Справа № 727/8397/23
Провадження № 1-кп/727/131/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 січня 2024 року Шевченківський районний суд м. Чернівці у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

за участю обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5

за участю захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7

за участю потерпілої ОСОБА_8

за участю представника потерпілої ОСОБА_9

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Чернівці матеріали кримінального провадження ЄРДР №0002119 за обвинувальним актом, затвердженим прокурором Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_3 щодо:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, уродженки с. Розтоки, Вижницького району, Чернівецької області, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , одруженої, із вищою освітою, приватного підприємця, раніше не судимої, -

по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.28, ч.2 ст. 345 КК України, -

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , українки, громадянки України, уродженки с. Цурень, Чернівецького району, Чернівецької області, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_4 , не одруженої, із середньою освітою, працюючої офіціантом «ІНФОРМАЦІЯ_3», раніше не судимої, -

по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.28, ч.2 ст. 345 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Так, 11.06.2023 року, поліцейський взводу №1 роти №1 батальйону УПП в Чернівецькій області ОСОБА_8 , будучи, згідно ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», працівником правоохоронного органу, спільно з ОСОБА_10 заступили на чергування у складі патрульного наряду.

12.06.2023 року близько 00 год. 15 хв., під час здійснення патрулювання, виконуючи свої службові повноваження на підставі ст.ст. 2, 8, 18, 23, 35 Закону України «Про Національну поліцію», перебуваючи за адресою: вул. Садова 24 у м. Чернівці, було зупинено транспортний засіб «Ауді А6», д.н.з. НОМЕР_1 , за порушення п. 8.7.3 ПДР України, під керуванням ОСОБА_11 .

В ході складання адміністративних матеріалів за ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_11 , який покинув місце вчинення адміністративного правопорушення, близько 00:40 год., 12.06.2023 року до вказаного автомобіля підійшли ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які поводили себе агресивно, нецензурно виражались в сторону працівників поліції, не зважали на неодноразові законні вказівки працівників поліції про припинення протиправних дій, та перешкоджали працівникам поліції виконувати свої службові обов`язки. На попередження працівників поліції, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про припинення протиправної діяльності не відреагували.

Так, ОСОБА_4 реалізовуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, незаконно, усвідомлюючи суспільний небезпечний та протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, будучи достовірно обізнаною, що перед нею перебуває працівник правоохоронного органу у форменному одязі, із видимими знаками розпізнання, а саме нагрудний жетон, шеврони, погони, перешкоджала здійсненню законних повноважень ОСОБА_8 , почала шарпати за форменний одяг ОСОБА_8 , розмахувати руками, штовхати працівника поліції.

В подальшому, не зважаючи на неодноразові вказівки та вимоги працівника поліції про припинення вказаних дій, ОСОБА_4 нанесла один удар рукою в область верхньої частини тіла ОСОБА_8 .

Після цього, ОСОБА_5 реалізовуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, незаконно, усвідомлюючи суспільний небезпечний та протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, будучи достовірно обізнаною, що перед нею перебуває працівник правоохоронного органу у форменному одязі, із видимими знаками розпізнання, а саме нагрудний жетон, шеврони, погони, штовхнула ОСОБА_8 , в ході чого у потерпілої випала службова радіостанція. Під час того, як ОСОБА_8 намагалась підняти радіостанцію, ОСОБА_5 почала наносити удари ногами по тілу ОСОБА_8 .

В подальшому, ОСОБА_8 супроводила ОСОБА_5 з проїжджої частини дороги до тротуару, однак ОСОБА_5 продовжила наносити удари ногами у область передньої частини ніг та стегон. Під час здійснення вказанх дій ОСОБА_5 , позаду потерпілої ОСОБА_8 підбігла ОСОБА_4 та продовжила наносити удари ногами в область ніг та стегон потерпілої.

В результаті вказаних спільних, умисних, протиправних дій, вчинених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , групою осіб без попередньої змови, працівнику правоохоронного органу ОСОБА_8 заподіяно побої та легкі тілесні ушкодження у виді синців: в клубовій ділянці справа, по передньо-внутрішній поверхні правого стегна у верхній третині, у верхньому зовнішньому квадраті правої сідниці, які згідно з висновком експерта №310 від 13.06.2023 року відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_4 , вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 28, ч. 2 ст. 345 КК України, а саме, умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу побоїв та легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, вчиненого групою осіб без попередньої змови.

