У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

учасника судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за №0000089 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Корабельного районного суду м. Миколаєва від 04 серпня 2023 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-востаннє вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 01.11.2022 за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки та на підставі ст. 75 КК України, звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік. Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 27.07.2023 скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлено для відбування призначеного покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки,

-обвинуваченого за ч. 2 ст. 309 КК України,

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 04 серпня 2023 року ОСОБА_6 засуджений за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік.

На підставі ст. 71 КК України, до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Корабельного районного суду м. Миколаєві від 01.11.2022, та з урахуванням положень ст. 72 КК України, ОСОБА_6 визначене остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців.

Ухвалено строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з дня приведення вироку до виконання.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави, процесуальні витрати за проведення експертиз в розмірі 956 грн. Вирішено питання про речові докази.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Обвинувачений ОСОБА_6 просить змінити вирок в частині призначеного покарання.

Узагальнені доводи осіб, які подали апеляційні скарги.

Обвинувачений ОСОБА_6 зазначає, що під час досудового розслідування та судового розгляду він повністю визнав вину, активно сприяв розкриттю злочину. Однак він не згоден з призначеним судом покаранням та вважає його занадто суворим. Просить пом`якшити йому покарання.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Діючи повторно, у невстановлений час та місці, і спосіб, ОСОБА_6 , незаконно придбав особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, масою у перерахунку на суху речовину 6,929 г., без мети збуту, для особистого вживання, який в подальшому поклав у кишеню своєї куртки та став незаконно зберігати при собі без мети збуту.

12.05.2023 о 19-47 годині, біля будинку №287 по пр. Богоявленському в м. Миколаєві, з метою перевірки документів на підставі ст. ст. 31, 32 ЗУ Про Національну поліцію, працівниками роти реагування батальйону Управління поліції охорони в Миколаївській області було зупинено ОСОБА_6 . Під час перевірки документів, на запитання щодо наявності заборонених речовин, ОСОБА_6 добровільно видав наявні при ньому наркотичні засоби, зокрема канабіс масою у перерахунку на висушену речовину 6,929 г.,

Судом першої інстанції ОСОБА_6 визнаний винним у незаконному придбанні та зберіганні наркотичних засобів, без мети збуту, вчиненому повторно та його дії кваліфіковані за ч. 2 ст. 309 КК України.

Позиції учасників судового провадження.

Обвинувачений ОСОБА_6 належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, про що свідчить розписка. Бажання брати участь під час апеляційного розгляду не висловив.

Прокурор ОСОБА_5 заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив вирок залишити без змін.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасника судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи в її межах, суд встановив таке.

Висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчинені інкримінованого йому злочину за обставин, встановлених судом, є правильними. Дії ОСОБА_6 правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 309 КК України. В цій частині вирок апелянтом не оскаржується.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається зі змісту апеляційної скарги, обвинувачений ОСОБА_6 оскаржує вирок в частині призначення покарання, вважає його занадто суворим та просить його пом`якшити.

Що стосується цих доводів обвинуваченого ОСОБА_6 про незаконність оскаржуваного вироку в частині призначеного йому покарання, то вони не є слушними, з огляду на таке.

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Вказані вимоги закону судом дотримані.

Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд першої інстанції врахував характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке є нетяжким.

Також враховані обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 відповідно до ст. 66 КК України, а саме: активне сприяння розкриттю злочину. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України не встановлено.

Окрім того, суд врахував дані про особу обвинуваченого, який проживає з дружиною та двома неповнолітніми дітьми, постійного місця роботи не має, , раніше неодноразово судимий за умисні злочини, в тому числі, аналогічні висунутому обвинуваченню, за місцем проживання характеризується посередньо.

Також судом враховано, що ОСОБА_6 є раніше неодноразово судимим, знову вчинив аналогічний злочин у період іспитового терміну, який до того ж йому було скасовано у зв`язку з порушенням покладених на нього судом обов`язків та направлено для відбування призначеного судом покарання, згідно ухвали Корабельного районного суду м. Миколаєва від 27.07.2023.

За такого, враховуючи вищевказані дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , а також те, що він активно сприяв розкриттю злочину, повністю визнав свою вину та надавав правдиві показання щодо обставин вчиненого злочину, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів можливе у разі призначення йому покарання у межах санкцій ч. 2 ст. 309 КК України у виді позбавлення волі та у розмірі, який є мінімальним.

Суд вважає, що покарання ОСОБА_6 призначено відповідно до вимог ст. 65-67 КК України, у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 2 ст. 309 КК України. Тому немає підстав вважати призначене покарання занадто суворим, як вважає апелянт.

Окрім того, суд також погоджується з висновками суду першої інстанції про призначення остаточного покарання обвинуваченому на підставі ст. 71 КК України, з огляду на таке.

Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування ст. 75 КК про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК.

При цьому, повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

З огляду на викладене, з урахуванням положень ч. 1 та ч. 4 ст. 71 КК України щодо правил призначення покарання за сукупністю вироків, враховуючи, що вчинений ОСОБА_6 злочин є нетяжким, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про часткове приєднання покарання, призначеного вироком Корабельного районного суду м. Миколаєві від 01.11.2022 у виді обмеження волі строком на 1 рік, що відповідно до ст. 72 КК, відповідає 6-ти місяцям позбавлення волі.

Рішення суду першої інстанції про призначення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на визначений у вироку строк є правильним і достатньо умотивованим, воно узгоджується з вимогами кримінального закону, відповідає меті покарання, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Тому апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 424, 425, 532 КПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Корабельного районного суду м. Миколаєва від 04 серпня 2023 року щодо ОСОБА_6 , залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який утримується під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3