Справа № 708/300/21
Провадження № 1-кп/708/3/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2023 року м. Чигирин

Чигиринський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретарів судових засідань ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Чигиринського районного суду Черкаської області кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.11.2019 за № 0000482, за яким:

- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Геронимівка Черкаського району Черкаської області, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , з вищою освітою, працевлаштований, одружений, маючий на утриманні двох малолітніх дітей, зі спеціальним званням капітан поліції, інвалід війни ІІ групи, депутат Леськівської сільської ради VІІІ скликання, раніше не судимий,-

обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України;

за участю:

прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

захисника -адвоката ОСОБА_10 ,

потерпілого ОСОБА_11 ,

представника потерпілого - адвоката ОСОБА_12 ,

представниці цивільного

відповідача ОСОБА_13 ,

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.

Органом досудового розслідування ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, а саме: перевищенні влади, тобто умисному вчиненні працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав чи повноважень, що завдали істотної шкоди охоронюваним законом правам, інтересам окремих громадян, супроводжувалися насильством, болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого, діями, за відсутності ознак катування.

Досудовим розслідуванням установлено, що ОСОБА_9 відповідно до наказу начальника Головного управління Національної поліції в Черкаській області від 07.10.2019 № 238 о/с призначений на посаду начальника Чигиринського відділення поліції Смілянського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області та має спеціальне звання капітан поліції.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 62 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський під час виконання покладених на поліцію повноважень є представником держави.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» від 23.12.1993 зі змінами та доповненнями - до правоохоронних органів належать органи Національної поліції України.

Отже, ОСОБА_9 , обіймаючи посаду начальника Чигиринського відділення поліції Смілянського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області, з моменту призначення на зазначену посаду був працівником правоохоронного органу, постійно здійснював функції представника влади, а тому відповідно до ч. 3 ст. 18 КК України був службовою особою.

Статтею 3 Конституції України передбачено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до ст. 28 Конституції України кожен має право на повагу до його гідності. Ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню.

Статтею 29 Конституції України визначено, що кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність.

Статтею 64 Конституції України передбачено, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про Національну поліцію» завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сфері охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про Національну поліцію» ОСОБА_9 як працівник поліції повинен діяти виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

У своїй службовій діяльності ОСОБА_9 згідно зі ст. 6 Закону України «Про Національну поліцію» повинен керуватися принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про Національну поліцію» ОСОБА_9 зобов`язаний забезпечувати дотримання прав і свобод людини, гарантовані Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяти їх реалізації.

Поліцейським за будь-яких обставин заборонено сприяти, здійснювати, підбурювати або терпимо ставитися до будь-яких форм катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність, поводження чи покарання.

У разі виявлення таких дій, кожен поліцейський зобов`язаний негайно вжити всіх можливих заходів щодо їх припинення та обов`язково доповісти безпосередньому керівництву про факти катування та наміри їх застосування. У разі приховування фактів катування або інших видів неналежного поводження поліцейськими, керівник органу протягом доби з моменту отримання відомостей про такі факти зобов`язаний ініціювати службове розслідування та притягнення винних до відповідальності, а також повідомити про це орган досудового розслідування, уповноважений на розслідування відповідних злочинів, вчинених поліцейськими.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» на ОСОБА_9 як працівника поліції покладено, серед іншого, обов`язки: п. 1 неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; п. 2 професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; п. 3 поважати і не порушувати права і свободи людини; тощо.

Згідно з ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» на поліцію покладені, серед іншого, такі повноваження як здійснення превентивної та профілактичної діяльності, спрямованої на запобігання вчиненню правопорушень; вжиття заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок учинення кримінального, адміністративного правопорушення; тощо.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський захід - це дія або комплекс дій превентивного або примусового характеру, що обмежує певні права і свободи людини та застосовується поліцейськими згідно із законом для забезпечення виконання покладених на поліцію повноважень.

Обраний поліцейський захід має бути законним, необхідним, пропорційним та ефективним і припиняється, якщо досягнуто мети його застосування, якщо неможливість досягнення мети заходу є очевидною або якщо немає необхідності в подальшому застосуванні такого заходу. Поліцейському заборонено застосовувати будь-які інші заходи, ніж визначені Законом України.

Згідно зі ст. 30 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для виконання покладених на неї завдань вживає заходів реагування на правопорушення, визначені Кодексом України про адміністративні правопорушення та Кримінальним процесуальним кодексом України на підставі та в порядку, визначених законом.

Відповідно до ст. 42 Закону України «Про Національну поліцію» фізичним впливом є застосування будь-якої фізичної сили, а також спеціальних прийомів боротьби з метою припинення протиправних дій правопорушників.

Статтею 43 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліцейський зобов`язаний заздалегідь попередити особу про застосування фізичної сили, спеціальних засобів і вогнепальної зброї і надати їй достатньо часу для виконання законної вимоги поліцейського, крім випадку, коли зволікання може спричинити посягання на життя і здоров`я особи чи та/або поліцейського або інші тяжкі наслідки, або в ситуації, що склалася, таке попередження є невиправданим або неможливим.

Крім того, згідно із ч. 1 ст. 44 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може застосовувати фізичну силу, у тому числі спеціальні прийоми боротьби (рукопашного бою), для забезпечення особистої безпеки або/та безпеки інших осіб, припинення правопорушення, затримання особи, яка вчинила правопорушення, якщо застосування інших поліцейських заходів не забезпечує виконання поліцейським повноважень, покладених на нього законом.

Для забезпечення публічної безпеки і порядку відповідно до ст. 45 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський застосовує спеціальні засоби, визначені цим Законом. Кайданки та інші засоби обмеження рухомості застосовуються: а) до особи, яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення та чинить опір поліцейському або намагається втекти; б) під час затримання особи; в) під час конвоювання (доставляння) затриманого або заарештованого; г) якщо особа своїми небезпечними діями може завдати шкоду собі і оточуючим; ґ) проведення процесуальних дій з особами у випадках, коли вони можуть створити реальну небезпеку оточуючим або собі.

Відповідно до ст.ст. 3 та 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, нікого не може бути піддано катуванню або нелюдському чи такому, що принижує гідність, поводженню або покаранню. Кожен має право на свободу та особисту недоторканність.

Отже, будучи наділеним обов`язками дотримуватися та виконувати положення вказаних вище нормативних документів, ОСОБА_9 , діючи всупереч вимогам ст.ст. 3, 19, 28, 29, 64 Конституції України, ст.ст. 6, 7, 8, 29, 30, 43, 44 Закону України «Про Національну поліцію», маючи спеціальне звання капітан поліції, вчинив передбачене кримінальним законом суспільно небезпечне діяння, а саме перевищення влади, тобто умисне вчинення працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав чи повноважень, що завдали істотної шкоди охоронюваним законом правам, інтересам окремих громадян, супроводжувалися насильством, болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого, діями, за відсутності ознак катування, за наступних обставин.

ОСОБА_9 12.11.2019, близько 15 год. 30 хв., під час виконання своїх службових обов`язків, будучи одягнутим у формений одяг, разом із іншим працівником поліції - ОСОБА_14 , а також трьома працівниками ДП «Чигиринське лісове господарство» ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , прибув до домоволодіння АДРЕСА_2 , яке знаходилося у фактичному володінні та користуванні ОСОБА_11 , з метою з`ясування обставин вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, в рамках кримінального провадження № 0000478 від 12.11.2019.

Після чого, не маючи жодних правових підстав та повноважень для проведення процесуальних, слідчих (розшукових) дій в рамках кримінального провадження № 0000478, ОСОБА_9 зайшов на територію домоволодіння АДРЕСА_2 , з метою проведення огляду транспортного засобу - трактора, який там знаходився.

ОСОБА_11 , помітивши на території свого домоволодіння працівника поліції ОСОБА_9 , звернувся до останнього з вимогою представитися та залишити територію домоволодіння у зв`язку із відсутністю у того законних підстав перебувати на вказаній території. Однак вимогу ОСОБА_11 залишити територію домоволодіння ОСОБА_9 проігнорував.

З метою фіксації неправомірних дій працівника поліції ОСОБА_9 . ОСОБА_11 почав застосовувати фото-відеозйомку на належний йому мобільний телефон «Samsung J7», на що ОСОБА_9 відреагував агресивно, у повній невідповідності до ситуації яка склалася, та активними діями, спрямованими на недопущення фото-відеофіксації, вибив правою рукою з рук ОСОБА_11 мобільний телефон.

