У Х В А Л А

25 грудня 2023 року м. Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м. Полтави ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві клопотання слідчого розслідування злочинів, скоєних у сфері транспорту СУ ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні № 0000825 від 20 грудня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

в с т а н о в и в:

До провадження слідчого судді надійшло вищезазначене клопотання про накладення арешту на автомобіль ЗАЗ 110307, д. н. з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_5 , з позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування.

В обґрунтування поданого клопотання слідчий зазначив, що СУ ГУНП в Полтавській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000825 від 20 грудня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за фактом того, що 20 грудня 2023 року, близько 13 год 50 хв, водій автомобіля ЗАЗ 110307, д. н. з. НОМЕР_1 , ОСОБА_5 , рухаючись по автодорозі Р-11 «Полтава-Красноград» з боку м. Полтава в напрямку до м. Карлівка, на 25 км вищевказаної автодороги поблизу с. Голобородьківське Карлівської ТГ Полтавського району, виїхав у межі зустрічної смуги для руху, де скоїв зіткнення із автомобілем KIA CARNIVAL, д. н. з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_6 , котра рухалася у зустрічному напрямку. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля ЗАЗ 110307, д. н. з. НОМЕР_1 ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження із якими екіпажем ШМД доставлений до реанімаційного відділення КНП «Карлівська лікарня ім. Л.В. Радевича», де останній помер.

20 грудня 2023 року, в період часу з 15 год 25 хв по 16 год 45 хв, в ході огляду місця дорожньо-транспортної пригоди на 25 км автодороги Р-11 «Полтава-Красноград» в межах Карлівської ТГ Полтавського району Полтавської області було виявлено та вилучено автомобіль ЗАЗ 110307, д. н. з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 та автомобіль KIA CARNIVAL, д. н. з. НОМЕР_3 , номер кузова НОМЕР_4 , які зберегли на собі сліди дорожньо-транспортної пригоди (механічні пошкодження), у результаті якої водій автомобіля ЗАЗ 110307, д. н. з. НОМЕР_1 , ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження, від яких помер.

Постановою слідчого від 20 грудня 2023 року вказані транспортні засоби визнані речовими доказами в кримінальному провадженні.

З метою проведення повного, всебічного та неупередженого досудового розслідування, зважаючи на те, що в даному випадку наявні достатні підстави вважати, що вилучений транспортний засіб може зберігати на собі сліди кримінального правопорушення, з метою забезпечення збереження речового доказу, у зв`язку з необхідністю проведення слідчих дій та експертних досліджень, для запобігання можливості втрати майна та його відчуження третім особам, виникла необхідність у накладенні на нього арешту.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 автомобіль ЗАЗ 110307, д. н. з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 належить ОСОБА_5 .

Зважаючи на неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження на підставі ч. 4 ст. 107 КПК України не здійснюється.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до такого висновку.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Речовим доказом у розумінні положень ст. 98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст.131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

Згідно ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до п. п. 1, 2, 5 і 6 ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як слідує зі змісту клопотання, метою накладення арешту на майно є забезпечення збереження речових доказів.

Слідчим доведено, що вищезазначений транспортний засіб має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. Вказане майно підлягає арешту, так як не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий довів необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України.

На підставі викладеного, зважаючи на принципи розумності та співмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав для арешту майна.

Керуючись ст. ст. 98, 131, 132, 170 173, 372 КПК України, слідчий суддя,

у х в а л и в:

Клопотання слідчого задовольнити.

Накласти арешт на автомобіль ЗАЗ 110307, д. н. з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_5 , шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_7