Провадження №1-кп/522/2611/23
УХВАЛА

Іменем України

07 грудня 2023 року

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ;

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000913 від 23.09.2022 року відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,уродженки м. Сміла, Черкаської обл., громадянки України, з вищою освітою, зареєстрованої фізичною особою-підприємцем, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

- обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених статтями 191 ч.5, 366 ч.1 КК України,

Учасники процесу:

прокурор - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисник - адвокат ОСОБА_7 ,

обвинувачена - ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Приморського районного суду м. Одеси знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених статтями 191 ч.5, 366 ч.1 КК України.

В підготовчому судовому засіданні судом поставлено питання про можливість призначення обвинувального акту до судового розгляду.

Прокурор просив призначити обвинувальний акт до судового розгляду.

Захисник ОСОБА_7 заперечував проти призначення обвинувального акту до судового розгляду та просив повернути обвинувальний акт прокурору, оскільки він містить істотні порушення кримінально-процесуального закону.

Як зазначив адвокат, невідповідність обвинувального акту вимогам КПК полягає в тому, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 не відповідає положенням ст.291 ч.2 п.5 КПК України, оскільки наявні внутрішні суперечності між викладом фактичних обставин кримінального правопорушення і формулювання обвинувачення. Розділ «Виклад фактичних обставин кримінального правопорушення» містить відомості в обсязі трьох абзаців на 20 рядках про обставини державної реєстрації, офіційне місцезнаходження обвинуваченої ОСОБА_3 як фізичної особи-підприємця, і головне про обставини її участі перемоги у тендері, оголошеного 12 березня 2021 року ДП «Одеський морський торгівельний порт». Однак, формулювання обвинувачення не містить цих відомостей.

На думку адвоката, оскільки судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення, різниця в обсязі викладених обставин між розділами обвинувального акта унеможливлює визначення меж судового розгляду, адже їх окреслення є прерогативою прокурора.

Крім того, адвокат ОСОБА_7 зазначив, що за ч.5 статті 191 КК України, передбачено кримінальну відповідальність за кримінальні правопорушення у трьох формах злочинного посягання на майно, принципово відмінних одне від одного.

Так, відповідно до базової диспозиції, викладеної у ч.1 статті 191 КК України, злочин полягає у: 1) привласненні чи 2) розтраті чужого майна, яке було ввірене особі чи перебувало в її віданні. Предмет цього злочину визначений кримінальним законом як спеціальний - майно, яке було ввірене винному чи перебувало в його віданні, тобто перебувало у правомірному володінні винного до моменту вчинення останнім неправомірних дій щодо цього майна. Відповідно, і суб`єктом цього злочину може бути не будь-яка особа, а лише та, котрій майно, яке стало предметом злочинного посягання, було ввірене або перебувало в її віданні до початку вчинення злочину. Диспозиція частини 2 статті 191 КК України передбачає ще й третю форму незаконного посягання: заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем. Предмет злочину, вчиненого у цій формі, є також спеціальний - майно, яке хоч і не перебуває у безпосередньому володінні винного, але щодо якого винний, в силу своєї посади, наділений правомочністю управління чи розпорядження через інших осіб.

3 огляду на те, що обвинуваченій інкримінується саме привласнення грошей, а не заволодіння ними, тим самим сторона обвинувачення позиціонує ці гроші як предмет злочину, наділений спеціальними ознаками, визначеними частиною 1 цієї статті. Із формулювання обвинувачення ОСОБА_3 випливає, що ані вона сама, ані предмет злочинного посягання не відповідають диспозиції статті кримінального закону.

Крім того, як зазначив захисник ОСОБА_7 , формулювання обвинувачення відносно ОСОБА_3 за статтею 366 ч.1 КК України відзначається низьким ступенем визначеності і конкретності, зокрема не містить описання сукупності ознак, невід`ємних від диспозиції норми кримінального закону.

Так, відповідно до диспозиції норми кримінального закону, таке діяння, як службове підроблення, серед іншого характеризується:

1) Спеціальним суб`єктом - службовою особою, яка має повноваження складати, видавати офіційні документи або вносити до офіційних документів відомості згідно до її службової компетенції;

2) Спеціальними ознаками /властивостями/ предмета злочину - підробленого офіційного документа, а саме його здатністю спричинити наслідки юридичного характеру або бути використаним як доказ у правозастосовній діяльності;

3) Прямим умислом, обов`язковою ознакою якого має бути завчасна обізнаність винної особи щодо факту неправдивості майбутніх відомостей, котрі вона має намір внести у відповідний документ;

4) Самими неправдивими відомостями, котрі вносяться до документу, з розкриттям змісту їхньої неправдивості.

Жодної з вищенаведених ознак диспозиції частини 1 статті 366 КК України орган досудового розслідування не описав.

Обвинувачена підтримала думку захисника.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти клопотання захисника про повернення обвинувального акту, зазначивши, що обвинувальний акт відповідає вимогам статті 291 КПК України, підстави для його повернення прокурору відсутні.

Суд, заслухавши думку учасників процесу, розглянувши обвинувальний акт, вважає, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору.

Відповідно до статті 314 ч.3 п.3 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Відповідно до положень ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 КПК України, яка, в свою чергу, містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.

Статтею 291 КПК України передбачено, що обвинувальний акт складається слідчим, дізнавачем, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт має містити такі відомості, в тому числі: виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Разом з тим, обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 всупереч зазначеним вимогам закону не містить викладу фактичних обставин, які підлягають встановленню у судовому засіданні.

Відповідно до статті 91 ч.1 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема , подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).

Разом з тим, згідно обвинувального акту, формулювання обвинувачення відносно ОСОБА_3 за статтями 366 ч. 1 та 191 ч.5 КК України не конкретизовано та не містить опису сукупності ознак, невід`ємних від диспозиції норм кримінального закону. Фактичні обставини викладені поверхнево, не конкретно, формулювання обвинувачення в цілому є неконкретним і не містить обставин, що підлягають доказуванню відповідно до статті 91 КПК України, а саме прокурором не вказано в обвинувальному акті час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінальних правопорушень.

Також обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 всупереч вимог статті 91 ч.1 п.2 КПК України, не містить посилання на форму вини ОСОБА_3 , її мотив і мету вчинення кримінальних правопорушень.

Вказані недоліки унеможливлюють розгляд обвинувального акту стосовно ОСОБА_3 оскільки він не відповідає вимогам статті 291 КПК України, та виправити такий недолік обвинувального акту неможливо окрім як повернути його прокурору.

Таким чином, суд приходить до висновку про невідповідність обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000913 від 23.09.2022 року стосовно ОСОБА_3 , обвинуваченої вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених статтями 191 ч.5, 366 ч.1 КК України, вимогам статті 291 КПК України, в зв`язку з чим він підлягає поверненню прокурору.

На підставі викладеного, керуючись статтями 291, 314, 372 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000913 від 23.09.2022 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених статтями 191 ч.5, 366 ч.1 КК України - повернути прокурору.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом семи днів з моменту її проголошення, а учасниками процесу, які не були присутніми при оголошенні повного тексту ухвали з моменту вручення їм копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1