Після цього ОСОБА_9 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, виходячи за межі наданих йому повноважень, діючи в порушення вимог ст.ст. 29, 42, 43, 44 Закону України «Про Національну поліцію», достовірно знаючи про відсутність правових підстав для здійснення заходів, що обмежують права та свободи потерпілого, умисно, явно перевищуючи владу, безпідставно, без заздалегідь зробленого попередження, застосував до ОСОБА_11 , який жодним чином опору працівникам поліції не чинив та будь-яких неправомірних дій не вчиняв, поліцейські заходи примусу, які в цьому випадку явно не були необхідними, пропорційними та ефективними, а саме з метою припинення ОСОБА_11 фото-відеофіксації його поведінки, наніс останньому удар правою рукою в область тулубу.

З метою свого захисту ОСОБА_11 руками схопився за куртку ОСОБА_9 , після чого останній повалив його на землю, де лежали металеві труби, внаслідок падіння на які ОСОБА_11 отримав тілесні ушкодження голови, обличчя та зазнав фізичного болю.

У подальшому, знаходячись у положенні сидячи на ОСОБА_11 , який лежав на землі обличчям до низу, ОСОБА_9 , діючи умисно, цілеспрямовано, продовжуючи перевищувати владу, застосовуючи силу, завів руки ОСОБА_11 за спину, завдаючи тому додатково фізичного болю. Насильницькі дії щодо ОСОБА_11 ОСОБА_9 припинив після втручання матері останнього - ОСОБА_18 .

Внаслідок неправомірних дій працівника поліції ОСОБА_9 . ОСОБА_11 отримав ушкодження у вигляді травми голови зі струсом головного мозку, садно обличчя, які належать до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, а також садна передньої черевної стінки, що належать до легких тілесних ушкоджень, чим спричинив істотну шкоду охоронюваним законом інтересам, правам ОСОБА_11 на повагу до гідності, свободу та особисту недоторканність, передбачені ст.ст. 28, 29 Конституції України.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_9 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення за наведених вище обставин не визнав у повному обсязі та надав показання, що станом на 12.11.2019 він обіймав посаду начальника Чигиринського ВП Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області. У цей день приблизно у обідній час зі служби 102 надійшло повідомлення про незаконну порубку лісу за зверненням працівників лісгоспу. ОСОБА_9 , як начальнику ВП, зателефонував та доповів про подію хтось із чергових, хто саме він вже не пам`ятає. До цього на оперативних нарадах керівництвом ГУНП в Черкаській області було наголошено, що розслідування екологічних злочинів є пріоритетним та у випадку їх виявлення наявна потреба обов`язкової участі начальника відділу поліції у розслідуванні таких злочинів.

Після отримання повідомлення про незаконну порубку лісу ОСОБА_9 дав вказівку направити на місце події слідчо-оперативну групу та виїхав разом із ними. До складу групи входили працівники Сектору реагування патрульної поліції та начальник сектору кримінальної поліції ОСОБА_14 .

Під час опрацювання вказаного виклику разом із працівниками лісгоспу на території с. Стецівка Чигиринського району Черкаської області, виїхавши із лісу вони побачили дерев`яний навіс і зупинились, після чого усі разом вийшли із автомобіля. Місце їх зупинки було більше схоже на перехрестя доріг, оскільки обидві дороги за їх зовнішнім виглядом були рівнозначними і ними користувались усі бажаючі. По напрямку руху однієї із доріг стояв трактор. Від нього відстань до найближчого домоволодіння була близько 20-30 метрів. ОСОБА_14 пішов до першого найближчого домоволодіння, а ОСОБА_9 пішов по ґрунтовій дорозі до трактора. Побачивши цей трактор обвинувачений був упевнений, що із використанням його була проведена незаконна рубки лісу, оскільки у цього трактора були відповідні «прихвати» для волочіння. Хвіртка та ворота найближчого домоволодіння були розташовані в стороні, ближче до будинку поодаль від дороги.

У цей час, коли ОСОБА_9 рухався по дорозі у напрямку трактора, до нього вибіг ОСОБА_11 , який просив представитися. Зі слів потерпілого неможливо було визначити, що вони можуть перебувати на території його домоволодіння. Можливо через це і виник конфлікт. Обвинувачений, будучи впевненим, що рухається по дорозі, пояснив ОСОБА_11 , що він не у його дворі перебуває і має намір лише сфотографувати трактор. Згідно до ЗУ «Про національну поліцію» фото та відеофіксація слідів злочину є превентивними заходами. У свою чергу ОСОБА_11 блокував йому прохід, при цьому поводив себе дуже схвильовано. Згодом між ними розпочалась словесна перепалка. У цей час потерпілий тримав у руках телефон, проте відеозйомку не проводив. Поряд із місцем їх спілкування на землі лежали якісь металеві конструкції, а саме труби, кутники та інше. Обвинувачений намагався підійти ближче до трактора, натомість ОСОБА_11 своїми активними діями йому перешкоджав. ОСОБА_9 та ОСОБА_11 стояли один навпроти одного, обвинувачений намагався обійти потерпілого, але останній переміщуючись перед ОСОБА_9 перекривав йому дорогу та блокував можливість рухатися далі, кричав: «Мамо!.. Бьють!..». Згодом переміщуючись вони зіткнулись один із одним, у цей момент ОСОБА_11 зачепився ногою за металеві труби, які лежали на землі, та почав падати, схопившись у цей момент за одяг ОСОБА_9 потягнув його за собою. Оскільки все відбувалось швидко та неочікувано для обвинуваченого, то вони разом із потерпілим впали на бік на металеві труби, обвинувачений вдарився об них стегном, після чого встав і обтрусився. У цей момент до них підбігла жінка, як згодом стало відомо це була мати потерпілого, та почала кричати. Згодом до них підбіг ОСОБА_14 . Під час спілкування після словесної перепалки ОСОБА_9 пояснив, що наразі проводяться первинні слідчі дії по виявленню осіб, причетних до незаконної порубки лісу, яка мала місце вночі. Згодом вони всі разом по цій дорозі вийшли до місця стоянки автомобіля, на якому приїхали.

Після цього ОСОБА_9 зателефонував на спецлінію 102 та повідомив про неможливість проведення огляду трактора. Також вони поспілкувались із ОСОБА_11 . На той момент часу потерпілий мав подряпину від труби, на яку впав, інших ушкоджень у нього не було. Кулаком руки ОСОБА_9 потерпілому ударів не наносив.

Також додатково обвинувачений показав, що згодом йому стало відомо про звернення до правоохоронних органів ОСОБА_19 щодо проведеного обшуку на території його домоволодіння. На вказаний виклик виїжджали працівники СРПП ОСОБА_20 та ОСОБА_21 цього ж дня близько 19-00 год. З їх слів обвинуваченому відомо, що коли вони приїхали на місце виклику, то там одночасно були присутні учасники даного кримінального провадження, а саме потерпілий та особи, які згодом стали свідками. Ще тоді вони запевняли, що будуть ініціювати питання про притягнення ОСОБА_9 до кримінальної відповідальності за нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_11 . Також додав, що свідків ОСОБА_22 та ОСОБА_23 на місці конфлікту не було і не могло бути.

Потерпілий ОСОБА_11 під час його допиту надав суду показання, якими підтвердив, що на той період часу у домоволодінні по АДРЕСА_2 потерпілий проживав сам, навпроти через дорогу проживала його мати. 12.11.2019 близько 11-00 год він приїхав до дому за місцем проживання у с. Стецівка з нічної зміни з хлібзаводу та ліг спати. Коли прокинувся, то хотів розтопити піч, тому пішов на двір за дровами. У цей час під`їхав автомобіль УАЗ та із нього вийшли двоє працівників поліції одягнені у однострій, одним із них був ОСОБА_9 , інші особи, які приїхали разом із ними, залишались на дорозі, але скільки їх точно було потерпілий не знає.

У дворі за місцем проживання ОСОБА_11 стояв трактор. Поліцейські йшли до потерпілого, тому він почав знімати їх дії із використанням камери власного мобільного телефону. Побачивши це ОСОБА_9 вибив із рук телефон, після чого ОСОБА_11 почав кричати та кликати мати, яка живе у іншому домоволодінні навпроти. ОСОБА_9 наніс потерпілому удар кулаком руки в область тулуба, а після удару взяв обома руками і вони впали, потерпілий на праву сторону. На крики ОСОБА_11 у двір прибігла мати, яка також почала фіксувати на телефон події, що мали місце. Після бійки працівники поліції поїхали.

Увечері ОСОБА_11 було погано, а вночі нудило. На наступний день увечері потерпілий став ще гірше себе почувати. Коли зателефонував братові, то останній сказав, що треба їхати у лікарню та відвіз його туди. Вже у лікарні до нього приїжджали працівники поліції. Загалом потерпілий лікувався близько 7-9 днів, у цей період часу працівник поліції на ім`я ОСОБА_24 оглядав його мобільний телефон та скопіював собі відео з місця події.

