Справа № 755/2036/23
№ 1-кп/755/838/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" грудня 2023 р.Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000513 від 19.10.2022 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Грушківка, Гребінківського р-ну, Полтавської обл., громадянина України, українця, не одруженого, з вищою освітою, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 262, ч. 1 ст. 263 КК України,

ВС Т А Н О В И В:

Відповідно до наказу начальника Головного управління Національної поліції в Київській області від 26.08.2022 № 1327, о/с старшого сержанта поліції ОСОБА_6 призначено на посаду спеціаліста-криміналіста сектору криміналістичного забезпечення слідчого відділу Дніпровського управління поліції Головного управління національної поліції України у місті Києві.

Згідно з положеннями ст. 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Старший сержант поліції ОСОБА_6 , відповідно до Присяги працівника поліції, зобов`язаний неухильно дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», до правоохоронних органів належать, в тому числі, органи Національної поліції.

Водночас, ОСОБА_6 , перебуваючи на посаді спеціаліста-криміналіста сектору криміналістичного забезпечення слідчого відділу Дніпровського управління поліції Головного управління національної поліції України у місті Києві, будучи працівником правоохоронного органу, відповідно до вимог зазначеного законодавства зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, знехтував вимогами законодавства та вчинив кримінальні правопорушення за наступних обставин.

Так, 25.02.2022 року, у невстановлені слідством час та місці, у ОСОБА_6 виник злочинний умисел на заволодіння вогнепальною зброєю. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння вогнепальною зброєю, усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_6 , 25.02.2022 року, у невстановлений досудовим розслідуванням час, перебуваючи у приміщенні чергової частини відділу поліції № 4 Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві за адресою: м. Київ, вул. Каунаська, 14/1, заволодів незакріпленим за ним пістолетом Макарова 9мм № НОМЕР_1 та бойовими припасами, а саме 127 патронами 9 мм Makarov, що перебувають на балансі Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві, які в подальшому, до чергової частини зазначеного відділу поліції не повернув, чим вчинив привласнення вогнепальної зброї.

Крім того, ОСОБА_6 , маючи умисел на незаконне зберігання та передачу вогнепальної зброї, діючи умисно, у порушення вимог п. 1 «Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України», затвердженого постановою Верховної Ради України від 17.06.1992 року № 2471-ХІІ та п. п. 2, 9, 11 Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 року № 576, зберігав привласнену ним 25.02.2022 року вогнепальну зброю та бойові припаси, а саме пістолет Макарова 9мм № НОМЕР_1 та 27 патронів 9 мм Makarov при собі, а також, 100 патронів 9 мм Makarov у службовому автомобілі «Мітсубісі Л200», реєстраційний номер НОМЕР_2 , без передбаченого законом дозволу.

У подальшому, 25.02.2022 року, у невстановлені слідством час та місці, у ОСОБА_6 , під час телефонної розмови з ОСОБА_7 , який засуджений вироком Святошинського районного суду м. Києва від 05.07.2022 року, виник злочинний умисел на передачу вогнепальної зброї та бойових припасів, а саме пістолета Макарова 9мм № НОМЕР_1 та 127 патронів 9 мм Makarov останньому. Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_6 , 25.02.2022 року, близько 17 години 00 хвилин, перебуваючи у бомбосховищі на території електродепо «Дарниця» - електродепо Київського метрополітену за адресою: м. Київ, вул. Вінстона Черчилля (Червоноткацька), 1-А, діючи умисно, у порушення вимог п. 1 «Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України», затвердженого постановою Верховної Ради України від 17.06.1992 року № 2471-XII та п.п. 2, 9, 11 Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 року № 576, передав ОСОБА_7 , який засуджений вироком Святошинського районного суду м. Києва від 05.07.2022 року, вогнепальну зброю та бойові припаси, а саме: пістолет Макарова 9мм № НОМЕР_1 та 27 патронів 9 мм Makarov, без передбаченого законом дозволу. Не припиняючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_6 , 25.02.2022 року, близько 08 години 00 хвилин, перебуваючи на території Електродепо «Дарниця» - електродепо Київського метрополітену за адресою: м. Київ, вул. Вінстона Черчилля (Червоноткацька), 1-А, діючи умисно, дістав із службового автомобіля «Мітсубісі Л200», реєстраційний номер НОМЕР_2 та передав ОСОБА_7 , який засуджений вироком Святошинського районного суду м. Києва від 05.07.2022 року, бойові припаси, а саме: 100 патронів 9 мм Makarov, без передбаченого законом дозволу.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 винним себе за ч. 1 ст. 262, ч. 1 ст. 263 КК України визнав у повному обсязі та показав, що дійсно вчинив протиправні дії, за обставин, зазначених у обвинувальному акті. Зокрема, зазначив, що у скоєному щиро кається, розуміє, що його дії були умисними, незаконними, прохав суворо його не карати та показав, що всі обставини, викладені в обвинувальному, а саме: час, місце, спосіб вчинення кримінальних правопорушень, відповідають дійсності.

