Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/86/24 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 286 (215) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.01.2024 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому матеріали кримінального провадження №0000783 за апеляційною скаргою представника Моторного (транспортного) страхового бюро України ОСОБА_6 на вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 24 жовтня 2023 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Смоліно Маловисківського району Кіровоградської області, з середньо-спеціальною освітою, розлученого, маючого на утриманні доньку ОСОБА_8 , 2013 року народження, проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше не судимого

визнано винним за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 3 (три) тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 51 000 грн. без позбавлення права керування транспортними засобами. Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 10 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Стягнуто з Моторно транспортного страхового бюро України на користь ОСОБА_9 страхове відшкодування матеріальної шкоди в сумі 1591 грн. 39 коп. Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь цивільного позивача ОСОБА_10 5 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Стягнуто з Моторно транспортного страхового бюро України на користь ОСОБА_10 страхове відшкодування матеріальної шкоди в сумі 104 077 грн. 26 коп.

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_11 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

цивільного позивача ОСОБА_10

обвинуваченого ОСОБА_7

В С Т А Н О В И Л А:

В апеляційній скарзі представник Моторного (транспортного) страхового бюро України ОСОБА_6 , не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення, просить вирок районного суду змінити в частині цивільного позову до Моторного (транспортного) страхового бюро України та відмовити у задоволенні позову повністю. Свої вимоги мотивує тим, що суд першої інстанції під час розгляду справи та постановлення вироку допустив однобічність та неповноту судового розгляду, що призвело до не обґрунтованого призначеного судом розміру відшкодування моральної та матеріальної шкоди. Так, щодо шкоди пов`язаної з лікуванням, то зазначає, що цивільний позивач не надав суду жодного підтверджуючого документа щодо лікування, а тільки чеки витрат з яких неможливо встановити пов`язаність з ДТП, тобто потерпілим не було надано МТСБУ належним чином завірені копії документів та оригінали чеків, що підтверджують витрати на лікування внаслідок чого позбавляє можливості МТСБУ розслідувати страховий випадок. Щодо розміру шкоди пов`язаної з транспортним засобом то вказує, що суд першої інстанції безпідставно задовольнив позов в частині стягнення шкоди у розмірі повної вартості транспортного засобу, що є порушенням ст. 30 Закону України № 1961-ІУ та КПК України. Так, згідно ст.22.1 Закону №1961-ІУ передбачено, що в разі настання страхового випадку страховик відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну в наслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до складеного звіту розмір нанесеної шкоди становить: ринкова вартість транспортного засобу «ВАЗ», державний номерний знак НОМЕР_1 на момент настання страхового випадку - 104 077,26 гри; вартість матеріального збитку транспортного засобу «ВАЗ», державний номерний знак НОМЕР_1 - 104 077,26 грн. (у зв`язку з перевищення вартості відновлювального ремонту над ринковою вартістю пошкодженого транспортного засобу). При цьому, спеціальною нормою Закону України № 1961-ІУ, що регулює порядок та розмір відшкодування шкоди страховою компанією (МТСБУ) у разі перевищення розміру вартості відновлювального ремонту ринкової вартості пошкодженого транспортного засобу є ст.30 Закону України № 1961-ІУ. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Водночас позивачем заявлено позовні вимоги у розмірі ринкової вартості транспортного засобу до ДТП. Для вірного визначення розміру страхового відшкодування потрібно визначити різницю між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, що передбачено нормою ст.30 Закону України № 1961-ІУ. Однак, судом не враховано норми спеціального законодавства ст. 30 Закону України № 1961-ІУ, внаслідок чого безпідставно прийшов до висновку, щодо стягнення вартості транспортного засобу до настання ДТП.

Вироком суду ОСОБА_7 визнано винним за те, що він, проходячи військову службу у військовій частині НОМЕР_2 на робітника зазначеної військової частини, 13.07.2023 близько 22 год. 59 хв., в порушення вимог ст. ст. 3, 19, 21, 22, 24, 29, 64, 68 Конституції України, ст. ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, керував технічно справним автомобілем «Chevrolet Aveo», реєстраційний номер НОМЕР_3 по проїзній частині вул. Вокзальна зі сторони вул. Поповича в напрямку вул. Є. Чикаленка м. Кропивницький. При цьому, грубо порушивши вимоги п. 2.3 (б) Правил Дорожнього руху України, проявив особисту неуважність і безпечність до забезпечення елементарних вимог безпеки, чим позбавив себе можливості вірно оцінювати дорожню обстановку та безпечно керувати автомобілем, порушуючи вимоги п.п.1.5, 2.3 (б), та наближаючись по другорядній дорозі до нерегульованого перехрестя з вул. Київською, нехтуючи елементарними вимогами щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, проявивши особисту неуважність та безпечність при намірі переїзду нерівнозначного перехрестя, не впевнився в безпеці свого маневру, не виконав вимогу дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» та в порушення п. 16.11 ПДР України виїїхав на перехрестя, тим саме створив аварійну ситуацію водію автомобіля «ВАЗ 21104», реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_9 , який рухався по вул. Київська, яка є головною дорогою, з права на ліво відносно руху автомобіля «Chevrolet Aveo», реєстраційний номер НОМЕР_3 , та з яким в подальшому на даному перехресті відбулося зіткнення. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, водій автомобіля «ВАЗ 21104», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_9 , отримав тілесні ушкодження у вигляді переломів 1,2,7 ребер зліва, які відносяться до категорії СЕРЕДНЬОГО ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, які викликали тривалий розлад здоров`я, строком понад 21 добу.

Заслухавши доповідача, в дебатах обвинуваченого ОСОБА_7 , який апеляційну скаргу представника МТСБЮ залишив на розсуд суду, думку прокурора про залишення вироку без зміни, потерпілого ОСОБА_9 та цивільного позивача ОСОБА_10 , які просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок суду без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно вимог ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при прийнятті рішення по даній справі вказані вимоги закону були дотримані не в повному обсязі.

Так, висновки суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке він засуджений, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, що ґрунтуються на всебічному, повному та об`єктивному їх дослідженні, яким суд дав обґрунтовану і правильну правову оцінку, відповідно до ст. 94 КПК України.

Вирок суду щодо ОСОБА_7 в частині фактичних обставин вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тілесні ушкодження, які відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості, які викликали тривалий розлад здоров`я, строком понад 21 добу та призначеного йому покарання, ніким з учасників кримінального провадження не оспорюється, а також жодним з учасників кримінального провадження в цій частині апеляційна скарга не подана, а, відтак, вирок суду в цій частині апеляційним судом не переглядається.

Що ж стосується доводів апеляційної скарги представника Моторного (транспортного), страхового бюро України ОСОБА_6 то колегія суддів приходить до такого висновку.

Відповідно до ч.1 ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Згідно приписів ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими КПК України. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, КПК України не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Так, загальними вимогами цивільного процесуального права визначено обов`язковість встановлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив при вирішенні позову.

Виходячи із цих законодавчих приписів у рішенні суд повинен навести точний розрахунок присуджених сум для відшкодування матеріальної шкоди.

При вирішенні цивільного позову потерпілого та цивільного позивача до МТСБУ таких вимог закону місцевим судом дотримано не було в повному обсязі.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що потерпілим ОСОБА_9 було заявлено цивільний позов про стягнення витрат, пов`язаних із лікуванням від ушкоджень, отриманих у ДТП та цивільним позивачем ОСОБА_10 заявлено позов про відшкодування матеріальної шкоди.

Місцевий суд обґрунтовано встановив, що на момент вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Chevrolet Aveo», д.н.з. НОМЕР_3 ОСОБА_7 , була не застрахована за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а тому на МТСБУ покладено обов`язок відшкодувати шкоду за рахунок коштів фонду захисту потерпілих.

Загальна сума підтверджених витрат на лікування потерпілого ОСОБА_9 судом визначена відповідно до поданих позивачем чеків у розмірі 1591, 39 грн. Відповідач МТСБУ не погоджувався із таким розрахунком, подаючи відзив на позовні заяви, оскільки з пред`явлених ОСОБА_9 документів вбачалось, що вони містять витрати не тільки на медичні препарати.

