12.02.2024 Справа №5-656к99
Провадження №1-о/642/1/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2024 року колегія суддів Ленінського районного суду м.Харкова в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_4 ,

прокурора - ОСОБА_5 ,

захисника засудженого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 ,

засудженого - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові в режимі відео конференції заяву захисника ОСОБА_7 , яка діє в інтересах ОСОБА_6 , про перегляд вироку судової колегії у кримінальних справах Харківського обласного суду від 28.12.1998 за нововиявленими обставинами,-

ВСТАНОВИЛА:

До Ленінського районного суду м. Харкова з Харківського апеляційного суду надійшла заява захисника засудженого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку судової колегії у кримінальних справах Харківського обласного суду від 28.12.1998, відповідно до якого він засуджений за ч.3 ст.206, ч.2 ст.101, ст.121, ст.208, п.п. «ж», «є», «і» ст.93, ст.93 КК України до покарання у виді смертної кари розстрілу.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.12.2023, вказана заява визначена для розгляду колегією суддів Ленінського районного суду м.Харкова в складі: головуючий суддя ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Заява обґрунтована тим, що вироком судової колегії у кримінальних справах Харківського обласного суду від 28.12.1998 ОСОБА_6 засуджено за ч.3 ст.206, ч.2 ст. 101, ст.121, ст.208, п.п. «ж», «є», «і» ст.93, ст.93 КК України до покарання у виді смертної кари - розстрілу.

Ухвалою судової колегії в кримінальних справах Верховного Суду України від 26.10.1999 вирок судової колегії у кримінальних справах Харківського обласного суду від 28.12.1998 залишено без змін.

Ухвалою судової колегії у кримінальних справах Харківського обласного суду від 30.05.2000 ОСОБА_6 замінено покарання у виді смертної кари на довічне позбавлення волі.

У якості нововиявлених обставин у вироці судової колегії у кримінальних справах Харківського обласного суду від 28.12.1998 захисник засудженого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 вказує, що ОСОБА_6 під час затримання працівниками поліції 27.03.1997 року не було забезпечено захисником. Зазначає, що вказана обставина могла вплинути на судове рішення, але не була відома засудженому через його юридичну необізнаність та не могла бути відома суду під час судового розгляду, тому вважає вирок судової колегії у кримінальних справах Харківського обласного суду від 28.12.1998 незаконним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_6 та його захисник - адвокат ОСОБА_7 підтримали подану заяву, надали пояснення аналогічні викладеним у заяві, просили суд скасувати вирок судової колегії у кримінальних справах Харківського обласного суду від 28.12.1998 в частині визнання ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст.206, ч.2 ст. 101, ст. 121, ст.208, п.п. «ж», «є», «і» ст.93, ст.93 КК України та ухвалити виправдувальний вирок.

В судовому засіданні прокурор Новобаварської окружної прокуратури м.Харкова ОСОБА_5 просила відмовити у задоволенні заяви захисника ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 про перегляд вироку за нововиявленими обставинами, оскільки обставини, які викладені у вищевказаній заяві, не можуть бути нововиявленими з огляду на ст. 459 КПК України.

Зазначає, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з врахуванням практики Європейського суду з прав людини. Одним із завдань кримінального провадження є забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування й судового розгляду для того, аби кожен, хто вчинив кримінальне правопорушення був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необгрунтованому процесуальному примусу. Безумовно, як і в будь-якій діяльності, під час здійснення судочинства можуть бути допущені з тих чи інших причин судові помилки. Саме з метою усунення таких помилок та уникнення випадків, коли особу було притягнуто до відповідальності не в міру її вини або засуджено невинуватого, в кримінальному процесі існує інститут перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Із поданої заяви прокурор Новобаварської окружної прокуратури м.Харкова ОСОБА_5 вважає, що заявником не доведено наявність нововиявлених обставин та їх обґрунтування з посиланням на докази, які б дали підстави для задоволення заяви про перегляд вироку за нововиявленими обставинами. Просила відмовити у задоволенні такої заяви та подала письмові заперечення.

Заслухавши пояснення засудженого ОСОБА_6 , захисника засудженого - адвоката ОСОБА_7 , позицію прокурора Новобаварської окружної прокуратури м.Харкова ОСОБА_5 , перевіривши в межах повноважень подані докази, дослідивши матеріали особової справи засудженого, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Судом встановлено, що вироком судової колегії у кримінальних справах Харківського обласного суду від 28.12.1998 ОСОБА_6 засуджено за ч. 3 ст.206, ч.2 ст. 101, ст. 121, ст.208, п.п. «ж», «є», «і» ст.93, ст.93 КК України до покарання у виді смертної кари - розстрілу.

Ухвалою судової колегії в кримінальних справах Верховного Суду України від 26.10.1999 вирок судової колегії у кримінальних справах Харківського обласного суду від 28.12.1998 залишено без змін.

Ухвалою судової колегії у кримінальних справах Харківського обласного суду від 30.05.2000 ОСОБА_6 замінено покарання у виді смертної кари на довічне позбавлення волі.

За змістом положень статті 55 Конституції України кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку.

Водночас, статтею 9 Конституції України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» закріплено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Процедури перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами повинні відповідати вимогам статті 6 Конвенції та положенням законодавства України, та мають бути збалансовані з реальністю правового захисту та ефективністю рішень судів усіх інстанцій, як найважливіших аспектів реалізації принципу верховенства права.

Так, глава 34 КПК України визначає підстави та порядок здійснення провадження за нововиявленими обставинами, строки звернення та вимоги до заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Відповідно до ч. 1 ст.459 КПК України судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами.

Відповідно до ч. 2 ст.459 КПК України нововиявленими обставинами визнаються:

1) штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути;

4) інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Верховний Суд (справа №185/8414/18) наголосив, що тлумачення термінів «нововиявлені обставини», «обставини», що вживаються у ст.459 КПК України, має здійснюватися в системному зв`язку з іншими положеннями КПК України, насамперед ст. 91 КПК України, яка визначає обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Згідно з пунктами 4, 5 ч. 2 ст.462 КПК України у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами зазначаються обставини, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду; обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують наявність нововиявлених обставин, та зміст вимог особи, яка подає заяву до суду.

Нововиявленими обставинами - є юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та об`єктивно існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Не можуть вважатися нововиявленими обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами, оскільки до нововиявлених обставин можуть бути віднесені матеріально-правові факти, що були наявні на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомими заявнику, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення які мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, системне тлумачення положень ст.ст. 459, 462 ч.1 п.п. 4,5, 91 КПК України вказує на те, що перегляд судових рішень, які набрали законної сили, за нововиявленими обставинами є екстраординарною процедурою перегляду судових рішень, що має місце у виняткових випадках, коли після завершення розгляду кримінальної справи у звичайному порядку (в судах першої, апеляційної і касаційної інстанцій) виявлені обставини, які мають такі ознаки:

1) але не були відомі та не могли бути вони об`єктивно існували на момент ухвалення відповідних судових рішень, відомі суду та особі, яка звертається із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами, під час судового провадження і стали відомі вже після ухвалення відповідного судового рішення;

2) вони перебувають в органічному зв`язку з елементами предмета доказування в кримінальному провадженні, тобто вони можуть мати значення для оцінки або безпосередньо обставин, які підлягають доказуванню, або доказів, покладених в основу судового рішення;

3) вони мають істотне значення, оскільки самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Необхідним є дотримання принципу юридичної визначеності, на чому неодноразово наголошував у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, зокрема у справі «Желтяков проти України», який вимагає, щоб рішення не ставилось під сумнів, коли суди остаточно вирішили питання. Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень, тобто жодна сторона не може вимагати перегляду остаточного й обов`язкового судового рішення просто для нового розгляду та постановлення нового рішення у справі.

Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлені обставинами суттєвого та неспростовного характеру.

Виходячи із системного аналізу наведених положень закону, перегляд вироку у зв`язку з нововиявленими обставинами є особливим видом провадження в кримінальному судочинстві, підставою такого перегляду є те, що на час ухвалення вироку суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на прийняття обвинувального вироку, оскільки учасники розгляду справи не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду дані про неї.