Свідок ОСОБА_18 під час її допиту надала показання, що вона є матір`ю ОСОБА_11 , вони разом із сином проживають у с. Стецівка у сусідніх домоволодіннях, які розташовані один навпроти одного. 12.11.2019 вона синові готувала обід на кухні, почула якісь крики, гавкіт собак та крики сина «Ма! ОСОБА_25 ».

Почувши їх вона вийшла із двору та побачила, що на вулиці перед двором стоїть автомобіль, біля якого стояли 4 чоловіка, одягнені у плямистий одяг, а двоє перебували у дворі за місцем проживання сина. Ті двоє, що перебували у дворі домоволодіння сина, були одягнені у форму синього кольору. Згодом вона побачила, що ті двоє «навалились» на ОСОБА_11 , після чого вона схопила лопату і прибігла до нього у двір. Коли забігла у двір, то побачила, що ОСОБА_26 лежить на землі на залізних трубах, а ті двоє лежали на ньому. Один із них кричав, що він не б`є його, а рознімає. Побачивши жінку вони припинили свої дії, а вона почала знімати події на свій мобільний телефон. Вадим лежав біля гаража, після чого вони вийшли з двору. Моменту нанесення ударів сину вона не бачила, але пам`ятає, що через деякий час після цих подій у сина були тілесні ушкодження, а саме здертий бік та ушкодження на щоці. На наступний день в районі обіду йому стало погано нудило та була блювота. Свідок сказала потерпілому поїхати у лікарню. Згодом подзвонив старший син ОСОБА_27 і вони разом поїхали до лікарні.

Додатково зазначила, що відео із мобільного телефону слідчим вона не надавала, оскільки у неї через декілька днів зламався цей телефон.

Свідок ОСОБА_28 під час його допиту у судовому засіданні надав показання, якими підтвердив, що він знайомий із потерпілим ОСОБА_11 . Близько двох років тому, точну дату він не пам`ятає, вони разом із ОСОБА_29 їхали на належну свідку земельну ділянку збирати кукурудзу. Рухалися на мотоциклі, який під час руху зламався. Тому вони разом із ОСОБА_23 пішли городами до знайомого, щоб взяти ключі для ремонту мотоцикла. Під час руху почули крики, хтось кричав «Вийди з двору». Вони підбігли ближче та побачили, що біля двору за місцем проживанням ОСОБА_11 стояв автомобіль УАЗ, біля якого стояло 3 чоловіка, у дворі були двоє у форменому одязі чорного кольору, це були працівники поліції. ОСОБА_11 був із мобільним телефоном у руках. Один із поліцейських наносив йому удари кулаками рук, загалом свідок бачив 5 ударів, а потім вони разом впали. Згодом до них у двір прибігла мати ОСОБА_11 ОСОБА_18 . Почали кричати, згодом встали. До місця подій від місця, де вони із ОСОБА_29 стояли було близько 50-80 м, тому він не роздивився хто саме був у дворі, впізнати цих осіб він не зможе. Згодом через 2-3 дні свідок у магазині зустрів ОСОБА_18 та з її слів йому стало відомо, що це були працівники поліції, які прийшли затримувати її сина. Також на запитання сторони захисту свідок підтвердив, що ОСОБА_19 є його рідним братом.

Свідок ОСОБА_19 під час його допиту надав показання, якими підтвердив, що у листопаді 2019 року, точну дату він вже не пам`ятає, у нього був конфлікт щодо можливого викрадення лісоматеріалів, зокрема по місцю його проживання проходив обшук, але вдома у цей час його не було. Згодом він зустрів ОСОБА_11 , який сказав, що через обшук у свідка згодом приїхали до нього до дому та без причини його побили. Внаслідок цього у нього були ушкодження, він проходив лікування. Також на запитання сторони захисту свідок підтвердив, що ОСОБА_28 є його рідним братом.

Свідок ОСОБА_30 під час її допиту надала показання, якими підтвердила, що у листопаді 2019 року вона обіймала посаду заступника начальника слідства Чигиринського ВП Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області. ОСОБА_9 на той час був начальником відділу. У листопаді 2019 року у її провадженні було кримінальне провадження від 12.11.2019 щодо незаконної порубки лісу. Також їй відомо, що ОСОБА_9 як начальник ВП виїжджав на огляд місця події. У даному кримінальному провадженні вона ОСОБА_11 не допитувала, жодних слідчих дій із ним не проводила.

Свідок ОСОБА_15 під час його допиту надав показання, якими підтвердив, що він протягом тривалого часу перебуває на посаді провідного інженера ДП «Чигиринське лісове господарство», цю ж посаду обіймав і станом на листопад 2019 року.

Незаконну порубку лісу у цей період часу виявив лісничий ОСОБА_17 , після чого свідок приїхав у с. Стецівку разом із ним та лісничим ОСОБА_31 , де на території одного зі домоволодінь вони виявили «хлисти» - частини стовбура дерева. У зв`язку із чим повідомили на 102.

За їх повідомленням приїхали працівники поліції, був ОСОБА_9 та ще одна особа. Оглянувши місце події вони виявили сліди трактора та поїхали по ньому. Їхали разом ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 та двоє працівників поліції.

Коли в`їхали у с. Стецівку, то зупинились біля першого двору, який був зліва відносно напрямку їх руху, оскільки до нього йшли сліди трактора. Вийшовши із машини побачили, що осторонь двору на пагорбі ближче до лісу стоїть трактор. Працівники лісгоспу залишились біля автомобіля, а працівники поліції пішли подивися чи це той трактор, який був у лісі та залишив там сліди, один із них почав стукати у хвіртку, а ОСОБА_9 пішов ґрунтовою дорогою до трактора.

Згодом свідок почув розмову, яка була біля трактора та проходила на високих тонах. Але про що саме була ця розмова свідок сказати не може, оскільки вони стояли біля машини на відстані близько 50-70 метрів та спілкувались про своє, сміялись, оскільки хтось із присутніх розказав анекдот. Згодом свідок побачив, що через дорогу бігла жінка та зайшла через хвіртку до двору. Після цього вони всі між собою про щось спілкувались, потім вийшли із двору і щось показували. Коли вийшов ОСОБА_9 разом із ним був якийсь молодий хлопець, але тілесних ушкоджень на ньому не було. Також свідок показав, що перебуваючи на дорозі він інших людей, які були на місці цієї події або десь поряд із ними, не бачив, оскільки нікого там більше не було.

Свідок ОСОБА_17 під час допиту надав суду показання, відповідно до яких він протягом тривалого часу перебуває на посаді лісничого Богданівського лісництва. У листопаді 2019 року майстер лісу ОСОБА_35 виявив незаконну рубку лісу. По сліду вони разом із ним дійшли до двору, де зберігалась лісопродукція, після чого він повідомив інженера захисту ОСОБА_15 . Згодом повідомили про подію на спецлінію 102.

На опрацювання вказаного виклику приїхали працівники поліції, серед яких був ОСОБА_9 , яким свідок разом зі своїми колегами показав місце незаконної рубки. По виявленим на місці слідам трактора вони приїхали до краю лісу, що вже було початком села, та побачили трактор. На в`їзді у село слід трактора пішов у ліву сторону, де і стояв цей трактор, який вони побачили, тому там зупинились. Працівники поліції вийшли із машини, один із них пішов у сторону трактора по сліду, а свідок підійшов ближче до тину з метою роздивитися, чи немає там лісопродукції. Другий поліцейський пішов до хвіртки та почав у неї стукати.

У цей час з хати вибіг якийсь хлопець та щось почав кричати, нецензурно лаятися. Згодом він підбіг до поліцейського та почав його відганяти від трактора, використовуючи при цьому нецензурну лайку. Потім підбіг до поліцейського, схопив за формений одяг, а саме за куртку у районі грудей, після чого вони впали і швидко підвелись, обтрусились. Це було на ґрунтовій дорозі, яка вела до трактора. Згодом із двору навпроти вибігла жінка із лопатою чи палицею і забігла на територію цього домоволодіння через хвіртку, після чого вони всі вийшли на вулицю. На вулиці між собою спілкувались спокійно.

Також свідок доповнив свої показання зазначивши, що тілесні ушкодження ОСОБА_9 . ОСОБА_11 не наносив, після того, коли хлопець взяв ОСОБА_9 за куртку вони наче за щось зачепились та впали, згодом встали і обтрусились. Ударів кулаками рук ОСОБА_9 не наносив. Механізм їх падіння не був схожий на боротьбу, більше схоже, що перечепились і разом впали. При цих подіях інших осіб поряд не було, оскільки їх би було видно. Коли ОСОБА_11 вийшов із двору тілесних ушкоджень у нього не було.

