Справа № 545/458/24
Провадження № 1-в/545/110/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.02.2024 року Полтавський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

з участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Полтава подання державної установи «Крюковська виправна колонія (№29)» про умовно-дострокове звільнення відносно засудженого

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пироги Глобинського району Полтавської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, учасника бойових дій, раніше не судимого.

Засудженого вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області за ч.1 ст.115 КК України до 13 років позбавлення волі, -

у с т а н о в и в :

Адміністрація державної установи «Крюковська виправна колонія (№29)» звернулася до суду із поданням про застосування умовно-дострокового звільнення щодо засудженого ОСОБА_4 , посилаючись на те, що він сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Засуджений та представник адміністрації подання підтримали та прохали його задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення подання, посилаючись на те, що засуджений відбуває покарання за тяжкий умисний злочин і невідбута частина покарання складає більше трьох років.

Дослідивши матеріали подання та особової справи, суд проходить до висновку, що подання задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, має право вирішувати питання, зокрема - про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Відповідно до частини 1 статті 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Згідно до ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим: 1) не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, а також за необережний тяжкий злочин; 2) не менше двох третин строку покарання,призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочині до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі; 3) не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.

Необхідною умовою застосування положень частини 1 статті 81 КК України є те, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення про що, зокрема, може свідчити дотримання засудженим правил внутрішнього розпорядку, беззаперечне виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутність порушень дисципліни, зайняття трудовою діяльністю, добросовісне відношення до трудових обов`язків.

У п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26.04.2002 року визначено, що при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Відповідно до п. 1 та п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду № 2 від 26.04.2002 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання має сприяти досягненню мети, передбаченої ст. 50 КК України - виправленню засудженого і запобіганню вчинення нових злочинів. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 засуджений вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 16.08.2018 за ч.1 ст.115 КК України до 13 років позбавлення волі; на підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано ОСОБА_4 у строк відбування покарання час перебування під вартою з 10.10.2016 по 20.06.2017, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, з 21.06.2017 по 16.08.2018 включно відповідно до правил ч.5 ст.72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 24.04.2019 на підставі ч.5 ст.72 КК України в строк відбування покарання ОСОБА_4 зараховано строк попереднього ув`язнення з 20.10.2016 по 24.04.2019 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі; в іншій частині вирок Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 16.08.2018 щодо ОСОБА_4 залишено без змін.

Згідно з розпорядження суду вирок набрав законної сили 24.04.2019. Строк покарання засудженому рахується з дня його затримання 20.10.2016р. з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні відбуття покарання.

Засуджений ОСОБА_4 характеризується позитивно. Засуджений працевлаштований робітником контрагентського об`єкту установи. До виконання поставлених завдань ставиться сумлінно, роботи виконує вчасно та якісно. Згідно з вироком суду має виконавчі листи на суму 1407,36 грн. на користь держави за проведення судових експертиз та 7562,00 грн. матеріальної та моральної шкоди. До бухгалтерії установи виконавчі листи не надходили.

Як вбачається з довідки про стягнення та заохочення, за час перебування в установах виконання покарань засуджений ОСОБА_4 стягнень не мав, має шість заохочень.

Відповідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої право слухняної поведінки.

Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого.

Однією із головних умов для умовно дострокового звільнення засудженого від відбування покарання є доведеність виправлення засудженого, тобто доведеність готовності засудженого до: самокерованої поведінки, сприйняття встановлених у суспільстві норм та правил поведінки, дотримання норм чинного законодавства.

Сумлінна поведінка і ставлення до праці є необхідним і достатнім доказом виправлення засудженого. При цьому висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь час відбування покарання, а не за час, який безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе умовно-дострокове звільнення.

Необхідною умовою застосування положень частини 1 статті 81 КК України до засудженого є те, що засуджена сумлінною поведінкою і ставленням до праці довела своє виправлення, однак засуджений за весь час відбування покарання має 6 заохочень, які передують поданню заяви, характеризується позитивно, заохочувався в період часу, що передує настанню права на умовно-дострокове звільнення.

Таким чином, перевіривши доводи викладені в поданні, дослідивши матеріали особової справи засудженого ОСОБА_4 , з якої вбачається що останній був засуджений за умисний тяжкий злочин, до кінця строку покарання залишилося більше трьох років, також суд враховує поведінку засудженого після вчинення умисного злочину а саме те, що останній вчинив активні дії щодо знищення та приховування слідів злочину, згідно довідки про нарахування заробітної плати працює не на постійній основі, суд приходить до висновку, що за весь час відбування покарання засуджений не довів своє виправлення і наразі не заслуговує на умовно-дострокове звільнення згідно ст.81 КК України.

З наведеного убачається, що на даний час засуджений не досяг необхідного ступеня виправлення та не довів своє виправлення, а тому не має впевненості в свідомому відновленні в соціальному статусі, як повноправного члена суспільства та готовності до самокерованої правослухняної поведінки, а отже подання не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.81 КК України, ст.ст.537, 539 КПК України,

УХВАЛИВ :

У задоволенні подання державної установи «Крюковська виправна колонія (№29)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання щодо засудженого ОСОБА_4 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Полтавський районний суд протягом 7 діб з моменту її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1