Справа № 186/1898/23
Провадження № 1-кс/0186/429/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" грудня 2023 р. м.Першотравенськ.

Слідчий суддя Першотравенського міського суду Дніпропетровської області - ОСОБА_1 ,

секретар ОСОБА_2 ,

з участю:

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника - адвоката - ОСОБА_4 ,

слідчого - ОСОБА_5 ,

підозрюваного - ОСОБА_6 ,

розглянувши у судовому засіданні в м.Першотравенську клопотання слідчого СВ відділення поліції №3 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000086 від 05 вересня 2023 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м.Луганську, освіта середня, розлученого, непрацюючого, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , на обліку у лікарів нарколога та психіатра неперебуваючого, раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

08 грудня 2023 року слідчий СВ відділення поліції №3 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області звернулася до слідчого судді Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного - ОСОБА_6 , внесеним в рамках кримінального провадження №0000086 від 05 вересня 2023 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

Згідно клопотання слідчого, досудовим розслідуванням встановлено, що 04 вересня 2023 року, приблизно о 21.00 годині, ОСОБА_6 перебував у приміщенні квартири АДРЕСА_3 , де на ґрунті раптово виникших неприязних відносин, умисно вчинив сварку з ОСОБА_7 , в ході якої у ОСОБА_6 виник умисел на спричинення останньому тяжких тілесних ушкоджень. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на спричинення тяжких тілесних ушкоджень, ОСОБА_6 із силою, достатньою для спричинення тяжких тілесних ушкоджень, умисно наніс не менше 8 ударів ОСОБА_7 руками та ногами в область голови й тулубу.

Своїми умисними діями ОСОБА_6 заподіяв потерпілому тілесні ушкодження у вигляді: забійної рани голови та лівої брови, синця в правій виличній ділянці, синця на спинці носу, синця в ділянці лівої очниці з переходом на виличну ділянку, садна лівої щоки, садна на слизовій оболонці верхньої та нижньої губи праворуч, крововиливів на внутрішній поверхні м`яких покривних тканин голови з дрібновогнищевими та вогнищевими нефільтруючими крововиливами з домішкою поодиноких макрофагів серед еритроцитів, крововиливу з ознаками продуктивної тканьової реакції на одній з поверхонь твердої мозкової оболонки в потиличній ділянці, вогнищевих субарахноїдальних крововиливів, з ознаками продуктивної тканьової реакції, вогнищевого крововиливу та ділянки некрозу, з просякненням еритроцитами, з перифокальною гліо макрофагальною реакцією, гемосидерозму в речовині головного мозку, переломів 8-9-10-11 ребер ліворуч, з утворенням колоподібного потовщення, щільно еластичного на дотик (кістковий мозоль), без крововиливів у підлеглі м`які тканини та вогнищевими інфільтруючими крововиливами, з ознаками продуктивної тканьової реакції, без ушкодження пристінкової плеври, садно лівого плеча, садна, синці тулуба, лівого стегна та садна гомілки.

25 вересня 2023 року, внаслідок внутрішньочерепної травми з крововиливами під оболонку та в речовину головного мозку та ускладненим набряком головного мозку, настала смерть ОСОБА_7 .

Тілесні ушкодження у вигляді забійної рани голови та лівої брови, синця в правій виличній ділянці, синця на спинці носу, синця в ділянці лівої очниці з переходом на виличну ділянку, садна лівої щоки, садна на слизовій оболонці верхньої та нижньої губи праворуч, крововиливи на внутрішній поверхні м`яких покривних тканин голови з дрібновогнищевими та вогнищевими нефільтруючими крововиливами з домішкою поодиноких макрофагів серед еритроцитів, крововилив з ознаками продуктивної тканьової реакції на одній з поверхонь твердої мозкової оболонки в потиличній ділянці, вогнищеві субарахноїдальні крововиливи з ознаками продуктивної тканьової реакції, вогнищевий крововилив та ділянка некрозу, з просякненням еритроцитами, з перифокальною гліо макрофагальною реакцією, гемосидерозом у речовині головного мозку, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, є небезпечними для життя в момент спричинення і знаходяться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті.

Таким чином, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину, який кваліфікується по ч.2 ст.121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.

По даному факту 07 грудня 2023 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

Підозра ОСОБА_6 у скоєнні вказаного кримінального правопорушення обґрунтовується зібраними у ході досудового розслідування доказами.

ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років.

Підставою для внесення клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стало те, що в ході досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, які полягають у тому, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідків у вказаному кримінальному провадженні.

Ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, обґрунтовується тим, що ОСОБА_6 не працює, постійного джерела доходів не має, зареєстрований за межами міста Першотравенська, сталих соціальних зв`язків та постійного місця проживання в м. Першотравенську не має, враховуючи тяжкість злочину, після повідомлення про підозру, перебуваючи на свободі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України, обґрунтовується тим, що підозрюваний - ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, з метою спотворення доказової бази по кримінальному провадженню, може незаконно впливати на свідків, знаючи, в подальшому, їх адресу проживання, повні анкетні дані, може шляхом вмовлянь, обіцянок чи інших незаконних дій вплинути на них, з метою зміни ними показань, які його викривають.

У зв`язку з викладеним виникла необхідність в обранні підозрюваному - ОСОБА_6 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так як обрання більш м`якого запобіжного заходу не дає можливості запобігти вищевказаним ризикам.

Просить обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів.

У судовому засіданні слідчий та прокурор підтримали клопотання, просили його задовільнити.

