Суворовський районний суд міста Одеси Справа № 523/9158/23
Провадження №1-кп/523/1304/23
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

10.10.2023 року Суворовський районний суд м.Одеси в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі матеріали кримінального провадження №0001276 від 28.11.2022 року відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Одеси, громадянина України, маючого вищу освіту, офіційно не працює, одружений, має на утримання неповнолітнього сина 2014 року народження, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , має статус тимчасово переміщеної особи, фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

по звинуваченню в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 27.11.2022 приблизно о 15 годині 20 хвилині (більш точний час не встановлений), керуючи технічно справним автомобілем «Маzda 3» з реєстраційним номером НОМЕР_1 , здійснюючи рух по вул. Миколаївська дорога з боку просп. Добровольського в напрямку вул. Отамана Головатого в м.Одесі, де організований двосторонній, дворядний у кожному з напрямків рух та наявна одна реверсивна смуга посередині, у першій від правого краю смузі свого напрямку руху в денний час доби по сухому асфальтованому дорожньому покриттю, діючи необережно, в порушення вимог п. 18.1 Правил і дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001р., не зупинивши керований ним транспортний засіб перед нерегульованим пішохідним переходом навпроти буд. 297 по вул. Миколаївська дорога в м. Одесі, не врахував дорожню обстановку, а саме не переконався, що це буде безпечним для усіх учасників дорожнього руху, зокрема для пішоходів, які у той час перетинали проїжджу частину дороги по нерегульованому пішохідному переході, внаслідок чого здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_4 , який у той час перетинав проїзну частину вул. Миколаївська дорога по нерегульованому пішохідному переходу з ліво на право за ходом руху автомобіля «Маzda 3» з реєстраційним номером НОМЕР_1 .

При цьому, в умовах даної дорожньо-транспортної пригоди дії водія автомобіля «Маzda 3» з реєстраційним номером НОМЕР_1 ОСОБА_5 регламентувалися вимогами пункту 18.1 Правил дорожнього руху, відповідно до яких він повинен був, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу в крайній правій смузі руху проїзної частини вул. Миколаївська дорога м. Одеси, на якому вже перебувають пішоходи, дати дорогу пішоходам, для чого заздалегідь зменшити швидкість, а при необхідності зупинитися, щоб не створювати перешкоди або небезпеки. При належному виконанні вищевказаних вимог Правил дорожнього руху ОСОБА_5 мав технічну можливість запобігти наїзду на ОСОБА_4 , а тому його дії знаходяться в причинному зв`язку з даною дорожньо-транспортною подією.

У результаті ДТП ОСОБА_4 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому зовнішнього виростку правої великогомілкової кістки, переломи 8-9-го ребер зліва, садна голови, області правого променевого-зап`ясткового та лівого гомілкового суглобів, що спричинили тривалий розлад здоров`я строком понад 21 день і за цим критерієм згідно п.п. 2.2.2 та 4.6 Правил судово-медичного визначення ступені тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995, відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Під час допиту у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винним себе визнав повністю, по суті звинувачення пояснив, що 27.12.2022 року у денний час доби він керував автомобілем «Маzda-3» д/н НОМЕР_2 по вул.Миколаївська дорога в крайній правій смузі у напрямку вул.Атамана Головатого в м.Одесі. Він їхав слідом за мікроавтобусом, який почав різко гальмувати перед пішохідним переходом, він також застосував гальмування, але при цьому скоїв наїзд на пішохода, який був на переході. Після наїзду він зупинився, надав потерпілому першу допомогу та викликав швидку та поліцію. Позов прокурора визнає у повному обсязі. Потерпілому відшкодував лише 500 гривень, оскільки не мав можливості відшкодувати більше, так як його родина через війну втратила квартиру та він залишився без роботи. Провину визнає, просить не позбавляти його посвідчення водія.

Потерпілий ОСОБА_4 у судовому засіданні підтвердив обставини ДТП та просив задовольнити цивільний позов прокурора повністю, щодо своїх збитків, то зазначив, що має намір вирішувати питання, щодо відшкодування у цивільному порядку.

Так як обвинувачений свою вину визнав повністю, підтвердив обставини скоєного злочину, погодився на спрощену форму судового розгляду, а саме просив не досліджувати докази які ніхто не оспорює, що передбачено ст.349 ч.3 КПК України, наслідки застосування якої роз`яснені учасникам розгляду, суд з`ясувавши думку учасників процесу, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Таким чином, згідно викладеного, суд вважає, що дії ОСОБА_5 необхідно кваліфікувати:

- по ст.286 ч.1 КК України за ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

При призначенні виду і міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд, враховує характер і ступень тяжкості скоєного злочину, що відноситься згідно ст.12 КК України до категорії не тяжких злочинів, наслідки для потерпілого, також повною мірою вивчена особа обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, збитки потерпілому не відшкодував, провину визнав повністю та щиро покаявся у скоєному.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватись вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обгрунтованості та індивідуалізації покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Згідно з п.3 вищезазначеної Постанови, визнаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали).

Відповідно до вимог ст.50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а при його призначенні суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, та обставини що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання.

Обставини, згідно ст.67 КК України, що обтяжують покарання відсутні.

Обставини, згідно ст.66 КК України, що пом`якшують покарання щире каяття.

Під час винесення вироку, судом прийняті до уваги всі вище зазначені обставини, ставлення обвинуваченого до скоєного злочину, думку прокурора, потерпілого, які вважали необхідним призначити обвинуваченому покарання у виді обмеження волі з іспитовим терміном та з позбавленням права керувати транспортними засобами, думку обвинуваченого, який просив призначити покарання у виді обмеження волі з іспитовим строком без позбавлення права керування транспортним засобом.

Цивільний позов прокурора підлягає задоволенню, оскільки визнаний обвинуваченим та доведений суду в повному обсязі.

Витрати на залучення експертів складають 5145,07 гривень визнані обвинуваченим та підлягають стягненню з останнього.

Питання про долю речових доказів по провадженню, суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.128, 129, 368, 370, 373, 374, 376 КПК України, ст.1167 ЦК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у скоєні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначити йому покарання у вигляді 1-го (одного) року обмеження волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування основного покарання у вигляді обмеження волі з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Відповідно до пунктів 1-2 ч.1 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти даний орган про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Міра запобіжного заходу обвинуваченому не обиралась та скасуванню не підлягає.

Цивільний позов прокурора ОСОБА_3 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 паспорт серії НОМЕР_3 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь КНП «Міська клінічна лікарня №11» Одеської міської ради , р/р: НОМЕР_5 АТ «Ощадбанк» 13502,52 (тринадцять тисяч п`ятьсот дві гривні пятьдесят дві копійки) витрати на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_4 .

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 паспорт серії НОМЕР_3 (РНОКПП НОМЕР_4 ), на користь Держави 5145,07 (п`ять тисяч сто сорок п`ять гривень сім копійок) - вартість проведених судових експертиз.

Зняти арешт з автомобіля марки «Маzda-3» д/н НОМЕР_2 , шасі НОМЕР_6 який був повернутий ОСОБА_6 вважати повернутим за належністю.

Копію вироку, негайно після оголошення вручити учасникам процесу.

На вирок може бути подано апеляцію до Одеського Апеляційного суду через Суворовський районний суд м.Одеси протягом тридцяти діб з моменту його проголошення, для осіб які перебувають під вартою, тридцять діб з моменту вручення копії вироку.

Суддя: