Справа № 489/414/24
Провадження № 1-кп/489/652/24
Ленінський районний суд міста Миколаєва
Вирок

іменем України

23 січня 2024 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді ОСОБА_1 , розглянувши у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження обвинувальний акт та додані до нього матеріали щодо вчинення кримінальних проступків у кримінальному провадженні №0000439 від 22.12.2023 за обвинуваченням

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Завалля Гайворонського району Кіровоградської області, громадянина України, із професійно-технічною освітою, військовослужбовця ЗСУ, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 та ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України,

встановив:

Відповідно до обвинувального акту на початку 2022 року (точні дату та час не встановлено) ОСОБА_2 , з метою отримання можливості керування транспортними засобами, діючи всупереч пункту 20 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 340 від 08.05.1993, та з метою подальшого використання підробленого документу, у незаконний спосіб вирішив придбати підроблене посвідчення водія через мобільний додаток «Viber».

Виконуючи задумане, ОСОБА_2 через інтернет-листування у додатку «Viber» спонукав невстановлену особу продати йому підроблене посвідчення водія. З цією метою в інтернет-листуванні останній надав невстановленій особі свої анкетні дані, а також своє фотозображення, чим усунув перешкоди на шляху вчинення кримінального правопорушення та сприяв вчиненню невстановленою особою підроблення посвідчення водія, будучи пособником, з метою подальшого використання даного документа у власних цілях.

Таким чином, судом в межах судового розгляду, визначених ст. 337 КПК України, встановлено, що обвинувачений ОСОБА_2 вчинив пособництво у підробленні посвідчення з метою його використання, тобто скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 27 та ч. 1 ст. 358 КК України.

Крім того, на початку 2022 року (точні дату та час не встановлено) ОСОБА_2 , з метою отримання можливості керування транспортними засобами, діючи всупереч пункту 20 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 340 від 08.05.1993, використовуючи мобільний додаток «Viber», придбав у невстановленої особи (шляхом оплатного замовлення та пересилання) підроблений офіційний документ зі своїм зображенням посвідчення водія серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після чого, будучи обізнаним, що вказане посвідчення є підробленим, почав його використовувати.

21.12.2023 о 12.42 год. ОСОБА_2 пересувався на автомобілі марки «BMW 523», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , та поблизу будинку № 220 по вул. Троїцькій у м. Миколаєві був зупинений працівниками УПП в Миколаївській області за порушення Правил дорожнього руху, та під час встановлення особи водія ОСОБА_2 надав працівникам УПП в Миколаївській області ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підроблене посвідчення водія серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_2 , з правом керувати транспортними засобами категорії «В» та «С».

Таким чином, судом в межах судового розгляду, визначених ст. 337 КПК України, встановлено, що обвинувачений ОСОБА_2 вчинив використання завідомо підробленого документа, тобто скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 358 КК України.

Під час досудового розслідування підозрюваний ОСОБА_2 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності.

До суду прокурор надіслав обвинувальний акт з клопотанням про його розгляд у спрощеному провадженні, до якого додані: письмова заява підозрюваного ОСОБА_2 від 18.01.2024, складена в присутності захисника ОСОБА_5 , щодо беззаперечного визнання ним своєї винуватості у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 та ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами вчинення кримінального правопорушення, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою статті 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні; а також матеріали досудового розслідування (кримінального провадження №0000439 від 22.12.2023), у тому числі документи, які засвідчують беззаперечне визнання підозрюваним ОСОБА_2 своєї винуватості.

Розглянувши обвинувальний акт, додані до нього матеріали та матеріали кримінального провадження, суд вважає доведеним, що ОСОБА_2 своїми умисними діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 27 та ч. 1 ст. 358 КК України, а саме: пособництво у підробленні посвідчення з метою його використання, та кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 358 КК України, а саме: використання завідомо підробленого документа.

При призначенні покарання суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, обвинувачений вчинив кримінальні правопорушення, які відповідно до ст. 12 КК України є кримінальними проступками, раніше не судимий, має на утриманні малолітню дитину, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, за медичною допомогою не звертався.

Обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання ОСОБА_2 , суд визнає вказане в обвинувальному акті щире каяття.

Обставин, які згідно зі ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_2 , судом не встановлено.

Ураховуючи обставини вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, який є військовослужбовцем, має на утриманні малолітню дитину, раніше не судимий, не має негативної характеристики, визнання ним своєї вини, наявність обставини, що пом`якшує покарання, та відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає за необхідне призначити ОСОБА_2 покарання у виді штрафу відповідно до санкцій статей, за якими він обвинувачується, та необхідність призначення йому остаточного покарання на підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань.

Цивільний позов не заявлявся.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України.

Згідно з ч. 2 ст. 124 КПК України, з обвинуваченого підлягають стягненню на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів.

Заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду міста Миколаєва від 25.12.2023 у справі № 489/8537/23, підлягають скасуванню.

Судом встановлено, що відносно ОСОБА_2 у даному кримінальному провадженні запобіжний захід не застосовувався, у зв`язку з чим суд не вбачає підстав для застосування відносно нього запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Керуючись статтями 369-371, 373, 374, 376, 381, 382 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 та ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч. 5 ст. 27 та ч. 1 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 8500 (вісім тисяч п`ятсот) грн;

- за ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 680 (шістсот вісімдесят) грн.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання призначених покарань остаточно до відбуття визначити ОСОБА_2 покарання у виді штрафу в розмірі п`ятисот двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 8840 (вісім тисяч вісімсот сорок) грн.

Речові докази: посвідчення водія НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та DVD-диск з відеозаписом залишити в матеріалах судового провадження.

Заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду міста Миколаєва від 25.12.2023 у справі № 489/8537/23, - скасувати.

Стягнути і з ОСОБА_2 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта Миколаївського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України в сумі 3029 (три тисячі двадцять дев`ять) грн 12 копійок.

Запобіжний захід обвинуваченому до набрання вироком законної сили не застосовувати.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд міста Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його оголошення.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Копію вироку не пізніше наступного дня після його ухвалення надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1