Підозрюваний та його захисник з клопотанням не погодилися, останній зазначив, що події відбувалися 04 вересня 2023 року, потерпілий помер у лікарні у вересні, після події минуло три місяці, підозрюваний не переховувався від досудового слідства, завжди з`являвся за викликами до слідчого, впливати на свідків наміру не має, якби хотів, то вже б вплинув, просить обрати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя дійшла до висновку, що клопотання слідчого є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вирішуючи питання про наявність підстав для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, виходжу з того, що в силу вимог ст.ст.177 та 178 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання та наявність в нього постійного місця роботи або навчання; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо слідчий, прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім, як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до практики Європейського суду «розумна підозра» у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у підпункті «с» п. 1 ст. 5 Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин. Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод вимагає, щоб будь-який захід, яким людина позбавляється волі, відповідав меті ст. 5, а саме: захисту особи від свавілля.

У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» визначено, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа, вірогідно, вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».

В справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) Суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Отже, враховуючи, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю матеріалів кримінального провадження, детальний перелік яких міститься у клопотанні та досліджений в судовому засіданні, а слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на ті дані, які були надані стороною обвинувачення, наявні всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

Так, на наявність підозри ОСОБА_6 у вчиненні цього злочину вказують наступні докази, долучені до клопотання: протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 05 вересня 2023 року від ОСОБА_7 ; протокол допиту потерпілого - ОСОБА_7 , від 11 вересня 2023 року; протоколи допитів свідків: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ; протокол проведення слідчого експерименту від 18 листопада 2023 року, з участю свідка - ОСОБА_12 ; протокол проведення слідчого експерименту від 18 листопада 2023 року, проведеного з участю свідка - ОСОБА_11 від 19 листопада 2023 року; висновок експерта № 637/4767-Е від 28 листопада 2023 року.

З огляду на викладене, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється в скоєнні тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років.

На переконання слідчого судді, ці докази є належними та достатніми на цій стадії провадження для прийняття рішення про обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу.

Що стосується встановлених слідчим ризиків, передбачених п.п 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, то останні є такими, що об`єктивно існують.

Ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, обґрунтовується тим, що ОСОБА_6 не працює, постійного джерела доходів не має, зареєстрований за межами міста Першотравенська, сталих соціальних зв`язків та постійного місця проживання в м. Першотравенську не має, враховуючи тяжкість злочину, після повідомлення про підозру, перебуваючи на свободі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України, обґрунтовується тим, що підозрюваний - ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, з метою спотворення доказової бази по кримінальному провадженню, може незаконно впливати на свідків, знаючи, в подальшому, їх адресу проживання, повні анкетні дані, може шляхом вмовлянь, обіцянок чи інших незаконних дій вплинути на них, з метою зміни ними показань, які його викривають.

Повідомлення про підозру підозрюваному вручене 07 грудня 2023 року.

Відповідно ст.178 КПК України враховую вагомість доказів на підтвердження обґрунтованості підозри ОСОБА_6 , тяжкість злочину, у вчиненні якого він підозрюється, обставини їх вчинення, покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винуватим, а також особу підозрюваного, який є працездатним, не працює, стійких соціальних зв`язків не має.

З урахуванням наведених обставин, приходжу до висновку про те, що ризики переховування від органів досудового розслідування та незаконного впливу на свідків, є реальними.

Оцінюючи вищевказані обставини, також зважаю на практику ЄСПЛ, зокрема, в частині того, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, таке обвинувачення, у сукупності з іншими обставинами, збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

З огляду на викладене, доводи сторони обвинувачення щодо наявності заявлених ризиків та неможливості запобігти їм шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, є обґрунтованими, належними та підтверджуються матеріалами провадження.

Вказані обставини виключають об`єктивну можливість щодо застосування до підозрюваного такого виду запобіжного заходу, як особисте зобов`язання.

Оскільки осіб, які б виявили бажання особисто поручитися за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, відповідно до ст.194 КПК України і зобов`язалися за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу, не знайшлося, застосування до підозрюваного такого виду запобіжного заходу, як особиста порука, не виявляється можливим.

Передбачений ст.181 КПК України запобіжний захід у вигляді домашнього арешту полягає у забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Беручи до уваги наведені вище обставини, а саме те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, зареєстрований та проживає за різними адресами, у нього відсутні сталі соціальні зв`язки на території м.Першотравенська, Дніпропетровської області, вважаю, за неможливе застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Розмір застави відповідно до ч.3 ст.183 КПК України не визначається, оскільки ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину із застосуванням насильства.

За змістом ч.ч.1, 2 ст.197 КПК України, строк дії ухвали суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого - з моменту затримання.

Враховуючи характеризуючі дані підозрюваного, те, що він обґрунтовано підозрюється в скоєнні тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, не працює, перебуваючи на свободі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, вважаю за необхідне застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 59 днів, в межах строку досудового розслідування даного кримінального провадження.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 176-184, 186, 187, 193, 194, 196,197, 309, 369-372, 376 КПК України, - слідчий суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання слідчого СВ ВП №3 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області по кримінальному провадженню, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000086 від 05 вересня 2023 року, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 - задовільнити.

Обрати відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 59 (п`ятдесят дев`ять) днів.

Строк запобіжного заходу ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою рахувати з 12 години 10 хвилин 11 грудня 2023 року по 12 годину 10 хвилин 07 лютого 2024 року включно.

Взяти під варту в залі суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним - в той же строк, але з моменту вручення йому копії ухвали.

Подання апеляційної скарги зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Слідчий суддя: ОСОБА_1 .

Ухвала оголошена, копію ухвали отримав «11» грудня 2023 року о «_____» годині «____» хвилин.

__________________ ОСОБА_6 .