А також, ОСОБА_5 , вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 28, ч. 2 ст. 345 КК України, а саме, умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу побоїв та легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, вчиненого групою осіб без попередньої змови.

Обвинувачена ОСОБА_4 в судовому зсіданні пояснила, що ОСОБА_12 - це її рідний брат, а ОСОБА_11 її чоловік, який на даний час служить в ЗСУ. Вказала, що вона орендує бар під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_3 » по АДРЕСА_5 . В нічний час 11.06.2023 року ОСОБА_11 та її брат ОСОБА_12 поїхали на заправку. Коли ж вони з ОСОБА_5 вийшли з бару, то побачили біля машини поліцію. Це було 12.06.2023 року біля 00 год. 15 хв. Там виник конфлікт. Тоді вона дійсно стала між ОСОБА_12 і потерпілою, хотіла останню вдарити, однак вона зловила її руку і тоді вона рефлективно вдарила потерпілу лодонею. Після цього, інший поліцейський одягнув їй кайданки. В цей час ОСОБА_5 все це знімала на відео, а потерпіла вибила з її рук телефон, після чого ОСОБА_5 її штовхнула і вони обоє впали на землю. Тоді вона потерпілій нанесла один удар ногою. Вважає, що вони з ОСОБА_5 були не праві. У неї просто були емоції. Таким чином, пам`ятає, що вона нанесла два удари. Підтвердила, що поліцейські були у форменному одязі. Не заперечувала, що виражалась тоді нецензурною лайкою. Визнала, що тоді вона не вибачилась за скоєне, проте вибачається перед потерпілою зараз в суді. Потерпіла хотіла затримати її брата ОСОБА_12 , тому вона так реагувала. Вказала, що розуміє, що потерпіла зазнала страждань. Заявлений потерпілою цивільний позов на суму 100000 грн. визнає частково.

Додатково допитана в судовому засіданні 04.01.2024 року, обвинувачена ОСОБА_4 ствердила, що свою вину у вчиненні інкримінованого їй злочину визнає повністю та пояснила, що обставини викладені в обвинувальному акті відповідають дійсності. Вказала, що вона розуміла, що це була поліція, в тому числі і потерпіла, і що вони виконують свої посадові обов`язки. Між ними виник конфлікт і вона нецензурно виражалась в бік поліцейських, заважала їм. Вона дійсно нанесла один удар рукою та один удар ногою потерпілій. Після цього, коли були на ній кайданки, вона нанесла ще один удар потерпілій в нижню частину тулуба. Підтвердила покази, дані обвинуваченою ОСОБА_5 в судовому засіданні 04.01.2024 р. Цивільний позов визнала частково, а саме просила його вирішити на розсуд суду. Вона усвідомлює протиправність і незаконність своїх дій, проте тоді про це не думала. Просить вибачення у потерпілої. У вчиненому щиро розкаюється, просить суд суворо її не карати.

Обвинувачена ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримала покази ОСОБА_4 та пояснила, що вона працює офіціанткою в барі «ІНФОРМАЦІЯ_3» по АДРЕСА_5. ОСОБА_4 - це її подруга. 12.06.2023 року біля 00 год. 15 хв. вони побачили поліцію біля ОСОБА_11 і ОСОБА_12 . Події, які відбувалися, вона знімала на свій мобільний телефон. Потерпіла хотіла затримати ОСОБА_12 , а його сестра ОСОБА_4 вирішила його захистити та встала між ними. Потерпіла вдарила її в груди і ОСОБА_4 у відповідь рефлекторно вдарила і її. Після чого потерпіла підійшла до неї і вибила у неї з рук телефон. Вона його підняла і потерпіла хотіла її затримати, а саме схопила її за плечі і вона її відштовхнула, внаслідок чого у потерпілої упала рація. Потерпіла далі хотіла її затримати і вона далі від неї відштовхувалась. Потім вона впала і на неї одягнули кайданки. Ствердила, що вона нанесла потерпілій два удари ногою в ноги та верхню частину тулуба. Потім її затримав напарник потерпілої і вона сиділа в машині патрульних. Приїхали інші екіпажи патрульної поліції та слідчі, вони зняли з неї кайданки і всі пішли в бар. Вона вибачається перед потерпілою за свої неправомірні дії. А також пояснила, що вдень вона випила 2-3 бокали шампанського.