За змістом наведених вище норм процесуального закону роль суду при перегляді судового рішення за нововиявленими обставинами зводиться лише до встановлення наявності таких обставин, оцінки їх з точки зору істотності для даної конкретної справи, їх дослідження та прийняття відповідного рішення.

Наявність обох умов для визнання обставин нововиявленими є обов`язковою.

Так, захисник засудженого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 свою заяву про перегляд вироку за нововиявленими обставинами мотивує тим, що ОСОБА_6 під час затримання працівниками поліції 27.03.1997 року не було забезпечено захисником та вказана обставина під час судового провадження не досліджувалася та не могла бути відома суду під час судового розгляду.

Проте, як встановлено в судовому засіданні та вбачається із матеріалів справи, під час розгляду справи судовою колегією у кримінальних справах Харківського обласного суду, ОСОБА_6 було забезпечено захисником - адвокатом ОСОБА_8 .

Відповідно до ст.106 Кримінально-процесуального кодексу України, прийнятого Верховною Радою УРСР №1001-05 від 28.12.1960 передбачено, що орган дізнання вправі затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, за який може бути призначено покарання у вигляді

позбавлення волі, лише при наявності однієї з таких підстав: 1) коли цю особу застали при вчиненні злочину або безпосередньо після його вчинення; 2) коли очевидці, в тому числі й потерпілі, прямо вкажуть на дану особу, що саме вона вчинила злочин; 3) коли на підозрюваному або на його одягу, при ньому або в його житлі буде виявлено явні сліди злочину. При наявності інших даних, що дають підстави підозрювати особу у вчиненні злочину, її може бути затримано лише в тому разі, коли ця особа намагалася втекти, або коли її місце проживання чи перебування не зареєстровано, або коли не встановлено особи підозрюваного. Про кожний випадок затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, орган дізнання зобов`язаний скласти протокол із зазначенням підстав, мотивів, дня, години, року, місяця, місця

затримання, пояснень затриманого, часу складання протоколу про роз`яснення підозрюваному в порядку, передбаченому частиною другою статті 21 цього Кодексу, права мати побачення із захисником з моменту затримання. Протокол підписується особою, яка його склала,

і затриманим.

Крім того, згідно зі ст.115 Кримінально-процесуального кодексу України, прийнятого Верховною Радою УРСР №1001-05 від 28.12.1960 передбачено, що слідчий вправі затримати і допитати особу, підозрювану у вчинені злочину, за підставами і в порядку, передбаченими статтями 106, 106-1 і 107 цього Кодексу.

Як вбачається із дослідженого в судовому засіданні протоколу про затримання у підозрі у вчиненні злочину №В 009371 від 27.03.1997, він складений відповідно до вимог КПК України, діючого на той час. Крім того, скарг та клопотань з приводу свого затримання ОСОБА_6 не заявляв, що підтверджується його особистим підписом.

До того ж, при розгляді заяви про перегляд вироку судової колегії у кримінальних справах Харківського обласного суду від 28.12.1998 за нововиявленими обставинами з`ясовано, що судами апеляційної та касаційної інстанцій будь-яких порушень вимог кримінального та кримінально-процесуального закону не встановлено, тому вказана захисником обставина не може бути нововиявленою та такою, що могла вплинути на рішення суду.

Таким чином, обставини, які викладені у заяві про перегляд вироку за нововиявленими обставинами, на думку колегії суддів, не можуть бути визнаними як нововиявлені у розумінні ст.459 КПК України.

Частиною 1 ст. 467 КПК України встановлено, що суд має право скасувати вирок чи ухвалу і ухвалити новий вирок чи постановити ухвалу або залишити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами без задоволення. При ухваленні нового судового рішення суд користується повноваженнями суду відповідної інстанції.

Враховуючи вищевикладене, суд не вбачає встановлених нововиявлених обставин у розумінні ч.2 ст.459 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 376, 459-463 КПК України, судова колегія,

ПОСТАНОВИЛА:

Заяву захисника ОСОБА_7 , яка діє в інтересах засудженого ОСОБА_6 про перегляд вироку судової колегії у кримінальних справах Харківського обласного суду від 28.12.1998 за нововиявленими обставинами - залишити без задоволення.

Ухвала суду може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Харкова протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_9

Судді

ОСОБА_2 ОСОБА_3