло від дії якогось знаряддя, що володіє властивостями плаского колюче-ріжучого та має гостру ріжучу кромку (лезо) та обух з помірно вираженими ребрами шириною в межах 1 мм. Параметри травмуючого знаряддя надаються без урахування скоротливої здатності шкіри. Властивості плаского колючо-ріжучого знаряддя має клинок ножа № 1, наданого на експертизу, який як травмуюче знаряддя не виключається;

- показаннями експерта ОСОБА_16 , який у суді першої інстанції підтримав складений ним висновок № 05-4-05/34 від 13 червня 2022 року та показав, що з наданих тільки метричні параметри ножа за № 1 (ножа із дерев`яним руків`ям) не виключають можливості утворити ним ушкодження. Більше того, експерт зазначив, що на досліджуваному об`єкті клаптя шкіри не відобразилися індивідуальні ознаки знаряддя, а тому не можна дати однозначного висновку, що саме клинком цього досліджуваного ножа заподіяно тілесне ушкодження. Еластичні властивості шкіри людини є індивідуальними, тому метричний параметр клинка може не відобразитися на шкірі під час занурення.

Доводи захисника про те, що ОСОБА_17 не брав у руки ножа, а потерпіла сама спричинила ним собі тілесне ушкодження, яке призвело до її смерті, були предметом розгляду судів попередніх інстанційта визнані безпідставними. Місцевий суд, з яким обґрунтовано погодився суд апеляційної інстанції, зазначив, що таку версію ОСОБА_6 надав з метою уникнути кримінальної відповідальностіза вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України. Крім того, суд вказав, що ці доводи сторони захисту спростовуються вищезазначеними даними висновків судово-медичних експертиз та поясненням експерта в суді, згідно з якими можливість отримання ОСОБА_8 тілесних ушкоджень «при падінні з висоти положення стоячи» на ніж або інший колючо-ріжучий предмет практично виключається, а також виключається можливість самостійного спричинення ОСОБА_8 собі тілесних ушкоджень, від яких настала її смерть. А обставини отримання ОСОБА_8 ножового поранення, які були описані ОСОБА_6 під час проведення слідчого експерименту в частині його дій щодо ОСОБА_8 , не відповідали дійсності.

Доводи захисника про те, що жоден з допитаних у суді свідків не був безпосереднім очевидцем подій, які відбувалися за участю ОСОБА_6 і ОСОБА_8 , а тому, на його думку, їх показання не підтверджують винуватості підзахисного, не є слушними.

Місцевий суд показання свідків визнав такими, що в цілому узгоджуються з іншими доказами в кримінальному провадженні, вважав, що підстав не довіряти їм у суду не було. Не наведено таких підстав й у касаційній скарзі сторони захисту.

Суд нагадує, що відповідно до ст. 433 КПК України вирішення питання достовірності доказів і їх достатності для встановлення факту, на доведення якого вони надані, є перш за все завданням судів попередніх інстанцій. Суд не вбачає підстав ставити під сумнів їхні висновки стосовно цього.

Твердження сторони захисту з приводу того, що суд першої інстанції вийшов за межі пред`явленого обвинувачення, зазначивши, що подія 20 грудня 2021 року сталася в будинку АДРЕСА_2 , хоча прокурор у зміненому обвинувальному акті зазначив про те, що подія відбулася в будинку № 20 на вищевказаній вулиці, суди попередніх інстанцій перевіряли та визнали їх безпідставними.

Місцевий суд розгляд кримінального провадження проводив відповідно до вимог ст. 337 КПК України в межах пред`явленого ОСОБА_6 обвинувачення. Засуджений знав, у вчиненні якого кримінального правопорушення його обвинувачують, та мав можливість реалізувати своє право на захист від висунутого обвинувачення за участю захисника. У суді першої інстанції ані засуджений ОСОБА_6 , ані його захисник не заперечували того факту, що подія 20 грудня 2021 року відбувалася за місцем проживання ОСОБА_8 , а саме в будинку АДРЕСА_1 .