Свідок ОСОБА_27 під час його допиту надав суду показання, якими підтвердив, що потерпілий ОСОБА_11 є його рідним братом. У листопаді 2019 року йому зателефонував брат та повідомив, що до нього приїжджали працівники поліції щодо якоїсь крадіжки лісу та повідомив, що його побили. Хто саме він не сказав. Пізніше свідок відвіз брата у лікарню, та бачив у потерпілого ушкодження на спині, а також на голові чи на лобі, точно вже не пам`ятає. Також ОСОБА_11 казав, що у нього болить голова. Щодо бійки потерпілий зазначав, що до нього зайшли у двір працівники поліції, вибили із рук мобільний телефон, яким він фіксував їх переміщення. Скільки їх точно було свідок вже не пам`ятає. У лікарні брату діагностували струс головного мозку, лікувався він близько 10 днів.

Свідок ОСОБА_36 під час її допиту надала суду показання, відповідно до яких вона є сусідкою потерпілого ОСОБА_11 та знає його давно з позитивного боку. Якось вона стала свідком подій, що відбувались в дворі у ОСОБА_11 . Він тоді гукав матір. Свідок у цей час була за селом на відстані близько 500 метрів від його домоволодіння та збирала гриби. Безпосередньо цих подій у дворі ОСОБА_11 свідок не бачила. Згодом свідок чула, як щось дуже емоційно кричала мати ОСОБА_11 . Згодом ОСОБА_18 казала свідкові, що у них у дворі були люди із міліції, які зайшли у двір та вдарили Вадима, але як саме, чи то пхнули, чи вдарили, вона не пам`ятає. Після цього він лікувався.

Свідок ОСОБА_21 під час його допиту надав суду показання, якими підтвердив, що він протягом тривалого часу є працівником поліції, був працівником також у 2019 році, коли начальником відділу був ОСОБА_9 . З ОСОБА_11 він також знайомий, оскільки останній притягувався до адміністративної відповідальності, а також є рідним братом колеги свідка ОСОБА_27 .

Також свідок зазначив, що у листопаді 2019 року, коли вони разом із ОСОБА_20 приїхали на виклик до місця проживання ОСОБА_19 , бачили там також потерпілого ОСОБА_11 . Це було на наступний день після подій, пов`язаних із незаконною порубкою лісу та проведеного невідкладного обшуку. Необхідність виїзду була обумовлена отриманою скаргою на дії працівників поліції. Коли приїхали на місце то побачили там ОСОБА_11 та інших осіб, у кількості близько 5 чоловік, потерпілий чомусь відразу почав усе знімати на свій мобільний телефон, до працівників поліції з його боку було зневажливе ставлення, він наче глузував. Безпосередньо під час спілкування потерпілий перебував від свідка на відстані витягнутої руки і на його обличчі тілесних ушкоджень не було. Всі присутні мали гарний та веселий настрій, посміхались. Також свідок зазначив, що ОСОБА_11 під час цього спілкування наголошував, що його вчора побили працівники поліції, тому зараз він поїде до лікарні. ОСОБА_11 та ОСОБА_19 спілкувались між собою як близькі друзі. Після відібрання пояснень свідок поїхав, а ОСОБА_11 , ОСОБА_19 та інші присутні там особи залишились на місці і обговорювали порядок звернення до лікарні.

Свідок ОСОБА_20 під час його допиту надав показання, відповідно до яких підтвердив, що він є поліцейським СРПП Чигиринського ВП.

У листопаді 2019 року будучи у групі разом із ОСОБА_21 вони виїжджали на виклик до ОСОБА_19 у с. Стецівку, де відбирали у нього пояснення. У той день разом із ним було ще близько 4-5 осіб, зокрема ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_28 . Потерпілий все знімав на свій мобільний телефон та казав, що зараз він поїде у м. Чигирин до лікарів, де скаже, що його побив начальник відділу поліції. Свідок ушкоджень у ОСОБА_11 на видимих частинах тіла під час спілкування не бачив.

Свідок ОСОБА_14 під час його допиту надав показання, якими підтвердив, що він знайомий із обвинуваченим ОСОБА_9 , оскільки разом працювали, зокрема у листопаді 2019 року обвинувачений був начальником Чигиринського ВП, свідок обіймав посаду т.в.о. начальника сектору кримінальної поліції.

12.11.2019 до них через спецлінію 102 надійшло повідомлення про виявлену крадіжку лісу. Також було повідомлено про виявлені лісоматеріали на території подвір`я у с. Стецівка. Свідок разом із ОСОБА_9 виїхали за повідомленою адресою. Там вже їх чекали 4 чи 5 працівників лісгоспу. Вони усі разом виїхали до місця незаконної рубки та виявили там сліди трактора, почали рухатися по ним. При виїзді із лісу вони побачили біля одного із домоволодінь трактор. Зупинились, вийшли із автомобіля. ОСОБА_9 пішов по дорозі у сторону трактора, свідок пішов гукати людей, щоб з`ясувати чий це трактор та чому там стоїть, оскільки візуально він стояв за межами домоволодіння. Із двору ніхто не виходив, а згодом із хати вийшов хлопець, як стало відомо згодом ОСОБА_11 . ОСОБА_14 його покликав, але той проігнорував і пішов у сторону трактора. Можливо він побачив, що у ту сторону пішов ОСОБА_9 . Після цього ОСОБА_14 також пішов у сторону трактора. Обходячи тин, яким було обгороджено домоволодіння свідок почув крики та побачив, що ОСОБА_11 підійшов до ОСОБА_9 та кричав «Ма! Ма!». Потім вони зблизились, ОСОБА_11 смикнув ОСОБА_9 за формений одяг, взявшись за нього обома руками, після чого вони разом впали. Можливо за щось зачепились. Свідок пришвидшив свою швидкість руху, але вони після падіння відразу підвелись. Згодом прийшла жінка, як з`ясувалось мати потерпілого, з держаком від лопати чи сапки у руках. ОСОБА_11 взагалі поводив себе неадекватно, кричав, можливо застосовував нецензурну лексику. Така його поведінка була причиною конфлікту. Згодом, коли йому роз`яснили причину приїзду потерпілий заспокоївся та нормально спілкувався, у тому числі із ОСОБА_9 . Також свідок зазначив, що під час конфлікту із ОСОБА_11 обвинувачений фізичну силу та/або прийоми рукопашного бою не застосовував. Після конфлікту жодних ушкоджень на обличчі у ОСОБА_11 не було, свідок це добре бачив, оскільки стояв близько до нього.

Свідок ОСОБА_39 під час її допиту надала суду показання, відповідно до яких вона працює у КНП «Чигиринська багатопрофільна лікарня» Чигиринської міської ради сестрою медичною. Іноді вона підміняє медичну сестру у приймальному відділенні. Щодо обставин звернення до лікарні потерпілого ОСОБА_11 вона нічого не пам`ятає, але із загальних вимог до оформлення медичної документації пояснила, що під час прийому пацієнтів медична сестра усе фіксує у відповідному журналі, повідомляє про звернення пацієнта лікаря. Якщо зі слів пацієнта стає відомо про отримання ушкоджень внаслідок кримінального правопорушення повідомляють про це на спецлінію 102.

Свідок ОСОБА_23 під час його допиту надав суду показання, відповідно до яких він знайомий із ОСОБА_11 протягом тривалого часу, вони товаришують.

Щодо подій, які мали місце між ОСОБА_11 та ОСОБА_9 показав, що він разом із ОСОБА_28 кудись їхали на мотоциклі, який під час руху зламався. Вони разом пішли до знайомого, щоб взяти ключі та відремонтувати мотоцикл. Щоб було ближче пішли городами. Під час руху почули крики та зупинились. Побачили, що у дворі у ОСОБА_11 відбувається якась штовханина. Потерпілого він впізнав по силуету. Вони недовго подивились на це і пішли далі, близько не підходили. У дворі були працівники поліції, оскільки на них був формений одяг. Скільки людей було у дворі він не пам`ятає, але їх було більше двох. Мати ОСОБА_11 у дворі він не бачив. Присутні у дворі щось голосно обговорювали, сперечались, махали руками.

Також, під час судового розгляду судом були досліджені письмові докази сторони обвинувачення та процесуальні рішення на підтвердження правомірності їх отримання.

