1 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа № 335/864/24 1-кс/335/563/2024
02 лютого 2024 року м. Запоріжжя
Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі клопотання слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Вознесенівської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, який здобув вищу освіту, непрацевлаштований, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,
Слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням, в якому просить застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. В обґрунтування клопотання слідчий зазначив наступне.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 у невстановлений час та у невстановленому місці, в порушення вимог Положення про дозвільну систему, затвердженого Кабінетом Міністрів України № 576 від 12.10.1992 та Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і холощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, спорядження гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України №622 від 21.08.1998, не маючи відповідного передбаченого законом дозволу на придбання та зберігання вогнепальної зброї незаконно придбав предмет схожий на пістолет.
У подальшому, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, у невстановлений час, ОСОБА_5 приніс за місцем свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_2 зазначений предмет схожий на пістолет, де став зберігати, без передбаченого законом дозволу до 30.01.2024.
Так, 30.01.2024 в період часу з 07 годин 30 хвилин до 14 годин 05 хвилин в ході проведення санкціонованого обшуку за адресою: АДРЕСА_2 , співробітниками поліції виявлено та вилучено предмет схожий на пістолет.
Згідно висновку експерта № СЕ-19/108-24/1936-БЛ від 31.01.2024 наданий на дослідження предмет схожий на пістолет є переробленою нарізною вогнепальною стрілецькою зброєю самозарядним пістолетом конструкції Макарова (ПМ) калібру 9х18 мм (заводський серійний номер НОМЕР_1 ), промислового виробництва СРСР (1973 рік), в конструкцію якого саморобним способом внесені зміни, а саме встановлений саморобний нарізний ствол та саморобний ударник. Пістолет придатний до проведення пострілів, при цьому стріляні з нього кулі мають достатню вражаючу здатність.
Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , маючи стійкі соціальні зв`язки з невстановленими під час досудового розслідування службовими особами АТ «МОТОР СІЧ», які сформувались у нього у зв`язку із перебуванням у минулому його батька ОСОБА_9 у трудових відносинах з АТ «МОТОР СІЧ» прийняв рішення щодо привласнення майна АТ «МОТОР СІЧ».
З цією метою, усвідомлюючи неможливість самостійно реалізувати свої незаконні наміри, вирішив залучити невстановлених під час досудового розслідування службових осіб АТ «МОТОР СІЧ» до реалізації свого умислу, спрямованого на привласнення майна АТ «МОТОР СІЧ», шляхом зловживання останніми своїм службовим становищем.
Так, ОСОБА_5 розробив детальний план скоєння кримінального правопорушення, який полягав у винесення невстановленими під час досудового розслідування службовими особами АТ «МОТОР СІЧ» майна, яке їм ввірено, з території АТ «МОТОР СІЧ», з метою його привласнення та в подальшому розпорядження на власний розсуд.
Установлено, що упродовж травня 2023 року по січень 2024 року, точний час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_5 , діючи умисно, з корисливих мотивів, діючи в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, за попередньою змовою з невстановленими службовими особами АТ «МОТОР СІЧ», зловживаючи службовим становищем останніх, при невстановлених під час досудового розслідування обставинах привласнив майно вказаного підприємства, яким у подальшому розпорядився на власний розсуд, на загальну суму 921567,11 грн., чим спричинив АТ «МОТОР СІЧ» матеріальний збиток на суму 921567,11 гривень, що в 600 і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину і є особливо великим розміром.
30.01.2024 ОСОБА_5 було затримано у порядку ст. 208 КПК України.
31.01.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.
01.02.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.
Обґрунтованість повідомленої ОСОБА_5 підозри у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень повністю підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами.
Досудовим розслідуванням також встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Посилаючись на те, що ОСОБА_5 усвідомлюючи суворість та невідворотність покарання, може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, впливати на свідків та осіб причетність яких до інкримінованих йому злочинів підлягає перевірці, та те, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою не зможе запобігти вищезазначеним ризикам, слідчий просить обрати стосовно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.
В судовому засіданні прокурор підтримала клопотання слідчого та просила його задовольнити.
Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисники проти клопотання слідчого заперечували, посилаючись на необґрунтованість підозри та недоведеність існування ризиків, про які зазначено у клопотанні. Захисники просили слідчого суддю звернути увагу на те, що ОСОБА_5 не є службовою особою ПАТ «Мотор Січ», отже не може бути суб`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ст. 191 КК України. Доводи сторони обвинувачення в обґрунтування клопотання є такими, що не доводять наявність підстав для застосування до підозрюваного найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. ОСОБА_5 не вчиняв жодних дій, направлених на знищення, приховання чи спотворення речей чи документів, які мають доказове значення у кримінальному провадженні. Слідчим не доведено, що підозрюваний має реальну можливість здійснення незаконного впливу на свідків. ОСОБА_5 має міцні соціальні зв`язки, на утримані обвинуваченого перебувають двоє малолітніх дітей та батько похилого віку. Підозрюваний не має наміру переховуватися від органу досудового розслідування та суду, а навпаки має намір доводити свою невинуватість в інкримінованих йому злочинах. З огляду на викладене, сторона захисту просила застосувати до підозрюваного менш суворий запобіжний захід.
Заслухавши думку учасників провадження, вивчивши клопотання слідчого, дослідивши додані до нього матеріали кримінального провадження та документи, наданні стороною захисту, слідчий суддя встановив наступне.
30.01.2024 ОСОБА_5 було затримано за підозрою у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.
31.01.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.
01.02.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.
На підтвердження обґрунтованості повідомленої ОСОБА_5 підозри до клопотання додано матеріали кримінального провадження, які досліджені у судовому засіданні, зокрема, копії протоколу допиту свідка ОСОБА_10 , протоколів огляду оптичних носіїв інформації зі стенограмами, протоколів обшуку, проведених в житлі та в інших об`єктах нерухомого майна, які ймовірно перебувають у користуванні підозрюваного; висновка експерта від 31.01.2024.
Оцінивши надані стороною обвинувачення докази, слідчий суддя доходить до переконання, що стороною обвинувачення надано достатньо переконливих доказів щодо ймовірної причетності ОСОБА_5 до вчинення інкримінованих йому злочинів.
Слідчий суддя враховує, що на даному етапі провадження, слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу.
Статтею 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Згідно п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
За змістом п.п. «b» та «c» ст. 5 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, особу може бути позбавлено свободи для забезпечення виконання нею будь-якого обов`язку, встановленого законом, а також з метою її допровадження до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення.
Ризиком у контексті кримінального провадження є наявність відомостей, які свідчать про можливість виникнення у майбутньому проявів протиправної поведінки підозрюваного, певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.
Вирішуючи клопотання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею враховуються обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема те, що злочини, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 , відносяться до категорії тяжких (ч. 1 ст. 263 КК України) та особливо тяжких (ч. 5 ст. 191 КК України), за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи та на строк від семи до дванадцяти років відповідно.
У рішенні «Чеботарь проти Молдови» від 13.11.2007 Європейський суд з прав людини зазначив, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності зі статтею 5 § 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення ані в момент арешту, ані під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання.
Вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому, небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.
Врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства, про що зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини в справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993.
Перевіряючи доводи слідчого та прокурора на предмет існування ризиків, слідчий суддя встановив, що заявлені слідчим та прокурором ризики, передбачені п.п. 1, 2 та 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, об`єктивно існують.
Так, підозрюваний, з врахуванням тяжкості покарання, яке передбачено за вчинення інкримінованих йому злочинів, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду. Ризик переховування від органу досудового розслідування та суду є актуальним безвідносно до стадії кримінального провадження та обумовлений серед іншого можливістю притягненням до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання. Тяжкість ймовірного покарання особливо сильно підвищує ризик переховування від органу досудового розслідування та/або суду на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності.
Слідчим суддею враховані доводи сторони захисту щодо наявності у підозрюваного міцних соціальних зв`язків, а саме наявність родини, постійного місця проживання, позитивні характеристики від низки громадських організацій.
Проте, зазначені обставини жодним чином не зменшують ризик переховування підозрюванного від органу досудового розслідування та суду.
При встановленні наявності ризику незаконного впливу на свідків слідчий суддя враховує встановлену Кримінальним процесуальним кодексом України процедуру отримання показань від осіб у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні. (ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК України).
Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України).
Тобто ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом, крім випадків неможливості отримання безпосередньо судом таких показань внаслідок обставин, пов`язаних із введенням воєнного стану на території України.
У результаті обізнаності підозрюваного про осіб, які давали свідчення у кримінальному провадженні існує ймовірність, що він може впливати на свідків, з метою примушування їх до зміни раніше наданих показань, та таким же чином впливати на свідків, які не давали показання, що в подальшому виключить їх можливість давати правдиві, послідовні показання у ході досудового розслідування.
З огляду на вищевикладене, обґрунтованими є й доводи сторони обвинувачення про наявність ризику знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей та документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.
З урахуванням обґрунтованої підозри та встановлених ризиків, на цьому етапі кримінального провадження застосування запобіжного заходу є об`єктивно необхідним з метою дієвості кримінального провадження і забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.
Визначаючи вид запобіжного заходу, який доцільно застосувати до підозрюваного, слідчий суддя виходить з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Згідно із п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Більш м`якими запобіжними заходами, у порівнянні з триманням під вартою, є: домашній арешт, застава, особиста порука, особисте зобов`язання.
Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, на будь-якій стадії кримінального провадження, тобто як на стадії досудового розслідування, так і на стадії судового провадження.
При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого. (ст. 178 КПК України).
Тобто, фактично слідчий суддя повинен встановити, чи є запобіжний захід пропорційним для запобігання ризику або ризикам, на які вказує сторона обвинувачення, з метою захисту прав підозрюваного та дотримання принципу верховенства права.
Враховуючи характер та тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 , встановлені ризики, передбачені ст. 177 КПК України, слідчий суддя доходить висновку, що на даному етапі кримінального провадження застосування до підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою не зможе запобігти встановленим ризикам. При цьому, слідчим суддею не встановлено обставин, які б перешкоджали застосуванню до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України (ч. 3 ст. 183 КПК України).
Розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та встановлених ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього (ч. 4 ст. 182 КПК України).
Відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину визначається від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
У виключних випадках, якщо слідчий суддя встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно (ч. 5 ст. 182 КПК України).
У рішенні «Мангурас проти Іспанії» від 20.11.2010 ЄСПЛ зазначив, що гарантії, передбачені п. 3 ст. 5 Конвенції, покликані забезпечити не компенсацію втрат, а, зокрема, явку обвинуваченого на судове засідання. Таким чином, сума (застави) повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами, які мають забезпечить його безпеку, іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості) при якому перспектива втрати застави, у випадку відсутності на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб унеможливити перешкоджання особою встановленню істини у кримінальному провадженні. При цьому має бути враховано наявність грошових засобів у обвинуваченого.
Враховуючи обставини кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 ККК України, в якому підозрюваний фігурує як ймовірний організатор, майновий стан підозрюваного та його родини, наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, враховуючи розмір завданої шкоди, слідчий суддя доходить висновку, що застава в розмірі трьохсот прожиткових мінімумів для працездатних осіб не порушує принцип пропорційності та, з урахуванням майнового стану підозрюваного, не є явно непомірною для нього. Водночас застава у зазначеному розмірі забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного та виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.
У разі внесення застави, з метою мінімізації ризиків, встановлених у судовому засіданні, наявні підстави покладення на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: не відлучатись з м. Запоріжжя без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді або до суду за кожною вимогою; утриматися від спілкування з ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;. ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ; ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ; ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_8 ; ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_9 ; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю.
Враховуючи вимоги ч. 5 ст. 115, ч. 3 ст. 219 КПК України, строк дії ухвали про тримання під вартою та обов`язків, покладених на підозрюваного, у разі внесення застави, слід визначити до 29.03.2024, що відповідає вимогам ч. 7 ст. 194, ч. 1 ст. 197 КПК України.
З огляду на викладене, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу належить задовольнити.
Керуючись ст. 2, 7, 177, 178, 182, 183, 193-197, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя
Клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 29 березня 2024 року включно.
Після внесення застави і звільнення з-під варти покласти на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов`язки:
-не відлучатись з м. Запоріжжя без дозволу слідчого, прокурора або суду;
-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;
-прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді або до суду за кожною вимогою;
-утриматися від спілкування з ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;. ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ; ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ; ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_8 ; ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_9 ;
-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;
-носити електронний засіб контролю.
Уповноваженій службовій особі місця ув`язнення після внесення застави, перевірки документа, що підтверджує її внесення негайно здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_5 .
У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави підозрюваний ОСОБА_5 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 та заставодавцю, відмінному від підозрюваного, що у разі невиконання після внесення застави обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави.
Попередити підозрюваного ОСОБА_5 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків після внесення застави, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі визначеному Кримінальним процесуальним кодексом України.
Встановити строк дії даної ухвали до 29 березня 2024 року включно.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги не зупиняє виконання ухвали.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Повний текст ухвали складений 05 лютого 2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1