Доводи захисника в касаційній скарзі про те, що протокол огляду місця події від 26 грудня 2021 року є недопустимим доказом, оскільки дозвіл на огляд було надано ОСОБА_9 , який не є ані власником цього будинку, ані його користувачем, є безпідставні.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 233 КПК України ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ним володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьою цієї статті.

Місцевим судом було встановлено, що 26 грудня 2021 року свідок ОСОБА_9 надав дозвіл слідчому на проведення огляду території домоволодіння, в якому проживала його племінниця - потерпіла ОСОБА_8 , оскільки після її смерті він вважається його фактичним володільцем.

Отже, зазначену слідчу дію проведено згідно з вимогами КПК, таких порушень, які в контексті ст. 87 КПК України мають наслідком визнання його недопустимим, не встановлено.

Що стосується доводів захисника про те, що ніж з дерев`яною колодкою під час огляду місця події 26 грудня 2021 року, на його думку, не упаковувався, оскільки в ході огляду в судовому засіданні цього ножа, як речового доказу, було встановлено, що паперовий конверт у якому знаходився ніж був опечатаний 04 травня 2022 року, а інших бирок із зазначенням будь-яких дат у цьому конверті не було, то колегія суддів зазначає про таке.

Так, суд першої інстанції дослідив протокол огляду місця події від 26 грудня 2021 року та висновки експертиз від 22 лютого 2022 року № СЕ-19-22/856-БД і від 13 червня 2022 року № 05-4-05/34 і встановив, що 26 грудня 2021 року під час огляду території домоволодіння на АДРЕСА_1 виявлено ніж із дерев`яною рукояткою, який було вилучено та упаковано в паперовий конверт «Національна поліція України Головне слідче управління». У вказаних експертизах у вступній частині зазначено, що на дослідження слідчий надавав об`єкти, серед яких був і ніж із дерев`яним руків`ям, які містяться у належному упакуванні, цілісність яких не порушена.

Отже, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про те, що ніж із дерев`яним руків`ям, який був оглянутий місцевим судом, під час досудового розслідування неодноразово переупаковувався у зв`язку з проведенням слідчих дій і сама собою помилка в даті пакування не вказує на недопустимість такого речового доказу та автоматично не є передумовою для застосування концепції «плодів отруєного дерева» стосовно висновків експертиз за матеріалами, отриманими в ході таких слідчих дій.

Колегія суддів погоджується з таким висновком.

Таким чином, наведені показання потерпілого, свідків, висновки експертів та інші докази, на які суд послався у вироку та яким надано належну оцінку як кожному окремо, так і в їх сукупності й взаємозв`язку, свідчать про те, що саме злочинними діями ОСОБА_6 , які мали місце 20 грудня 2021 року близько 19:00 год, потерпілій ОСОБА_8 було заподіяно тяжке тілесне ушкодження, що спричинило її смерть.

З огляду на зазначене, винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого злочину доведена поза розумним сумнівом відповідно до практики Європейського суду з прав людини та положень ст. 17 КПК України.

Отже, суд першої інстанції під час розгляду справи з`ясував усі передбачені ст. 91 КПК України обставини та, обґрунтовано визнавши докази достатніми для доведення винуватості засудженого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, правильно кваліфікував його дії за ч. 2 ст. 121 КК України.

Суд апеляційної інстанції, переглянувши кримінальне провадження за апеляційними скаргами сторони захисту на вирок місцевого суду, належним чином, відповідно до вимог статей 404, 405, 407, 412-414 КПК України, перевірив викладені у них доводи, які аналогічні доводам касаційної скарги захисника, визнав їх безпідставними, мотивувавши належним чином своє рішення та зазначивши підстави, з яких апеляційні скарги засудженого та його захисника визнано необґрунтованими. Ухвала апеляційного суду відповідає положенням ст. 419 КПК України.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону й неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які б давали підстави для скасування судового рішення, не встановлено.

Ураховуючи наведене, касаційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК України, Суд

ухвалив:

Вирок Монастирищенського районного суду Черкаської області від 09 січня 2023 року та ухвалу Черкаського апеляційного суду від 21 березня 2023 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника ОСОБА_7 - без задоволення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3