Зокрема судом безпосередньо були досліджені такі докази:

- рапорт від 13.11.2019, з якого вбачається, що 13.11.2019 о 19:05 надійшло повідомлення про те, що у приймальне відділення звернувся ОСОБА_11 , який повідомив, що 12.11.2019 о 16:00 год вдома постраждалого побив працівник поліції ОСОБА_9 . Травми садина 05 на 05 см правої щоки, незначні подряпини на шиї з права та в ділянці печінки, ЗЧМТ, струс головного мозку (Т. 4 а.п. 30);

- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 13.11.2019 (Т. 4 а.п.31-32);

- довідка № 83 (Т. 4 а.п. 33);

- протокол тимчасового доказу до речей і документів від 06.02.2020 (Т. 4 а.п. 37);

- опис речей і документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді, суду від 06.02.2020 (Т. 4 а.п. 38);

- висновок експерта № 02-01/146 від 17.02.2020 (Т. 4 а.п. 39);

- рапорт від 07.04.2020 (Т. 4 а.п. 40);

- копія журналу обліку фактів звернення та доставлення до Чигиринської ЦРЛ осіб у зв`язку із заподіянням їм тілесних ушкоджень кримінального характеру та інформування про такі випадки органів та підрозділів поліції (Т. 4 а.п. 42-43, а.п. 115-116);

- копія витягу з наказу № 238 о/с від 07.10.2019, відповідно до якого капітан поліції ОСОБА_9 призначений начальником Чигиринського ВП Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області (Т. 4 а.п. 44);

- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 16.11.2019 (Т. 4 а.п. 45);

- протокол проведення слідчого експерименту від 24.12.2019, проведеного за участю потерпілого ОСОБА_11 , під час якого він показав механізм нанесення йому тілесних ушкоджень працівником поліції, зокрема вибив телефон, вдарив по тулубу, повалив на землю, викручував руки (Т. 4 а.п. 46-50);

- протокол проведення слідчого експерименту від 24.12.2019, проведеного за участю свідка ОСОБА_18 , під час якого вона показала як побачила з території свого домоволодіння, що якісь особи б`ють її сина на території домоволодіння за місцем його проживання, та як один із працівників поліції наносив удари ОСОБА_11 , коли він лежав на землі (Т. 4 а.п. 51-55);

- флеш-накопичувач із відеозаписом, на якому зафіксовано порядок проведення слідчих експериментів 24.12.2019. Під час проведення вказаної слідчої дії потерпілий ОСОБА_11 показав, що він побачив, як двоє працівників поліції зайшли на територію домоволодіння, як один із них вибив у нього телефон, наніс один удар кулаком руки йому у тулуб та повалив його на землю. Також на вказаному флеш-накопичувачі зафіксовано, як під час вказаної слідчої дії свідок ОСОБА_18 показала, що бачила як її сина ОСОБА_11 били двоє працівників поліції (Т. 4 а.п. 56);

- заява від 16.11.2019, якою ОСОБА_11 добровільно надав доступ до свого мобільного телефону марки «Samsung J7» та добровільно надав зроблений на вказаний мобільний телефон відеозапис (Т. 4 а.п. 57);

- протокол огляду носія інформації від 29.11.2019, яким оглянуто добровільно наданий потерпілим ОСОБА_11 оптичний диск DVD-R (Т. 4 а.п. 58);

- оптичний диск DVD-R (Т. 4 а.п. 59);

- довідки про проходження служби ОСОБА_9 у органах Національної поліції (Т. 4 а.п. 60-61);

- копія свідоцтва про право на спадщину на ім`я ОСОБА_18 (Т. 4 а.п. 62);

- копія довідки від 10.12.2019 про місце реєстрації ОСОБА_11 (Т. 4 а.п. 63);

- висновок експерта № 02-01/97 від 03.02.2020 (Т. 4 а.п. 64-65);

- протокол проведення слідчого експерименту від 11.06.2020, проведеного за участю свідка ОСОБА_17 (Т. 4 а.п. 66-68);

- протокол проведення слідчого експерименту від 11.06.2020, проведеного за участю свідка ОСОБА_28 (Т. 4 а.п. 69-71);

- флеш накопичувач із відеозаписом, на якому зафіксовано порядок проведення слідчих експериментів 11.06.2020, під час проведення якого свідок ОСОБА_17 підтвердив, що 12.11.2019 бійки між ОСОБА_9 та ОСОБА_11 не було (Т. 4 а.п. 72);

- заява ОСОБА_11 від 12.06.2020 (Т. 4 а.п. 73);

- довідка Стецівського старостинського округу Чигиринської міської ради від 10.12.2019 (Т. 4 а.п. 74);

- протокол огляду місця події від 11.06.2020 з додатками (Т. 4 а.п. 75-86);

- супровідний лист від 04.09.2020 (Т. 4 а.п. 87);

- копія медичної карти стаціонарного хворого № 2918 ((Т. 4 а.п. 88-95);

- висновок експерта № 02-01/918 від 07.10.2020, з якого судом встановлено, що не виключається можливість, що тілесні ушкодження виявлені у ОСОБА_11 , які відмічені у висновку експерта № 02-01/97 від 03.02.2020, могли виникнути за обставин, на які він вказав у протоколі проведення слідчого експерименту від 24.12.2019, а саме: від падіння та удару обличчям та передньою поверхнею тулубу на виступаючі предмети (труби) (Т. 4 а.п. 96-97);

- лист КНП «Чигиринська багатопрофільна лікарня» Чигиринської міської ради від 27.08.2020 за вих. № 910/06 (Т. 4 а.п. 114);

- довідка характеристика Стецівського старостинського округу Чигиринської міської ради від 27.08.2020 за вих. № 256-12-05 (Т. 4 а.п. 117);

- лист Стецівського старостинського округу Чигиринської міської ради від 27.08.2020 за вих. № 257-12-05 (Т. 4 а.п. 118);

- довідка Стецівського старостинського округу Чигиринської міської ради від 27.08.2020 за вих. № 258-12-05 (Т. 4 а.п. 119);

- копія погосподарської книги № 8 на 2016 2020 роки (Т. 4 а.п. 120-124);

- лист ГУ Держпродспоживслужби в Черкаській області від 10.09.2020 за вих. № 14-Т/216-20 (Т. 4 а.п. 125);

- витяг з наказу № 238 о/с від 07.10.2019, відповідно до якого капітан поліції ОСОБА_9 призначений начальником Чигиринського ВП Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області (Т. 4 а.п. 126);

- витяг з наказу № 7 о/с від 10.01.2020, відповідно до якого капітан поліції ОСОБА_9 призначений начальником Кам`янського ВП Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області (Т. 4 а.п. 127);

- витяг з наказу № 98 о/с від 17.04.2020, відповідно до якого капітан поліції ОСОБА_9 звільнений зі служби в поліції за п. 2 (через хворобу) ч. 1 ст. 77 ЗУ «Про Національну поліцію» (Т. 4 а.п. 128);

- копія подання до звільнення зі служби в поліції щодо капітана поліції ОСОБА_9 (Т. 4 а.п. 129);

- копія послужного списку ОСОБА_9 (Т. 4 а.п. 130-139);

- функціональні обов`язки начальника Чигиринського відділення поліції Смілянського відділу поліції ГУНП в Черкаській області, затверджені 12.01.2017, якими до обов`язків начальника серед іншого віднесено обов`язок особисто виїжджати на місце вчинення кримінальних правопорушень (вбивства, розбійні напади, кримінальні правопорушення, вчинені із застосуванням вогнепальної зброї чи вибухівки, кримінальні правопорушення та інші події, що можуть викликати суспільний резонанс; створювати і безпосередньо очолювати оперативні групи щодо виїзду на місце вчинення злочинів та організовувати роботу із розшуку злочинців (Т. 4 а.п. 140-143);

- протокол огляду від 25.02.2021 (Т. 4 а.п. 144-145);

- копії кримінального провадження № 0000478 від 12.11.2019 за ч. 1 ст. 246 КК України (Т. 4 а.п. 146-170);

- довідка КНП «Чигиринська багатопрофільна стаціонарна лікарня» Чигиринської міської ради від 22.03.2021 за вих. № 309/03 (Т. 4 а.п. 172);

- заява ОСОБА_11 від 19.03.2021 (Т. 4 а.п. 173);

- оптичний диск DVD-R з фотознімками, наданими ОСОБА_11 , дата створення файлів 19.03.2021 (Т. 4 а.п. 174);

- характеризуючі дані на ОСОБА_9 (Т. 4 а.п. 176- 187).

Також за ініціативою сторони захисту судом додатково були дослідженні інші наявні у розпорядженні сторони обвинувачення докази та процесуальні рішення, які після їх досліджені були долучені до матеріалів кримінального провадження.

Під час судового розгляду судом були досліджені речові докази (Т. 5 а.п. 172), а саме:

- медична картка стаціонарного хворого № 2918 КНП «Чигиринська багатопрофільна лікарня», відповідно до якої встановлено, що ОСОБА_11 , був госпіталізований 13.11.2019, виписаний 19.11.2019, діагноз ЗЧМТ (струс головного мозку), виражена цефалгія;

- медична карта амбулаторного хворого на ім`я ОСОБА_11 , яка не має жодних ідентифікуючих даних, зокрема даних лікувального закладу, який її видав, порядкового номеру такої карти, не зазначено місце роботи потерпілого, відсутні інші обов`язкові реквізити;

- два рентгензнімка ОСОБА_11 , зроблені 16.11.2019.

