Справа № 346/4162/23
Провадження № 1-кп/346/587/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2023 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд

Івано-Франківської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні, в залі Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області кримінальне провадження з обвинувальним актом та угодою про визнання винуватості щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Червоноград, Львівської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, одруженого, на утриманні має малолітню дочку, з базовою середньою освітою, не працюючого, згідно ст. 89 КК України не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286-1 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху будучи особою, яка керує транспортним засобом у стані сп`яніння, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.

Кримінальне правопорушення вчинено за наступних обставин.

09.05.2023 приблизно о 17 годині 30 хвилин, у світлу пору доби, на сухому асфальтному дорожньому покритті, водій обвинувачений ОСОБА_5 перебуваючи у стані наркотичного сп`яніння, що знижує реакцію та унеможливлює належним чином оцінити дорожню обстановку, керував технічно справним автомобілем марки «INFINITI» моделі «FX35» реєстраційний номер НОМЕР_1 чорного кольору та рухався прямою ділянкою проїзної частини дороги в с. Н. Вербіж по вул. Шевченка Коломийського району у напрямку до м. Косів.

В цей час, правим краєм проїзної частини дороги по вулиці Шевченка в с. Нижній Вербіж по напрямку руху автомобіля марки «INFINITI» моделі «FX35» реєстраційний номер НОМЕР_1 чорного кольору, в попутному із даним автомобілем напрямку, на велосипеді вітчизняного виробництва, рама якого пофарбована у синій колір їхав потерпілий ОСОБА_6 .

При наближенні до велосипедиста, водій обвинувачений ОСОБА_5 проявив неуважність під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку, стан дорожнього покриття та стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, маючи об`єктивну можливість виявити велосипедиста який рухався правим краєм дороги, своєчасно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, в результаті чого допустив зіткнення із задньою частиною велосипеда вітчизняного виробництва рама якого пофарбована у синій колір, під керуванням потерпілого ОСОБА_6 .

При цьому обвинуваений ОСОБА_5 порушив вимоги Правил дорожнього руху, а саме:

п. 1.5., який вказує, що дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

п. 2.3., в якому зазначено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну;

д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху;

п. 2.9. відповідно до якого водієві забороняється:

а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;

п. 12.1., який вказує, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен урахувати дорожню обстановку і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

п. 12.3., який зобов`язує водія в разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

У результаті порушення обвинуваченим ОСОБА_5 Правил дорожнього руху мала місце дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої потерпілий ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у виді закритої травми живота та органів черевної порожнини з ушкодженнями печінки, жовчного міхура та холедоха, що супроводжувалось внутрішньою кровотечею в черевну порожнину, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент спричинення, що стверджується висновком судово-медичної експертизи від 16 червня 2023 року.

У підготовче судове засідання разом з обвинувальним актом надійшла угода про визнання винуватості в даному кримінальному провадженні від 30 листопада 2023 року, укладена між прокурором Коломийської окружної прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 у присутності захисника ОСОБА_4 та за письмової згоди потерпілого ОСОБА_6 .

За умовами даної угоди сторони дійшли згоди щодо формування підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого, який у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні вищевказаного правопорушення.

Відповідно до змісту укладеної угоди сторони домовились про кваліфікацію дій обвинуваченого за ч.2 ст.286-1 КК України та про узгоджену міру покарання, обвинуваченому зрозумілі наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст.473 КПК України, а саме обмеження права оскарження вироку суду згідно ст.ст. 394, 424 КПК України та відмову від прав, передбачених ст.474 КПК України.

За умовами даної угоди обвинувачений ОСОБА_5 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення за обставин, викладених в обвинувальному акті. Інші учасники досудового розслідування також не оспорюють викладених вище фактичних обставин правопорушення, сторони не мають сумнівів щодо добровільності та істинності їхніх позицій.

Сторони визнають правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_5 за ч.2 ст.286-1 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, у стані сп`яніння, що спричинило потерпілому ОСОБА_6 тяжке тілесне ушкодження та узгоджують вид і міру покарання із застосуванням ч.1 ст.69 КК України, перейшовши до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч.2 ст.286-1 КК України, у виді штрафу в розмірі 5000 (п`ять тисяч) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 85 000 грн.00 коп. (вісімдесят п`ять тисяча гривень 00 копійок), із позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 5 років.

При погодженні призначення покарання враховувалось щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданих збитків, що згідно п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України є пом?якшуючими покарання обставинами, а також обставини вчинення та поведінку ОСОБА_5 після вчинення кримінального правопорушення, а саме: одноепізодність злочину, особу обвинуваченого, на обліках в нарколога та психіатра не перебуває, на утриманні має малолітню дочку, по місцю проживання характеризується з позитивної сторони, відсутність обставин, що згідно ст. 67 КК України обтяжує покарання, враховуючи відношення обвинуваченого до вчиненого, а також те, що він повністю визнав свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні та щиро розкаявся, має постійне місце проживання, сторони дійшли згоди про те, що перевиховання та виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, сторони погоджуються на призначення ОСОБА_5 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК україни, із застосуванням ст.69 КК України основного покарання у виді штрафу у розмірі 5 тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 85 тисяч гривень, з позбавлення права керування транспортними засобами на строк 5 років.

Обвинувачений ОСОБА_5 дав згоду на застосування відносно нього узгодженого за цією угодою покарання.

Сторони розуміють наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст.473 КПК України, а саме: обмеження права оскарження вироку за ст.ст.394, 424 КПК України, та відмову від прав, передбачених ст.474 КПК України.

В судовому засіданні ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286-1 КК України, визнав повністю за обставин, викладених в обвинувальному акті. Також обвинувачений ОСОБА_5 стверджував, що повністю розуміє свої права та характер обвинувачення за ч.2 ст. 286-1 КК України, щодо якого він визнає себе повністю винуватим, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди, а також наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, які їм роз`яснені судом.

Крім цього, обвинувачений ОСОБА_5 вказував на те, що угода про визнання винуватості укладена між ним та прокурором добровільно, без застосування будь-якого насильства, примусу, погроз та не є наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Захисник ОСОБА_4 підтримав угоду про визнання винуватості.

Потерпілий ОСОБА_6 в попередньому судовому засіданні підтримав угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором та обвинуваченим, не заперечив щодо призначення обвинуваченому визначеного сторонами угоди покарання та підтвердив добровільність надання прокурору згоди на укладення такої угоди, а також подав письмову згоду прокурору на укладення ним та обвинуваченим угоди про визнання винуватості (а.с.38-39), а також подав заяву про розгляд справи у його відсутності, жодних прентензій до обвинуваченого немає, просить обвинуваченого не карати (а.с.17).

Прокурор ОСОБА_3 просив затвердити угоду про визнання винуватості і призначити обвинуваченому узгоджене сторонами угоди, покарання.

Заслухавши думку учасників процесу з приводу затвердження угоди, дослідивши матеріали кримінального провадження, переконавшись у добровільності укладення угоди з сторони обвинуваченого, перевіривши угоду на відповідність вимогам ст.ст. 472-473 КПК України та нормам КК України, суд вважає дану угоду слід затвердити виходячи із наступного.

Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.286-1 КК України, а саме: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані сп`яніння, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

Враховуючи норму ст.12 КК України злочин передбачений ч. 2 ст. 286-1 КК України є тяжким.

Судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права визначені ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом. Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Потерпілий проти укладення угоди про визнання винуватості не заперечив, підтримав заяву про надання ним добровільної згоди на укладення такої угоди.

Суд встановив, що умови угоди про визнання винуватості відповідають вимогам КПК України, на основі угоди може бути ухвалено вирок, так як умови угоди не порушують прав, свобод та інтересів сторін, укладення угоди було добровільним, очевидна можливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань.

Суд, при вирішенні питання про можливість призначення покарання, узгодженого сторонами угоди, враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, відомості про особу обвинуваченого, які зазначені в угоді про визнання винуватості, а також обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому - щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданих збитків потерпілому та відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Приймаючи до уваги наявность кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, а саме, що обвинувачений позитивно характеризується по місцю проживання, на обліках в нарколога та психіатра не перебуває, на утриманні має малолітню дочку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , потерпілий просить не карати обвинуваченого, то суд вважає за можливе застосувати узгоджене сторонами покарання із застосуванням ч.1 ст.69 КК України шляхом переходу до іншого більш м`якого виду основного покарання не зазначеного в санкції ч.2 ст.286-1 КК України за цей злочин у виді штрафу у розмірі 5 тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 85 тисяч гривень, з позбавлення права керування транспортними засобами на строк 5 років (а.с.а.с.53,55, 58,59. ).

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості обвинуваченим і призначення обвинуваченому узгодженого сторонами покарання.

Цивільний позов у справі не заявлено.

Ухвалою слідчого судді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 11 травня 2023 року до підозрюваному ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів та розмір застави визначено 40 (сорок) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 107 360 (сто сім тисяч триста шістдесят) гривень та покладено обов`язки, передбачені ст.194 КПК України. Згідно квитанції Приватбанку № 9305-7603-8798-5147 від 16.05.2023 р. застава внесена заставодавцем ОСОБА_8 (а.с.а.с.50-51, 60).

Статтею 182 КПК України передбачено, що застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у дохід держави в разі невиконання цих обов`язків.

Частиною 8 статті 182 КПК України визначено, що у разі… якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу (ч.11 ст.182 КПК України).

Судом встановлено, що з моменту внесення застави та на день ухвалення вироку, тобто в період дії запобіжного заходу у виді застави, обвинувачений ОСОБА_5 виконав покладенні на нього судом обов`язки, передбачені ст.182,194 КПК України, а тому застава підлягає поверненню заставодавцю - ОСОБА_8 .

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна, а тому суд вважає за необхідне скасувати заходи забезпечення у виді арешту майна, застосований ухвалою слідчого судді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 12.05.2023р.(а..44).

Процесуальні витрати за проведення судових експертиз відповідно до ч.2 ст.124 КПК України покласти на обвинуваченого (а.с.45,46).

Питання речових доказів слід вирішити згідно вимог ст.100 КПК України (а.с.а.с.43,47-48, 49).

Керуючись ст.ст. 376, 468-470, 475 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 30 листопада 2023 року, укладену між обвинуваченим ОСОБА_5 за участі захисника ОСОБА_4 та прокурором Коломийської окружної прокуратури ОСОБА_3 , за згодою потерпілого ОСОБА_6 .

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286-1 КК України та призначити узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 30 листопада 2023 року основне покарання із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України у виді штрафу, в розмірі 5000 (п`ять тисяч) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 85 000 грн. 00 коп. (вісімдесят п`ять тисяч гривень) 00 копійок, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 5 років.

Запобіжний захід у виді застави у розмірі 107 360 (сто сім тисяч триста шістдесят) гривень, внесеної ОСОБА_8 згідно квитанцій Приватбанку № 9305-7603-8798-5147 від 16.05.2023 р. за обвинуваченого ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000452 до вступу вироку у законну силу - залишити без змін. Після набрання вироком законної сили заставу у розмірі 107 360 (сто сім тисяч триста шістдесят) грн - повернути заставодавцю ОСОБА_8 .

Скасувати арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 12.05.2023р. на: автомобіль марки «INFINITI» моделі «FX35» реєстраційний номер НОМЕР_1 чорного кольору із свідоцтвом про його реєстрацію НОМЕР_2 , зареєстрованого за ТОВ «АВЕНТУС ЛІЗИНГ» м. Київ, вул. Митрофана Довнар-Запольського, 50Ф, 220, та велосипед вітчизняного виробництва рама якого пофарбована у синій колір.

Стягнути з ОСОБА_5 а в дохід держави 6214 (шість тисяч двісті чотирнадцять) гривні 00 коп. процесуальних витрат в кримінальному провадженні за проведення інженерно-транспортних експертиз.

Речові докази:

- автомобіль марки «INFINITI» моделі «FX35» реєстраційний номер НОМЕР_1 чорного кольору із свідоцтвом про його реєстрацію НОМЕР_2 , зареєстрованого за ТОВ «АВЕНТУС ЛІЗИНГ» м. Київ, вул. Митрофана Довнар-Запольського, 50Ф, 220 - повернути власнику ТОВ «АВЕНТУС ЛІЗИНГ» ;

- велосипед вітчизняного виробництва рама якого пофарбована у синій колір - повернути володільцю потерпілому ОСОБА_6 ;

- два оптичні компакт-диски із відео-записами боді-камери працівника УПП в Івано-Франківські області, із зафіксованими обставини зупинки автомобіля марки «INFINITI» моделі «FX35» реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_5 09.05.2023 та обставини доставки, перебування у медичному закладі під час проходження медичного освідування на факт перебування у стані наркотичного сп`яніння та складання висновку про його перебування у стані наркотичного сп`яніння; оптичний компакт-диск із відео-записами з боді-камери працівника ГРПП Коломийського РВП, із зафіксованими обставинами 09.05.2023 після прибуття працівників на місце події та у медичному закладі - залишити зберігатися при матеріалах даного кримінального провадження.

У випадку невиконання угоди про визнання винуватості прокурор протягом встановлених законом строків давності притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності за вчинення даного злочину має право звернутися до суду, який затвердив угоду, з клопотанням про скасування вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Вирок може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Коломийський міськрайонний суд з підстав, передбачених статтею ст. 394 КПК України.

Суддя: ОСОБА_1