Додатково допитана в судовому засіданні 04.01.2024 року, обвинувачена ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого їй злочину визнала повністю та пояснила, що обставини викладені в обвинувальному акті відповідають дійсності. Вказала, що вона розуміла, що потерпіла є поліцейською. Зазначила, що вона особисто бачила як ОСОБА_4 завдала ударів потерпілій. ОСОБА_4 заважала поліції виконувати свої службові обов`язки. Ствердила, що вона нанесла декілька ударів в різні частини тіла потерпілої. А саме, вона наносила потерпілій удари ногами. А також, коли вона йшла по проїзній частині, вона теж наносила удари потерпілій. Визнає, що від їхніх з ОСОБА_4 дій виникли у потерпілої ті тілесні ушкодження, які вказані в обвинувальному акті. Просить вибачення у потерпілої. Позов визнає частково. Вказала, що вона усвідомлювала протиправність і незаконність своїх дій, проте тоді про це не думала. У вчиненому щиро розкаюється, просить суд суворо її не карати.

Потерпіла в судовому засіданні пояснила, що 12.06.2023 року приблизно о 00-15 год. в комендантський час, вона разом із ОСОБА_10 були на чергуванні 101, екіпаж «Сатурн». Рухаючись по вул. Садова-Сторожинецька вони побачили автомобіль Ауді А6, який рухався в комендантський час. Вони включили маячок та звукові сигнали. Автомобіль не зупинився, тоді вона повідомила про це по рації. По вул. Садова, 24 в м. Чернівці, автомобіль зупинився, з якого вийшов чоловік. У водія були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння. Водій відмовився від огляду. Вони з напарником почали складати протокол по ст. 130 КУпАП. Водій попросився в туалет, зайшов в заклад і втік. Потім до них підійшли дві дівчини, це були обвинувачені, які були з ознаками алкогольного сп`яніння. Вони почали конфлікт з ними, хотіли забрати авто. Обвинувачені почали нецензурно виражатись, з ними теж був ОСОБА_12 . Тоді вони попередили обвинувачених, що будуть на них складати протокол за хуліганство і вона почала затримувати ОСОБА_12 . В цей час обвинувачена ОСОБА_4 нанесла їй удар в грудну клітку рукою, хотіла другий раз, однак вона заблокувала. Потім вона підійшла до ОСОБА_5 , сказала що буде її затримувати, після чого остання стала наносити їй удари руками і ногами по черевній порожнині, по ногам, грудній клітині, всього приблизно 4 раз. Внаслідок цього, у неї випала рація з рук, коли вона стала піднімати її, обвинувачена стала наносити удари по тулубу і ногам, два рази. Потім почала втікати. Всього було нанесено біля 6 ударів. Вказала, що до ОСОБА_5 вона застосовувала кайданки та затримала її. ОСОБА_4 в цей час стала ззаду і нанесла їй ще один удар ногами. У ОСОБА_5 вона телефон не вибивала. Вона бачила, як остання знімала на телефон, коли затримували Василя. Після цих подій, вона викликала швидку, слідчо-оперативну групу та інший екіпаж. Слідчі дівчат так і не освідчили, бо вони втекли. Слідчі зняли з обвинувачених кайданки і відпустили в туалет в бар. У обвинувачених були явні ознаки алкогольного сп`яніння, зокрема запах з порожнини рота. Вказала, що її побиття тривало біля 10 хвилин. Її напарник відтягував дівчат від неї. Після цих подій вона пішла на суд-мед експертизу. В подальшому вся поліція це обговорювала, що якісь п`яні дівчата можуть побити поліцейську. Вважає, що таким чином порушена її честь і гідність. У неї був формений одяг, значок. Вважала, що якби не бронежилет, то сильніші були б тілесні ушкодження. У неї були синці і вона 4 дні була на лікарняному. Вона зазнала як фізичного болю, так і психологічний стрес, однак піти до психолога не було можливості. За наведених обставин, цивільний позов підтримує повністю. Просила суворо покарати обвинувачених.