Стороною захисту до матеріалів кримінального провадження були долучені наявні у її розпорядженні письмові докази, зокрема адвокатські запити та відповіді на них, фотознімки (Т. 5 а.п. 56-65).

Оцінивши усі наявні у матеріалах кримінального провадження докази, суд дійшов висновку, що пред`явлене ОСОБА_9 обвинувачення є недоведеним, у зв`язку із чим він підлягає виправданню з наступних підстав.

Аналізуючи наявні у матеріалах кримінального провадження докази суд враховує, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів (ст. 84 КПК України).

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили, що регламентовано статтею 94 Кримінального процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом, у свою чергу досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань (ч. 2 ст. 214 КПК України).

Згідно до ч. 3 ст. 214 КПК України здійснення досудового розслідування, крім випадків, передбачених цією частиною, до внесення відомостей до реєстру або без такого внесення не допускається і тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Під час судового розгляду було встановлено, що відомості до ЄРДР за ч. 2 ст. 365 КК України внесені 28.11.2019, на підтвердження чого наданий відповідний витяг (Т. 4 а.п. 9). У свою чергу проведені до моменту внесення відомостей до ЄРДР дії не можуть бути визнані слідчим діями у розумінні КПК України, відповідно здобуті у такому порядку докази є недопустимими. Тобто заява від імені ОСОБА_11 від 16.11.2019 (Т. 4 а.п. 57), якою він надав старшому оперуповноваженому Черкаського управління ДВБ НП України майору поліції ОСОБА_40 відеозапис, зроблений 12.11.2019, та наявний у матеріалах кримінального провадження оптичний диск DVD-R (Т. 4 а.п. 59) із відеозаписом, датою створення якого є 09.12.2019, не є допустимими доказами. При цьому суд також враховує, що відповідно до показань потерпілого ОСОБА_11 , наданими ним під час судового розгляду, із вказаним працівником поліції він спілкувався під час перебування у лікарні, що підтверджується також його письмовими поясненнями від 16.11.2019 та протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (Т. 5 а.п. 121 122, Т. 4 а.п. 45). Під час вказаного спілкування потерпілий лише надав можливість оглянути його мобільний телефон. Старший оперуповноважений ОСОБА_41 19.11.2019 передав на адресу ДБР, розташованого у місті Києві, всі наявні у нього матеріали щодо можливих неправомірних дій окремих працівників Чигиринського відділення поліції Смілянського відділу поліції ГУНП в Черкаській області (Т. 5 а.п. 120), при цьому такий оптичний диск до вказаних матеріалів він не долучав. Сам запис на оптичному диску створений 09.12.2019, що підтверджено властивостями дослідженого відеозапису та назвою папки, до якої він збережений. Хоча виходячи зі змісту протоколу огляду інформації цей оптичний диск мав бути предметом огляду ще 29.11.2019, тобто за 10 днів до його створення (Т. 4 а.п. 58), що у свою чергу ставить під сумнів фізичне існування такого носія інформації як доказу на момент проведення його огляду. Візуальний огляд судом заяви ОСОБА_11 від 16.11.2019 (Т. 4 а.п. 57) та його підпису у протоколі огляду носія інформації від 29.11.2019 дає підставі для висновку, що така заява та протокол потерпілим не підписувались, оскільки проставлені від його імені підписи мають істотні розбіжності із іншими підписаними ним документами (Т. 4 а.п. 31-32, а.п. 45-50, 173, Т. 5 а.п. 33, а.п. 121-122, Т. 2 а.п. 60, 63-72, 210, Т. 1 а.п. 47, 57). Аналізуючи наведене суд дійшов переконання, що підписуючи одночасно декілька документів мало імовірно, що підписант міг істотно змінити свій підпис. З урахуванням наведеного суд дійшов висновку, що наведені документи не мають необхідного обов`язкового реквізиту підпису особи, оптичний диск отриманий оперативним працівником ДВБ НП України ОСОБА_42 у поза процесуальний спосіб, що є підставою визнання наведених доказів недопустимими (Т. 4, а.п. 57 59).

Твердження сторони захисту щодо необхідності визнання всіх здобутих доказів під час досудового розслідування до моменту призначення групи прокурорів у даному кримінальному провадженні (постанова від 12.12.2019, Т. 4 а.п. 12 13) також є слушним. Проте, аналізуючи наведене твердження суд враховує, що фактично з моменту внесення відомостей до ЄРДР до моменту призначення групи прокурорів у вказаному кримінальному провадженні стороною обвинувачення докази не були здобуті. Щодо наведених вище доказів наявні інші достатні підстави для визнання їх недопустимими.

Надані потерпілим під час судового розгляду додаткові письмові пояснення та долучені до них додаткові докази (Т. 2 а.п. 57-72) в силу чинного законодавства не можуть бути визнані судом допустимими доказами та під час ухвалення рішення у цій справі до уваги судом не приймаються. Такі висновки обґрунтовані наступним.

Зокрема, потерпілому законодавцем надано право протягом кримінального провадження подавати докази слідчому, прокурору, слідчому судді, суду (п. 3 ч. 1 ст. 56 КПК України).

У той же час будь-яке кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом (ст. 22 КПК України). Обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого (ст. 92 КПК України).

Виходячи із визначень основних термінів, що вжиті у цьому Кодексі, вбачається, що стороною кримінального провадження з боку обвинувачення є слідчий, дізнавач, керівник органу досудового розслідування, керівник органу дізнання, прокурор, а також потерпілий, його представник та законний представник у випадках, установлений цим Кодексом (п. 19 ч. ч. 1 ст. 3 КПК України). Відповідно, оскільки вказане кримінальне провадження не віднесено до категорії справ приватного обвинувачення, поняття якого розкрито статтею 477 Кримінального процесуального кодексу України, під час його судового розгляду потерпілий позбавлений права самостійно подавати суду докази. Крім того, для їх подання суду та дотримання принципу змагальності, недопущення порушення права на захист, сторона кримінального провадження зобов`язана виконати вимоги статті 290 КПК України, чого також у даному випадку здійснено не було. У свою чергу вимогами ч. 12 ст. 290 КПК України визначено, що порушення стороною кримінального провадження обов`язку в частині відкриття матеріалів виключає можливість суду допустити відомості, що містяться в них, як докази.

Поняття належності доказів надано законодавцем у статті 85 Кримінального процесуального кодексу України, відповідно до якої належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

У свою чергу долучені до матеріалів кримінального провадження та досліджені судом протокол огляду від 25.02.2021 та матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000478 від 12.11.2019 за ч. 1 ст. 246 КК України, жодним чином не підтверджують факт можливого вчинення кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 365 КК України ОСОБА_9 , а лише підтверджують, що за фактом виявлення незаконної рубки лісу на первинному етапі досудового розслідування вказаного кримінального провадження правоохоронним органом перевірялась можлива причетність до його вчинення мешканців села Стецівка, а саме ОСОБА_11 та ОСОБА_19 . Згодом вказане кримінальне провадження закрито у зв`язку із закінченням строків досудового розслідування на підставі абз. 14 ч. 1 ст. 284 КПК України. Ураховуючи наведене вказані докази до уваги судом не приймаються, оскільки не є належними (Т. 4 а.п. 144-170).

З аналогічних підстав суд не приймає до уваги копію свідоцтва про право на спадщину за заповітом (Т. 4 а.п. 62), копію довідки від 10.12.2019 (Т. 4 а.п. 63), довідку від 10.12.2019 (Т. 4 а.п. 74), довідку характеристику від 27.08.2020 (Т. 4 а.п. 117), довідку від 27.08.2020, лист від 27.08.2020 із копією погосподарської книги (Т. 4 а.п. 118 - 124), лист від 10.09.2020 (Т. 4 а.п. 125).

Також з аналогічних підстав суд не приймає до уваги докази сторони захисту, оскільки їх зміст жодним чином не спростовує можливе вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 365 КК України та не впливає на кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_9 (Т. 5 а.п. 56-61). У свою чергу долучені до матеріалів судової справи фотознімки не можуть бути визнані судом належними доказами, оскільки суд позбавлений можливості визначити час та місце їх виконання, визначити їх доказове значення у даному кримінальному провадженні (Т. 5 а.п. 63-65).

Долучений до матеріалів кримінального провадження оптичний диск DVD R із фотознімками у кількості 3 штуки, наданий потерпілим прокурору 19.03.2021 відповідно до заяви, суд оцінює критично та не бере до уваги під час розгляду кримінального провадження (Т. 4 а.п. 174). Такі висновки суду обґрунтовуються неможливістю визначення при їх дослідженні дати створення таких фотознімків, їх належності до подій, що мали місце 12.11.2019, оскільки про наявність відеозапису подій потерпілий ОСОБА_11 повідомив оперативного працівника та надав можливість його скопіювати ще 16.11.2019, натомість про наявність таких доказів із незрозумілих причин не повідомив. На одному із фотознімків на лівій щоці ОСОБА_11 мається пляма, візуально схожа на синець, у свою чергу інші письмові докази стверджують, що у потерпілого було садно розміром 0,5 х 0,5 см на правій щоці (Т. 4 а.п. 33, 44). Також суд враховує, що вказані фотознімки не були предметом експертного дослідження під час визначення ступеню тяжкості виявлених у потерпілого тілесних ушкоджень та визначення можливого механізму їх отримання, у свою чергу суд через відсутність спеціальних знань позбавлений можливості визначити шляхом візуального огляду фотознімків можливу наявність у особи тілесних ушкоджень та вирішити питання про їх належність до певних подій.

Окрему увагу суд звертає на долучені до матеріалів кримінального провадження речові докази, а саме медичну карту амбулаторного хворого на ім`я ОСОБА_11 , яка не має жодних ідентифікуючих даних, зокрема найменування та місцезнаходження закладу охорони здоров`я, де була заповнена форма, порядкового номеру такої медичної карти, дати її заповнення, не зазначено місце роботи потерпілого, відсутні інші обов`язкові реквізити.

Інструкція щодо заповнення форми первинної облікової документації № 025/о Медична карта амбулаторного хворого №___ затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України 14.02.2012 № 110, і на час подій, які мали місце у листопаді 2019 року, діяла у первісній редакції.

У діючій на той період часу редакції Інструкція визначала порядок заповнення форми № 025/о, відповідно до якого у пунктах 1 - 6 титульної сторінки форми зазначаються: прізвище, ім`я, по батькові, стать, дата народження, телефони: домашній та робочий, місце проживання пацієнта згідно з паспортними даними, місце роботи, посада; у випадку встановлення хворому групи інвалідності зазначаються рік, дата встановлення та група інвалідності. Під час судового розгляду справи було встановлено, що з 07.03.2019 ОСОБА_11 має ІІ групу інвалідності за загальним захворюванням довічно, відповідно у випадку заповнення такої медичної карти у листопаді 2019 року про це мало бути зазначено, так само як і місце роботи потерпілого із обов`язковим зазначенням найменування закладу охорони здоров`я, який заповнив таку карту (Т. 1 а.п. 62).

За таких обставин, оскільки суд позбавлений можливості визначити належність такої медичної карти до первинної медичної документації, що у свою чергу виключає можливість визначення достовірності внесених до неї відомостей фактичним обставинам справи, а також отримання таких доказів у передбаченому Кодексом порядку, суд дійшов висновку про недопустимість вказаного доказу (Т. 4 а.п. 172).

Надана суду копія медичної карти стаціонарного хворого № 2918 на ім`я ОСОБА_11 , завірена 03.02.2020 КНП «Чигиринська багатопрофільна лікарня» Чигиринської міської ради, на переконання суду є недопустимим доказом (Т. 4 а.п. 88-95). Надаючи такий висновок суд враховує, що у матеріалах кримінального провадження відсутні відомості про походження цього доказу, зокрема відсутні відомості про те, що потерпілий ОСОБА_11 надав такий доказ слідчому чи прокурору для долучення до матеріалів кримінального провадження, як і не встановлені відомості про звернення сторони обвинувачення під час досудового розслідування вказаного кримінального провадження у порядку ст. 163 КПК України з відповідним клопотанням до слідчого судді про тимчасовий доступ до речей і документів, а саме до медичних карт стаціонарного хворого ОСОБА_11 . Проведений слідчою ОСОБА_43 тимчасовий доступ до медичної документації на підставі ухвали слідчого судді, який мав місце 06.02.2020, було здійснено нею під час досудового розслідування кримінального провадження за ч. 1 ст. 125 КК України. Аналогічний висновок щодо наявності підстав для визнання за наведених обставин доказу недопустимим висловлено колегією суддів Третьої судової палати ККС ВС у постанові від 18.08.2021 по справі № 582/445/20.

За доктриною «плодів отруйного дерева» якщо джерело доказів є неналежним, то всі докази, отримані з його допомогою, будуть такими ж (рішення ЄСПЛ у справі «Гефген проти Німеччини»). Оскільки за наслідком оцінки доказів у матеріалах кримінального провадження суд констатував, що медична карта амбулаторного хворого на ім`я ОСОБА_11 та завірена копія медичної карти стаціонарного хворого № 2918 на ім`я ОСОБА_11 є недопустимими доказами, проте були враховані експертом під час проведення експертизи № 02-001/97 від 03.02.2020, наявні підстави для визнання недопустимим доказом вказаного висновку експерта (Т. 4 а.п. 64-65).

Щодо інших доказів, на переконання суду, підстави для визнання їх неналежними і недопустимими відсутні, тому сукупність таких доказів суд оцінює з точки зору їх достатності та взаємозв`язку.

Аналізуючи надані потерпілим та свідками показання у сукупності суд констатує, що вони мають істотні розбіжності, відповідно для їх належної оцінки наявна потреба першочергово визначити коло осіб, які безпосередньо були присутні на місці події та мали об`єктивну можливість сприймати факти, які мали місце, особисто.

За наслідками такого аналізу суд констатує, що безпосередньо із допитаних під час судового розгляду свідків на місці події під час конфлікту між ОСОБА_9 та ОСОБА_11 . 12.11.2019 перебували ОСОБА_44 , ОСОБА_17 , ОСОБА_14 . Надані ними показання узгоджуються між собою, підстави для їх критичної оцінки судом не встановлені, оскільки вказані свідки жодним чином не можуть бути зацікавлені у кінцевому результаті розгляду кримінального провадження, не мають близьких або родинних відносин та не перебувають у підпорядкуванні обвинуваченого. Можлива наявність неприязних відносин цих свідків із потерпілим судом також не встановлена.

Показання свідків ОСОБА_28 та ОСОБА_23 суд оцінює критично через наявні у них істотні розбіжності між собою. Наявність таких розбіжностей викликає обґрунтований сумнів щодо джерела їх обізнаності, оскільки під час подій 12.11.2019 вони мали б перебувати одночасно у одному місці. Натомість свідок ОСОБА_23 під час допиту наявність бійки між ОСОБА_11 та ОСОБА_9 не підтвердив, у свою чергу свідок ОСОБА_28 під час допиту показав, що бачив п`ять ударів кулаками руки, які наносив ОСОБА_9 потерпілому. Аналогічні показання свідок ОСОБА_28 надав і під час проведення слідчого експерименту за його участю, який мав місце 11.06.2020 (Т. 4 а.п. 69-72). Хоча відомості про такий механізм та таку кількість ударів суперечать у першу чергу показанням потерпілого ОСОБА_11 , зі слів якого був лише один удар у тулуб. При цьому суд також враховує, що під час проведення слідчих експериментів 11.06.2020 за участю свідка ОСОБА_17 та ОСОБА_28 . ОСОБА_23 у них також приймав участь. Зокрема під час слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_17 виконував роль статиста (Т. 4 а.п. 66-68), що у свою чергу ставить під сумнів джерело обізнаності цих свідків, зокрема чи були вони дійсно присутніми під час подій 12.11.2019, чи дізнались про них вже під час участі у слідчих діях та під час спілкування зі своїми знайомими і родичами. Зокрема під час допиту свідки ОСОБА_28 та ОСОБА_19 визнали, що є рідними братами. У свою чергу на території домоволодіння ОСОБА_19 12.11.2019 був проведений невідкладний обшук та вилучена лісопродукція, що на переконання суду підтверджує його зацікавленість у кінцевому результаті розгляду справи та наявну зацікавленість у його рідного брата. За таких обставин показання свідків ОСОБА_23 та ОСОБА_28 , а також протокол слідчого експерименту, проведеного за участю цього свідка, суд до уваги не приймає.

З показань свідків ОСОБА_18 та ОСОБА_45 вбачається, що вони безпосередніми свідками подій, які мали місце 12.11.2019, не були. Вказані свідки лише підтверджують, що між ОСОБА_11 та ОСОБА_9 був конфлікт, натомість факт нанесення будь-яких тілесних ушкоджень потерпілому ці свідки не підтвердили.

ОСОБА_27 під час конфлікту 12.11.2019 безпосереднім свідком цих подій не був, а лише підтвердив, що про нього йому стало відомо зі слів брата. Також свідок показав, що бачив у брата тілесні ушкодження, які були чи то на лобі, чи на голові. Хоча, ураховуючи, що вказана особа наразі є діючим працівником поліції, такі розбіжності у локалізації тілесних ушкоджень та наявність родинного зв`язку із потерпілим викликають у суду обґрунтований сумнів у правдивості таких показань та їх доказовому значенні, у зв`язку із чим суд вказаний доказ відкидає.