Покази ОСОБА_6 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінальних правопорушень, добровільності та істинності його позиції.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Положення ч. 3 ст. 349 КПК України, роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.

Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінальних правопорушень, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст його обставин, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових документів, а саме: витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань; постанов про визнання та долучення речових доказів до матеріалів досудового розслідування від 09.01.2023 року та матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_6 .

Відповідно до ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Зокрема, згідно зі ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Наведені вище докази, в їх сукупності, суд визнає належними та допустимими у розумінні діючого кримінального процесуального законодавства.

Вина обвинуваченого ОСОБА_6 повністю підтверджується його показаннями, щирим каяттям у скоєному та наведеними вище письмовими доказами.

Аналізуючи наведене, суд вважає доведеною вину ОСОБА_6 у тому, що він своїми діями вчинив привласнення вогнепальної зброї, бойових припасів, тому, знаходить правильною кваліфікацію його дій за ч. 1 ст. 262 КК України.

Зокрема, суд вважає доведеною вину ОСОБА_6 у тому, що він своїми умисними діями вчинив зберігання та передачу вогнепальної зброї, бойових припасів без передбаченого законом дозволу, тому, знаходить правильною кваліфікацію його дій за ч. 1 ст. 263 КК України.

При обранні виду та міри покарання суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 виду і міри покарання, приймає до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки вчинених ним кримінальних правопорушень, які, відповідно до ст. 12 КК України, є тяжкими злочинами, конкретні обставини кримінального провадження, дані про його особу, зокрема: під наглядом лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, у скоєному щиро розкаявся, вину визнав повністю, раніше не судимий.

Згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає пом`якшуючою обставиною щире каяття обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненому.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне обрати ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі, але з урахуванням обставин кримінального провадження, особи обвинуваченого (щиро каявся, вину визнав повністю, раніше не судимий), наявності пом`якшуючої обставини, зокрема, прокурор прохав призначити обвинуваченому покарання, не пов`язане із позбавленням волі, суд дійшов висновку, що його перевиховання й виправлення можливе без ізоляції від суспільства, вважає за доцільне застосувати положення ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, поклавши на нього обов`язки, визначені п. п. 1-2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені не понесені.

Речові докази у кримінальному проваджені вирішено, відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 визнати винуватим за ч. 1 ст. 262, ч. 1 ст. 263 КК України та призначити йому покарання:

за ч. 1 ст. 262 КК України - 3 (три) роки позбавлення волі;

за ч. 1 ст. 263 КК України - 4 (чотири) роки позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням призначити остаточно ОСОБА_6 покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року 6 (шести) місяців іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_6 періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід ОСОБА_6 не обирався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені не понесені.

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме: оптичний диск CD-Rultimatecollection, на якому наявні надписи «АНАЛІЗ» та оптичний диск VerbatimDVD+R 4,7 Gb, на якому наявні надписи «кп 0000513» та «GD-22-10021/кі 12.12.2022», які приєднані до матеріалів кримінального провадження - залишити у матеріалах.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Головуючий суддя: