У Х В А Л А

судового засідання

28.11.2023 року м. Львів

Франківський районний суд м.Львова в складі

головуючого - судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

лікуючого лікаря-психіатра, представника заявника ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

особи, щодо якої вирішується питання ОСОБА_6

розглянувши у закритому судовому засіданні в м.Львові заяву КНП ЛОР «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» на предмет зміни застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом на надання амбулаторної психічної допомоги в примусовому порядку ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_1 -

в с т а н о в и в:

Голова ЛПК КНП ЛОР «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» ОСОБА_7 та лікуючий лікар-психіатр ОСОБА_4 звернулися в суд із заявою на предмет зміни застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом на надання амбулаторної психічної допомоги в примусовому порядку ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування заяви покликаються на те, що з 12.05.2023 року ОСОБА_6 знаходиться на примусовому лікуванні у Комунальному некомерційному підприємстві Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» на підставі ухвали Галицького районного суду м.Львова від 18 травня 2023 року, до якого застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

В процесі проведеного лікування (оланзапін, арипіпразол, рисперидон), реабілітаційних заходів ( раціональна психотерапія, психоосвітні бесіди, перегляд телеперидач, прогулянки в прогулянковому дворику) психічний стан пацієнта значно покращився: доступний мовному контакту. Всі види орієнтації збережені. Скарг не висловлює. В поведінці впорядкований. Розладів сприйняття, маячних ідей не виявляє. Мислення непослідовне, паралогічне. Емоційно знижений, одноманітний. Вольові процеси знижені. Залучається до простих реабілітаційних заходів. Цікавиться термінами лікування, перебування в стаціонарі. Активно спілкується з рідними (дружиною) по телефону. Суспільно- небезпечних тенденцій, дій за період перебування в лікарні не відмічалося. На першому плані в клінічній картині захворювання відмічається дефіцитарна симптоматика у вигляді помірно вираженого дефекту в емоційно- вольовій сфері. Стан ремісії.

14.11.2023 року гр. ОСОБА_6 був оглянутий комісією лікарів-психіатрів, що прийшла до висновку: ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_1 на даний час страждає «Параноїдною шизофренією, безперервний тип перебігу з помірно вираженим дефектом в емоційно-вольовій сфері, стан ремісії». Враховуючи, що ОСОБА_6 в даний час антисоціальних та суспільно-небезпечних тенденцій не виявляє, у зв`язку з покращенням і стабілізацією його психічного стану, позитивного ставлення до курсу лікування та необхідності його продовження у випадку виписки, а також бажанням дружини пацієнта забрати його з лікарні у разі його виписки застосування примусових заходів медичного характеру із звичайним наглядом не потребує. Рекомендовано: надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. У зав`язку чим, просять заяву задоволити.

У судовому засіданні лікуючий лікар-психіатр, представник заявника - ОСОБА_4 підтримала заяву на предмет зміниОСОБА_6 застосування примусових заходів медичного характеру, просила її задоволити, покликаючись на висновок комісії лікарів-психіатрів КНП ЛОР «ЛОКПЛ» № 249 від 14.11.2023р., відповідно до якого ОСОБА_6 рекомендовано надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку.

ОСОБА_6 у судовому засіданні заяву підтримав та пояснив, що йому стало краще, він знає, що він хворий, п`є ліки, хоче додому, буде жити з дружиною та буде лікуватись амбулаторно.

Захисник у судовому засіданні заяву психіатричного закладу підтримав. Просив змінити ОСОБА_6 примусові заходи медичного характеру на надання йому амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Прокурор у судовому засіданні заперечив щодо задоволення вказаної заяви, оскільки заявником не доведено відсутність ризиків щодо вчинення за умови зміни примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 нових суспільно небезпечних діянь та те, що його стан покращення має тимчасовий характер. Просить відмовити у задоволенні такої заяви.

Заслухавши пояснення учасників процесу та думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що слід відмовити у задоволенні заяви з наступних підстав.

Відповідно до ст. 95 КК України продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра), який надає особі таку психіатричну допомогу, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.

Згідно з ст.19 Закону "Про психіатричну допомогу" питання про продовження, зміну або припинення застосування примусового заходу медичного характеру вирішується судом у разі такої зміни стану психічного здоров`я особи, за якої відпадає необхідність застосування раніше призначеного заходу та виникає необхідність у призначенні іншого примусового заходу медичного характеру чи якщо особа видужала. Продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника закладу з надання психіатричної допомоги (лікаря-психіатра), який надає особі психіатричну допомогу. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, що обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів. Зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру може здійснюватися судом також за заявою особи, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру, або її захисника чи іншого законного представника, у разі якщо така особа за своїм станом здоров`я не може усвідомлено подати до суду відповідну заяву. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів закладу, в якому особі надається психіатрична допомога, або, у разі наявності, висновок обраного особою незалежного лікаря-психіатра.

Відповідно до ст.514 КПК України продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється на підставі ухвали суду, в межах територіальної юрисдикції якого застосовується цей захід чи відбувається лікування. Зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється, якщо особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, видужала або якщо внаслідок змін у стані її здоров`я відпала потреба в раніше застосовуваних заходах медичного характеру.