З аналогічних підстав суд не приймає до уваги показання свідка ОСОБА_19 , який особисто 12.11.2019 на місці подій не перебував, про вказані події йому відомо зі слів потерпілого, натомість проведені на території його домоволодіння невідкладні слідчі дії, під час яких були вилучені пиломатеріали, його невдоволення такими діями, підтвердженням чого є звернення до правоохоронних органів зі скаргою щодо незаконних слідчих дій, дають підстави для висновку про наявну у нього зацікавленість у кінцевому результаті розгляду вказаного кримінального провадження.

Свідки ОСОБА_46 та ОСОБА_47 не були свідками подій, які мали місце 12.11.2019, відповідно надані ними показання не мають доказового значення на підтвердження факту вчинення кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 365 КК України.

Оцінюючи показання свідків ОСОБА_21 та ОСОБА_20 суд враховує, що безпосередньо свідками конфлікту між ОСОБА_9 та ОСОБА_11 12.11.2019 вони не були. Проте із показань даних свідків судом встановлено, що на наступний день вони бачили потерпілого ОСОБА_11 біля домоволодіння ОСОБА_19 разом із іншими особами, які набули статус свідків у цьому кримінальному провадженні. При цьому жодних тілесних ушкоджень на видимих частинах тіла у потерпілого не було. Характер спілкування із даними громадянами дав підстави для висновку про зневажливе ставлення до усієї правоохоронної системи, а зухвале повідомлення про намір звернення до лікувального закладу з метою фіксації тілесних ушкоджень є підставою для висновку про їх штучне створення. Відповідно показання цих свідків спростовують факт вчинення ОСОБА_9 кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 365 КК України та за своєю суттю є виправдувальними.

Оцінюючи показання потерпілого ОСОБА_11 не предмет їх взаємозв`язку із іншими наявними у матеріалах кримінального провадження доказами суд констатує, що у них маються істотні розбіжності щодо повідомленого потерпілим механізму отримання ним тілесних ушкоджень. Зокрема з показань потерпілого обвинувачений наніс йому один удар кулаком руки у тулуб, у свою чергу жодна надана суду первинна медична документація не підтверджує наявність у нього від такого удару тілесного ушкодження. У свою чергу таке твердження потерпілого спростовується також показаннями свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_17 , які підтвердили, що обвинувачений ОСОБА_9 ударів потерпілому не наносив, прийомів рукопашного бою до нього не застосовував. За таких обставин суд показання потерпілого оцінює критично, у свою чергу показання свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_17 за своєю суттю є виправдувальними.

Здійснюючи подальший аналіз подій, які мали місце 12.11.2019 під час конфлікту між ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , суд дійшов переконання, що під час спілкування із обвинуваченим, маючи намір перешкодити йому підійти до трактора та переміщуючись перед ОСОБА_9 , стоячи обличчям до нього, ОСОБА_11 зачепився ногою за наявні на землі металеві предмети, внаслідок чого втратив рівновагу і почав подати. У процесі падіння схопився руками за формений одяг ОСОБА_9 та потягнув його за собою, після чого вони разом впали на наявні на землі металеві предмети, внаслідок чого ОСОБА_11 отримав тілесні ушкодження. Вказане падіння відбулось поза волею обвинуваченого, оскільки було наслідком дій потерпілого. Така версія подій була повідомлена обвинуваченим під час його допиту, підтверджується показаннями свідків, та не спростована під час судового розгляду стороною обвинувачення. Відповідно у суду відсутні підстави для її критичної оцінки та спростування, що відповідає принципу змагальності кримінального судочинства, проголошеним Конституцією України гарантіям та стандарту доведення вини «поза розумним сумнівом».

Крім того, наведені висновки суду узгоджуються із наявними у матеріалах кримінального провадження письмовими доказами.

Зокрема у висновку експерта № 02-01/918 від 07.10.2020 (Т. 4 а.п. 96-97) на поставлені слідчим питання судово-медичним експертом надана відповідь, якою підтверджено, що тілесні ушкодження, виявлені у ОСОБА_11 , могли виникнути за обставин, на які він вказав у протоколі проведення слідчого експерименту від 24.12.2019, а саме від падання та удару обличчям та передньою поверхнею тулубу на виступаючі предмети (труби).

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину. Це питання має бути вирішене на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи в цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Аналогічні висновки неодноразово висловлювались Верховним Судом, зокрема у постанові від 21.01.2020 у справі № 754/17019/17 (провадження № 51-2568км19), а також у численних рішеннях Європейського суду з прав людини (рішення від 31.05.2018 у справі "Абу Зубайда проти Литви", рішення від 08.07.2004 у справі "Ілашку та інші проти Молдови та Росії").

Диспозиція частини другої статті 365 Кримінального кодексу України визначає склад вказаного кримінального правопорушення. З урахуванням висновків Великої Палати Верховного Суду об`єктивна сторона вказаного злочину вичерпується самим фактом вчинення дій, які явно виходять за межі наданих працівнику правоохоронного органу прав чи повноважень, і містять принаймні одну з ознак, визначених у частині 2 вказаної статті супроводжуються насильством або погрозою застосування насильства, застосуванням зброї чи спеціальних засобів або болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого, діями, за відсутності ознак катування. Заподіяння наслідків у вигляді істотної шкоди в розумінні пункту третього примітки статті 364 КК України не є обов`язковою умовою для кваліфікації дій особи за частиною другою статті 365 КК України (постанова ВП ВС від 05.12.2018 у справі № 301/2178/13-к, провадження № 13-57кс18).

Об`єктивна сторона перевищення влади або службових повноважень полягає у вчиненні лише активних дій, які:

1)зумовлені службовим становищем винного;

2)пов`язані з реалізацією його службових повноважень;

3)явно виходять за межі цих повноважень;

4)спричиняють істотну шкоду або інші тяжкі наслідки;

5)супроводжуються насильством або погрозою застосування насильства, застосуванням зброї чи спеціальних засобів або болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого;

6)перебувають у причинному зв`язку із зазначеними наслідками.

Фізичне насильство при перевищенні влади полягає у незаконному позбавленні особи волі, завданні ударів чи побоїв, мордуванні, заподіянні легких або середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Суб`єктивна сторона вказаного кримінального правопорушення характеризується умисною формою вини.

У свою чергу, оскільки за наслідками розгляду кримінального провадження суд дійшов висновку про відсутність у діях ОСОБА_9 будь-якого умислу на завдання потерпілому тілесних ушкоджень через відсутність з його боку активних дій, спрямованих на це. Отримання ОСОБА_11 тілесних ушкоджень обумовлено власною необережністю та є наслідком падіння, не пов`язано із нанесенням ударів чи застосуванням прийомів рукопашного бою обвинуваченим. Ураховуючи наведене вбачаються підстави для висновку про відсутність у діянні ОСОБА_9 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, що відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України є підставою для його виправдання.

Мотиви ухвалення судом інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку та положення закону, яким керувався суд.

Позовну заяву прокурора в інтересах держави в особі Чигиринської міської ради до ОСОБА_9 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: КНП «Чигиринська багатопрофільна стаціонарна лікарня» Чигиринської міської ради, про стягнення коштів, витрачених на лікування потерпілого в сумі 1 722,84 грн відповідно до вимог ч. 3 ст. 129 КПК України залишити без розгляду.

Під час досудового розслідування та судового розгляду вказаного кримінального провадження ОСОБА_9 у правах не обмежувався, заходи забезпечення кримінального провадження, обумовлені ч. 2 ст. 131 КПК України щодо ОСОБА_9 не застосовувались.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_9 у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 Кримінального кодексу України, визнати невинуватим та виправдати на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України за недоведеністю, що в діянні ОСОБА_9 є склад кримінального правопорушення.

Позовну заяву прокурора в інтересах держави в особі Чигиринської міської ради до ОСОБА_9 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: КНП «Чигиринська багатопрофільна стаціонарна лікарня» Чигиринської міської ради, про стягнення коштів, витрачених на лікування потерпілого в сумі 1 722,84 грн - залишити без розгляду.

Речові докази:

- медичну карту стаціонарного хворого № 2918 на ім`я ОСОБА_11 після набрання вироком законної сили повернути за належністю до КНП «Чигиринська багатопрофільна лікарня» Чигиринської міської ради;

- медичну карту амбулаторного хворого на ім`я ОСОБА_11 та два рентгензнімка після набрання вироком законної сили повернути за належністю ОСОБА_11 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Черкаського апеляційного суду через Чигиринський районний суд Черкаської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію повного тексту вироку вручити учасникам судового провадження в день його проголошення.

Суддя Андрій ПОПЕЛЬНЮХ