Показання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відповідають фактичним обставинам обвинувачення і учасниками процесу не оспорюються.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд, за згодою всіх учасників судового розгляду, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , а також їхні захисники погодились на скорочений порядок судового слідства, без дослідження будь-яких доказів, крім їх особистого допиту та вивчення матеріалів кримінального провадження, які характеризують особи обвинувачених, матеріалів, які стосуються речових доказів та судових витрат, пояснивши, що рішення їх добровільне і наслідки, передбачені ч.3 ст.349 КПК України їм зрозумілі.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази треба дослідити та порядок їх дослідження, визнавши недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, враховуючи, що учасниками судового провадження не оспорюються доведеність вини обвинувачених та кваліфікація їх дій, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченими та іншими учасниками кримінального провадження змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд вважає, що дії обвинуваченої ОСОБА_4 , органами досудового розслідування за ч.1 ст. 28, ч.2 ст. 345 КК України, а саме: як вчинення умисного заподіяння працівникові правоохоронного органу побоїв та легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, вчиненого групою осіб без попередньої змови - кваліфіковані вірно. А також дії обвинуваченої ОСОБА_5 за ч.1 ст. 28, ч.2 ст. 345 КК України, а саме, як вчинення умисного заподіяння працівникові правоохоронного органу побоїв та легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, вчиненого групою осіб без попередньої змови - кваліфіковані вірно.

При встановлених обставинах, оцінюючи зібранідокази, суд вважає, що винуватість обвинувачених у вчиненні вищезазначених кримінальних правопорушень в судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання їх винними за вищевказаними статтями КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у відповідності зі ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особи винних та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Зокрема, суд враховує, що скоєні обвинуваченими злочини відповідно до ст. 12 КК України належить до категорії нетяжких злочинів.

Вивченням даних про особу обвинуваченої ОСОБА_4 встановлено, що вона є особою раніше не судимою, на обліку в психіатричній лікарні та у лікаря нарколога не перебуває, одружена, займається підприємницькою діяльністю, за місцем проживання характеризується позитивно.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 , передбаченою ст.66 КК України, суд визнає її щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , передбачених ст.67 КК України, судом не встановлено.

Вивченням даних про особу обвинуваченої ОСОБА_5 встановлено, що вона є особою раніше не судимою, на обліку в психіатричній лікарні та у лікаря нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_5 , передбаченою ст.66 КК України, суд визнає її щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_5 , передбачених ст.67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

За наведених обставин, суд вважає, що обвинуваченим слід призначити покарання в межах санкції ч.2 ст.345 КК України, а саме у вигляді 3 років обмеження волі.

Разом з тим, враховуючи щире каяття обвинувачених у вчиненні злочину, їхній молодий вік, те що обвинувачені раніше до кримінальної відповідальності не притягувались, а також враховуючи той факт, що вчинений обвинуваченими злочин належить до категорії нетяжких злочинів, суд вважає, за можливе застосувати до обвинувачених вимоги ст. 75 КК України, та призначити їм покарання з випробуванням, з покладанням на обвинувачених обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Суд вважає, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинувачених та запобігання вчинення ними нових злочинів.

Щодо заявленого цивільного позову потерпілої ОСОБА_8 у кримінальному провадженні суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 127 Кримінального процесуального кодексу України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.5 ст.128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 Кримінального процесуального кодексу України особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.

Під шкодою у кримінальному провадженні розуміються втрати, яких зазнала потерпіла сторона.