Відповідно до п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» від 3 червня 2005 року № 7 за змістом ст. 95 КК України, ст. 19 Закону «Про психіатричну допомогу» зміна примусового заходу медичного характеру може полягати лише в його пом`якшенні у зв`язку з поліпшенням психічного стану особи (наприклад, у переведенні її з психіатричного закладу з посиленим наглядом до закладу зі звичайним наглядом) чи у скороченні строку перебування у психіатричному закладі.

З наведеного випливає, що для зміни виду примусового заходу медичного характеру на м`якший (у даному випадку надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку) необхідне таке покращення психічного стану особи, при якому вона не становитиме очевидної небезпеки для себе або інших осіб.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_6 вчинив суспільно небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, що свідчить про підвищену суспільну небезпечність його дій і його особи в цілому.

З 12.05.2023 року до даного часу перебуває гр. ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_1 у Комунальному некомерційному підприємстві Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня», до якого застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом на підставі ухвалиГалицького районного суду м.Львова від 18 травня 2023 року.

Із висновку комісії лікарів-психіатрів щодо особи, до якої застосовується примусові заходи медичного характеру № 249 від 14.11.2023 року вбачається, що комісія лікарів-психіатрів дійшла до висновку, що момент огляду ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_1 на даний час страждає «Параноїдною шизофренією, безперервний тип перебігу з помірно вираженим дефектом в емоційно-вольовій сфері, стан ремісії». Враховуючи, що ОСОБА_6 в даний час антисоціальних та суспільно-небезпечних тенденцій не виявляє, у зв`язку з покращенням і стабілізацією його психічного стану, позитивного ставлення до курсу лікування та необхідності його продовження у випадку виписки, а також бажанням дружини пацієнта забрати його з лікарні у разі його виписки застосування примусових заходів медичного характеру із звичайним наглядом не потребує. Рекомендовано: надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Висновок комісії лікарів психіатрів не має для суду наперед встановленої сили і підлягає оцінці у сукупності з іншими доказами, відомостями та обставинами, які підлягають встановленню при вирішенні питання, порушеного у заяві керівника закладу з надання психіатричної допомоги.

У судовому засіданні лікуючим лікарем-психіатром, представником заявника було підтверджено, що ОСОБА_6 для забезпечення стабільного його стану психічного здоров`я потребує постійного приймання медичних препаратів.

Крім цього, на даний час та на час вчинення суспільно суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України ОСОБА_6 продовжує страждати захворюванням.

Суд також звертає увагу на те, що метою примусових заходів медичного характеру є не тільки обов`язкове лікування особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, але й запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь (ст. 92 КК України).

За таких обставин, вказаний висновок комісії лікарів-психіатрів № 249 від 14.11.2023 відносно ОСОБА_6 є передчасним та недостатньо обґрунтованим, а враховуючи, що перебування у медичному закладі ОСОБА_6 є нетривалим(менше року), а тому не доводить, що покращення психічного стану ОСОБА_6 носить стабільний та тривалий характер і що він спроможний дотримуватися підтримуючого лікування вдома.

А тому, суд вважає, що зазначений висновок не доводить, що особа видужала або внаслідок змін її здоров`я відпала потреба в раніше застосованих заходах медичного характеру, а також, що психічний стан ОСОБА_6 на час звернення із заявою до суду настільки змінився, що він не становитиме суспільної небезпеки для себе та оточуючих.

Разом з тим, по даній справі відсутні дані щодо місця проживання ОСОБА_6 та з ким у разі зміни йому примусових заходів на надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку буде він проживати та хто з близьких осіб зможе впливати на його поведінку, оскільки як з`ясовна у судовому засіданні, що підтверджуючих документів, що він одружений у справі не має, а тому долучена прохання від гр. ОСОБА_8 від 25.10.2023 року є безпідставна.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.

Згідно з підпунктом «е» пункту 1 статті 5 Конвенції кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом:… (е)... законне затримання психічнохворих...».

Під час розгляду даної справи, зазначений висновок суду також узгоджується із практикою ЄСПЛ, зокрема з висновками Суду у справі «Горшков проти України», за наявності доказів, які вказують на те, що особа страждала на психічне захворювання такого виду та рівня небезпечності, примусове ув`язнення в лікарні виправдовується лікуванням заявника та захистом інших членів суспільства. Тоді як стан здоров`я заявника поліпшується, соціальна загроза може тривати до повного його видужання. Навіть якщо стан здоров`я особи вважається покращеним, який не вимагає посиленого та суворого нагляду, певна полегшена форма нагляду за заявником вважається необхідною.

З огляд на вищезазначене, суд з`ясувавши всі обставини даної заяви, вивчивши долучені документи до такої заяви тазаслухавши пояснення учасників процесу, приходить до висновку, що слід відмовити у задоволенні даної заяви.

Керуючись ст. ст.92-95 КК України, ст. ст. 372, 376, 512-514 КПК України -

постановив:

у задоволенні заяви КНП ЛОР «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» на предмет зміни застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом на надання амбулаторної психічної допомоги в примусовому порядку ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу в порядку та строки визначені ст.395 КПК України, протягом семи днів з дня її оголошення до Львівського апеляційного суду. Оскарження ухвали не зупиняє її дії.

Повний текст ухвали проголошено 04 грудня 2023 року об 15 годині 15 хвилин.

Суддя ОСОБА_1