ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/3612/21 Провадження 1-кп/636/404/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.02.2024 місто Чугуїв

Чугуївський міський суд Харківської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження:

прокурора Лозівської окружної прокуратури ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чугуєві обвинувальний акт у кримінальному провадженні №001241 від 18.08.2020, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Крючки, Балаклійського району, Харківської області, громадянина України, із середньою освітою, станом на 24.07.2020 військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , раніше судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст. 407 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Старший солдат ОСОБА_4 23.07.2018 в добровільному порядку призваний на військову службу за контрактом до військової частини НОМЕР_1 строком на 3 роки на посаду осіб рядового складу, за яким він був зобов`язаний проходити військову службу у Збройних Силах України протягом строку контракту, а в разі настання особливого періоду - понад установлений строк, знати та сумлінно виконувати службові обов`язки за посадами, які займатиме протягом строку контракту, а також особливі обов`язки, визначені статутами Збройних Сил України.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 23.07.2018 №142-РС ОСОБА_4 призначено на посаду старшого стрільця-регулювальника 2 комендантського відділення комендантського взводу, зараховано для проходження військової служби за контрактом строком на 3 роки до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 . Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 27.07.2018 №157 солдата ОСОБА_4 зараховано на всі види забезпечення, визнано таким, що з 27.07.2018 справи прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою, встановлено оклад та надбавку.

Старший солдат ОСОБА_4 під час проходження військової служби в Збройних Силах України у липні 2020 року вирішив стати на злочинний шлях, та діючи умисно, в умовах особливого періоду крім воєнного стану, без дозволу командування та поважних причин тимчасово, незаконно ухилитися від проходження військової служби та провести час на власний розсуд.

Реалізуючи свій злочинний умисел, старший солдат ОСОБА_4 в порушення ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу», ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, діючи з прямим умислом, а саме усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від військової служби та з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, без відповідних дозволів командирів та начальників, за відсутності законних підстав та поважних причин 24.07.2020 самовільно залишив розташування підрозділу військової частини НОМЕР_1 , розташованого в АДРЕСА_2 .

Доводячи свій злочинний умисел до кінця, старший солдат ОСОБА_4 в період з 24.07.2020 до 20.08.2020, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, незаконно перебував поза межами території військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та без поважних причин.

На момент самовільного залишення військової частини ОСОБА_4 обіймав посаду старшого стрільця-регулювальника 2 комендантського відділення комендантського взводу військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «старший солдат».

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 по особовому складу від 20.08.2020 №160-РС старшому солдату ОСОБА_4 призупинено військову службу та дію контракту. Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 20.08.2020 №173 старшому солдату ОСОБА_4 призупинено строк військової служби та виключено зі всіх видів забезпечення з 24.07.2020. Цим же наказом ОСОБА_4 виключено зі списків особового складу військової частини.

Протягом відсутності на території військової частини НОМЕР_1 старший солдат ОСОБА_4 обов`язки з військової служби за посадою не виконував, перебуваючи поза межами території військової частини НОМЕР_1 в медичні установи не звертався, правоохоронні органи, органи державної влади або органи місцевого самоврядування про свою належність до військової служби, про вчинене ним ухилення від військової служби та про його причини не повідомляв, вільний час проводив на власний розсуд.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся, підтвердив обставини вчинення ним кримінального правопорушення, факти та обставини, наведені в обвинувальному акті. Пояснив суду, що дійсно в час та за обставин, наведених в обвинувальному акті, самовільно залишив військову службу. Про вчинене шкодує, вважає, що вчинив не вірно.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники судового провадження не оспорюють обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їхньої позиції. Заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України, суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, обмежився показаннями обвинуваченого, дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують його особу, визначивши відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Отже, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, приходить до висновку, що вина обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, доведена.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 4 ст. 407 КК України, як самовільне залишення військової частини, без поважних причин тривалістю понад три доби, вчинені в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

При цьому судом враховано послідовну практику Верховного Суду, згідно з якою розкаяння передбачає, окрім визнання собою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання. Щире каяття це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження.

Так, з матеріалів кримінального провадження убачається, що ОСОБА_4 визнає усі обставини кримінального правопорушення, впродовж досудового розслідування та під час судового розгляду надавав послідовні та змістовні показання щодо обставин вчиненого правопорушення, в ході судового розгляду обвинувачений продемонстрував критичну оцінку своїй протиправній поведінці, не лише формально вказавши на визнання своєї винуватості, а й оцінивши негативні наслідки своєї протиправної поведінки для себе та оточуючих, та повідомив, що зробив для себе необхідні висновки, на теперішній час розуміє, що вчинив не вірно, дуже шкодує про свій вчинок, та бажає стати на шлях виправлення, що, на думку суду, узгоджується з вищевказаними мотивами стосовно визначення щирого каяття.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

При призначенні покарання ОСОБА_4 суд, згідно з вимогами ст. 65 та ст. 68 КК України, враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно зі ст. 12 КК України є тяжким злочином, враховує, що тяжкі наслідки від їх вчинення не наступили, обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання, дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він має постійне місце проживання та реєстрації, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, раніше судимий, за час проходження служби зарекомендував себе з позитивного боку, тому вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за ч. 4 ст. 407 КК України у межах санкції цієї статті.

Враховуючи сукупність об`єктивних та суб`єктивних передумов, виправлення та перевиховання обвинуваченого не можливе без ізоляції від суспільства, а тому суд застосовує до ОСОБА_4 покарання необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів у виді позбавлення волі.

При цьому, судом встановлено, що вироком Київського районного суду м. Полтави від 07.10.2022 ОСОБА_4 визнано винним та засуджено за ч.2 ст.307 КК України та призначено покарання у вигляді 4 років позбавлення волі з конфіскацією частини майна.

В той же час, інкримінований злочин вчинено обвинуваченим ОСОБА_4 24.07.2020, тобто до ухвалення попереднього вироку Київського районного суду м. Полтави від 07.10.2022.

Відповідно до ч.4 ст. 70 КК України, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Оскільки, після постановлення вироку Київського районного суду м. Полтави від 07.10.2022, встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, суд вважає, що обвинуваченому відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, остаточно, за сукупністю злочинів, слід призначити покарання, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного цим вироком, більш суворим покаранням, що призначене вироком Київського районного суду м. Полтави від 07.10.2022.

Цивільний позов у провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати та речові докази у справі відсутні.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

З урахуванням положень ч. 4 ст. 70 КК України остаточно призначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного цим вироком, більш суворим покаранням, що призначене вироком Київського районного суду м. Полтави від 07.10.2022, у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з конфіскацією 1/2 частини майна, яке є його особистою власністю.

Зарахувати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в строк відбування покарання час тримання його під вартою з 17.02.2021.

Роз`яснити, що учасники судового провадження мають право подати клопотання про помилування, право на ознайомлення з журналом та технічним записом судового засідання і подати на них письмові зауваження.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду через Чугуївський міський суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1