Відповідно до положень ч. 1 ст.129 КПК України суд, залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Якщо злочин передбачає заподіяння потерпілому шкоди (майнової, моральної чи фізичної), це є підставою виникнення, поряд з кримінальною, також і цивільно-правової відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 1177 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Шкода, яка підлягає стягненню в кримінальному провадженні має випливати з пред`явленого обвинувачення.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 року, при заподіянні особі моральної шкоди, обов`язок по її відшкодуванню покладається на винних осіб незалежно від того, чи була заподіяна потерпілому майнова шкода та чи відшкодована вона.

Як було встановлено судом потерпіла ОСОБА_8 звернулась до суду з позовними вимогами про відшкодування обвинуваченими ОСОБА_4 та ОСОБА_5 моральної шкоди у розмірі по 100 000 гривень з кожної.

На обґрунтування моральної шкоди потерпіла вказала на те, що в результаті протиправних дій обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вона зазнала у зв`язку з отриманням нею тілесних ушкоджень під час виконання нею службових обов`язків, душевних страждань, а також у приниженні її честі, гідності та ділової репутації як працівника поліції. Зазначила, що саме такий розмір моральної шкоди оцінений в тому числі із урахуванням поведінки відповідачів, які на протязі всього часу досудового та судового розслідування жодним чином не намагалися відшкодувати завдану їй моральну шкоду або вибачитись за скоєні діяння.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування шкоди враховуються вимоги розумності і справедливості.

При вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди потерпілому, суд враховує положення Постанови Пленуму ВСУ №4 від 31.03.1995 р., зокрема п. 4, який встановлює, що відповідно до ст.137 ЦПК (1502-06) у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. А також суд враховує п.9 вказаної Постанови, згідно якого розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Як встановлено судом та підтверджується висновком експерта №310 від 13.06.2023 року у потерпілої ОСОБА_8 внаслідок протиправних дій ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , було виявлено тілесні ушкодження: - синці в клубовій ділянці справа, по передньо-внутрішній поверхні правого стегна у верхній третині, у верхньому зовнішньому квадранті правої сідниці, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

При цьому, суд враховує, що зазначені тілесні ушкодження були спричинені потерпілій під час виконання нею своїх обов`язків як працівника поліції.

Суд також враховує, що внаслідок спричинення зазначених тілесних ушкоджень в житті потерпілої сталися негативні зміни у вигляді психологічного пригнічення, пов`язаного із неприємними спогадами про подію кримінального правопорушення, враховуючи і той факт, що зазначені події стали відомими і в колективі потерпілої (органах поліції). При цьому, суд зауважує, що на час ухвалення вироку обвинуваченими ОСОБА_4 та ОСОБА_5 потерпілій шкода не відшкодована жодним чином.

Виходячи із наведеного, суд вважає, що безумовно потерпіла зазнала моральних страждань внаслідок протиправних дій обвинувачених, які були спричинені в результаті ушкодження її здоров`я та приниження її гідності під час виконання службових обов`язків. Однак, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що заявлений потерпілою розмір моральної шкоди в сумі по 100 000 грн. з кожної обвинуваченої є завищеними та не відповідає засадам розумності та справедливості, а також є недоведеним у такому розмірі, а тому приходить до висновку, що заявлений цивільний позов підлягає задоволенню частково, та слід стягнути з обвинувачених на користь потерпілої по 35 000 гривень з кожної, як такий, що відповідає характеру кримінального правопорушення, ступеню вини обвинувачених, глибині фізичних та душевних страждань потерпілої, порушенню її звичайних життєвих зв`язків.

Окрім того, потерпілою було заявлено про те, що нею було понесено витрати на правничу допомогу у розмірі 20 000 гривень.

Згідно ст. 118 КПК України процесуальні витрати складаються із: 1) витрат на правову допомогу; 2) витрат, пов`язаних із прибуттям до місця досудового розслідування або судового провадження; 3) витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів; 4) витрат, пов`язаних із зберіганням і пересиланням речей і документів.

За змістом статті 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Відповідно до ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Статтею 141 ЦПК України регламентовано, що судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Крім цього, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема рішення від 30.03.2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02.07.2020 року в справі №362/3912/18.

При цьому, адвокатами обвинувачених було зауважено в судовому засіданні, що розмір витрат на правову допомогу є завищеним та просили його зменшити.

Як було встановлено судом, позивачем ОСОБА_8 було заявлено позовні вимоги про стягнення моральної шкоди з ОСОБА_4 на суму 100 000 грн. та ОСОБА_5 на суму 100 000 грн., однак суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог частково та необхідності стягнення з обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 по 35 000 грн. з кожної (спричиненої моральної шкоди).

Таким чином, судом було задоволено позовні вимоги у відсотковому відношенні на 35%, та відповідно відхилено їх у розмірі 65%.

Враховуючи вимоги ч.1 ст.141 ЦПК України щодо покладення на сторони судових витрат пропорційно розміру задоволених позовних вимог, заявлені позивачем витрати на правничу допомогу у розмірі 20 000 гривень у відсотковому відношенні до 35% становлять по 3500 гривень з кожної обвинуваченої.

Також в порядку ст. 100 КПК України підлягає вирішенню і доля речових доказів.

Керуючись ст.ст.100, 124, 368 - 370, 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.28, ч.2 ст. 345 КК України, і призначити їй покарання за даною статтею КК України у вигляді 3 (трьох) років обмеження волі.

На підставі ст.ст.75, 76 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо вона протягом 1 (одного) року не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї судом обов`язки, зокрема: буде періодично з`являтися для реєстрації в уповноважений орган з питань пробації, не виїжджатиме за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомлятиме уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

ОСОБА_5 , визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.28, ч.2 ст. 345 КК України, і призначити їй покарання за даною статтею КК України у вигляді 3 (трьох) років обмеження волі.

На підставі ст.ст.75, 76 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо вона протягом 1 (одного) року не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї судом обов`язки, зокрема: буде періодично з`являтися для реєстрації в уповноважений орган з питань пробації, не виїжджатиме за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомлятиме уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази по кримінальному провадженню, а саме:

Мобільний телефон марки Iphone 13 pro max, модель MLLE3ZD/А, об`єм пам`яті 256 Гб., ІМЕІ НОМЕР_2 , який згідно постанови слідчого від 12.06.2023 року визнаний речовим доказом по кримінальному провадженню та упакований до сейф пакету НПУ серії FPSP 5003374 та згідно квитанції №5667 переданий на зберігання в кімнату зберігання речових доказів СВ ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області - повернути ОСОБА_4 , за залежністю.

Скасувати арешт, накладений ухвалою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 14.06.2023 року на мобільний телефон Iphone 13 pro max, модель MLLE3ZD/А, об`єм пам`яті 256 Гб., ІМЕІ НОМЕР_2 , власником якого являється ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Мобільний телефон марки «іРhone 8 plus», модель MQ8U2LL/A, ІМЕІ НОМЕР_3 , об`єм пам`яті 64 Гб, вилучений у ОСОБА_5 , який згідно постанови слідчого від 12.06.2023 року визнаний речовим доказом по кримінальному провадженню та упакований до сейф пакету НПУ серії PSP 2173078 та згідно квитанції №5667 переданий на зберігання в кімнату зберігання речових доказів СВ ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області - повернути ОСОБА_5 , за залежністю.

Скасувати арешт, накладений ухвалою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 14.06.2023 року на мобільний телефон «іРhone 8 plus», модель MQ8U2LL/A, ІМЕІ НОМЕР_3 , об`єм пам`яті 64 Гб, вилучений у ОСОБА_5 .

Шість компакт дисків із відеозаписами з нагрудних камер відео спостереження та з відео реєстратора службового автомобіля УПП, які згідно постанови слідчого від 26 липня 2023 року визнані речовими доказами по кримінальному провадженню та зберігаються в матеріалах кримінального провадження - залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_8 в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди кошти у розмірі 35 000 (тридцять п`ять) тисяч гривень та витрати на правничу допомогу у розмірі 3500 (три тисячі п`ятсот) гривень.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_8 в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди кошти у розмірі 35 000 (тридцять п`ять) тисяч гривень та витрати на правничу допомогу у розмірі 3500 (три тисячі п`ятсот) гривень.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Чернівці.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченим та прокурору .

Суддя: ОСОБА_1