Місцевий суд у своєму рішенні вказав, що за час лікування потерпілий поніс витрати у розмірі, який зазначено у цивільному позові і який підтверджується долученими до цивільного позову квитанціями.

Однак, таке узагальнене посилання суду без безпосереднього дослідження цих витрат та доказів, які їх підтверджують в конкретно визначених розмірах, не може вважатись достатнім під час визначення розміру матеріальної шкоди, що підлягає стягненню з МТСБУ.

Оскільки висновок місцевого суду про відшкодування матеріальної шкоди, а саме понесених позивачем витрат на лікування у розмірі 1591,39, зроблено без належного з`ясування доведеності підстав і розміру цих позовних вимог, а саме не дослідженні лікарські висновки та призначення лікарем лікування, підстави для прийнття тих чи інших препаратів, то таке рішення не може вважатися законним та обґрунтованим.

Крім цього, слушними є доводи апеляційної скарги цивільного відповідача про неправильне застосування норми матеріального права під час вирішення питання про відшкодування шкоди заподіяної майну - транспортному засобу.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, а саме висновку експерта № 2910/23-27 від 11 серпня 2023 року вартість матеріального збитку завданого в результаті пошкодження автомобіля марки «ВАЗ-21104», д.н.з. НОМЕР_1 , складає 104077, 26 грн.

При цьому експерт виходив із того, що ринкова вартість вказаного автомобіля станом на 13 липня 2023 року становила саме таку суму, тоді як вартість відновлювального ремонту складає 143396, 04 грн., що перевищує ринкову вартість автомобіля, і в цьому випадку відновлення автомобіля є економічно недоцільним.

Враховуючи наведене, місцевий суд прийняв рішення про стягнення з МТСБУ на користь ОСОБА_10 вищевказаної страхової виплати за шкоду заподіяну майну в розмірі ринкової вартості пошкодженого автомобіля, в сумі 104077, 26 грн, тобто у повному обсязі, при цьому повернувши пошкоджений траспортний засіб внаслідок ДТП власнику - ОСОБА_10 .

Однак, з урахуванням усталеної практики Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду та висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 червня 2023 року (справа № 125/1216/20 провадження № 14-25цс23) таке рішення, прийняте без врахування залишкової вартості пошкодженого транспортного засобу і з одночасним залишенням автомобіля у власності позивача, є необґрунтованим та суперечить положенням Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Отже, оскільки, судом першої інстанції не було належним чином дослідженні докази на підтвердження цивільних позовів ОСОБА_12 та ОСОБА_10 , то пеляційний суд позбавлений можливості надати оцінку на підтвердження чи спростування апеляційних вимог Моторного транспортного страхового бюро України.

Враховуючи вищевикладене, вирок суду першої інстанції в частині вирішення цивільного позову потерпілого ОСОБА_9 та цивільного позивача ОСОБА_10 про стягнення матеріальної шкоди з Моторного транспортного страхового бюро Українине відповідає приписам КПК України, ЦПК України та висновків Великої Палати Верховного Суду, а допущені судом порушення вимог кримінального процесуального закону у силу положень ч. 1 ст. 412 КПК є істотними, оскільки перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

З огляду на викладене, апеляційна скарга представника цивільного відповідача МТСБУ - адвоката ОСОБА_6 підлягає задоволенню частково, а судове рішення - скасуванню в частині вирішення цивільного позову ОСОБА_12 та ОСОБА_10 про стягнення матеріальної шкоди з Моторного транспортного страхового бюро Україниз призначенням нового розгляду в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства, в ході якого необхідно врахувати вищенаведене, ретельно дослідити документи, подані потерпілим ОСОБА_9 на підтвердження понесених витрат на лікування та вирішити питання про розмір заподіяної шкоди у зв`язку із пошкодженням майна.

Керуючись ч.2 ст.376, 404, 405, 407, 409, 415, 419 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу представника Моторного (транспортного) страхового бюро України ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 24 жовтня 2023 року щодо ОСОБА_7 в частині вирішення цивільного позову потерпілого ОСОБА_9 та цивільного позивача ОСОБА_10 про стягнення матеріальної шкоди з Моторного транспортного страхового бюро Українискасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.

В решті вирок суду залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошеннята може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ: