Справа № 303/5115/15-к
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.10.2023 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретаря: ОСОБА_4 ,

учасників судового розгляду: обвинуваченого - ОСОБА_5 , захисника - ОСОБА_6 , потерпілого - ОСОБА_7 , представника потерпілого - ОСОБА_8 , прокурора - ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 11-кп/4806/118/20 за апеляційними скаргами: прокурора Мукачівської місцевої прокуратури ОСОБА_9 та представника потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_8 на вирок Мукачівського міськрайонного суду від 27 березня 2018 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Копинівці, Мукачівського району, Закарпатської області, фактично проживаючого в АДРЕСА_1 , громадянина України, із вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні та вихованні 2 неповнолітніх дітей, пенсіонера за станом здоров`я, інваліда III групи, раніше судимого,

- обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 125, ст.128 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 27 березня 2018 рокуОСОБА_5 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ст. 128, ч.1 ст. 125 КК України та виправдано на підставі п.1 ч.1 ст. 373 КПК України, - через недоведеність, що вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа.

Відповідно до ч.4 ст. 374 КПК України, у зв`язку з реабілітацією, ОСОБА_5 поновлено в правах, обмежених під час кримінального провадження.

У задоволенні цивільного позову ОСОБА_7 до ОСОБА_5 про стягнення в її користь суми 399,99 грн. на відшкодування витрат на лікування (матеріальної шкоди) та 30000,00 грн. морального відшкодування, завданих злочином відмовлено.

У задоволенні цивільного позову ОСОБА_10 до ОСОБА_5 про стягнення в її користь 48,18 гривень витрат на лікування та 15000,00 грн. морального відшкодування, завданих злочином - відмовлено.

Речові докази: дві дерев`яні палиці циліндричної форми, довжиною 85 см., - ухвалено знищити.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 не обирався.

Згідно з вироком, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень за таких обставин.

Обвинувачений ОСОБА_5 , 04 травня 2015 року, близько 20:15 год., перебуваючи на межі присадибної ділянки, за адресою: АДРЕСА_1 на ґрунті раніше виниклих, особистих неприязних відносних, затіяв сварку із потерпілою ОСОБА_7 . В ході сварки, ОСОБА_5 діючи необережно, не передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення потерпілій ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, хоча повинен був і міг це передбачити це будучи обуреним на бійку між його дружиною та донькою потерпілої, наніс їй удар дерев`яною палицею по кисті лівої руки, намагаючись відвести держак мотики, внаслідок чого, згідно висновку експерта № 335/15 від 18.05.2015, додаткового висновку експерта № 5/15 від 05.06.2015, потерпілій ОСОБА_7 , спричинено тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому головки 4-ї п`ястної кістки лівої кисті та проксимального кінця основної фаланги 3-го пальця лівої кисті зі зміщенням, що підтверджено даними рентгенографії. Вказані тілесні ушкодження виникли від дії твердих, тупих предметів по механізму удару, чим могла бути дерев`яна палиця, за можливого виникнення при обставинах на які вказує потерпіла під час слідчого експерименту і не є характерними для виникнення при падінні тіла з висоти власного зросту з послідуючим ударом об тверду площину. Вказані тілесні ушкодження відносяться до групи тілесних ушкоджень середньої ступені тяжкості, які згідно п.2.2.2. «Правил судово-медичного визначення ступені тяжкості тілесних ушкоджень», як такі, що потягли за собою розлад здоров`я на строк понад 21 день.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_5 , 04 травня 2015 року, близько 20:15 год., на межі присадибної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , на ґрунті раніше виниклих, неприязних відносних, в ходя словесної сварки, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх карність та настання суспільно-небезпечних наслідків, тримаючи у руці дерев`яну палицю, наніс один удар зправа по тулубі ОСОБА_10 , внаслідок чого, спричинив потерпілій ОСОБА_10 тілесні ушкодження, які згідно Висновку експерта № 336/15 від 18.05.2015, додаткового висновку експерта № 6/15 від 05.06.2015, спричинені у виді: синця в ділянці право-бокової поверхні нижньої третини черева, виникли від дії твердих, тупих предметів по механізму удару, чим могла бути дерев`яна палиця і відносяться до групи легких тілесних ушкоджень, які згідно п.2.3.3. «Правил судово-медичного визначення ступені тяжкості тілесних ушкоджень», як такі, що не потягли за собою розлад здоров`я.

Органом досудового розслідування ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст.128 КК України (необережному середньої тяжкості тілесному ушкодженні) та у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.125 КК України (умисному легкому тілесному ушкодженні).

В апеляційній скарзі потерпілі ОСОБА_7 та ОСОБА_10 та їх представник адвокат ОСОБА_8 просять оскаржуваний вирок скасувати та ухвалити новий обвинувальний вирок, обґрунтовуючи тим, що при ухваленні виправдувального вироку суд в повному обсязі не дослідив обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення обвинувального вироку та судове рішення не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження.

В апеляційній скарзі прокурор вказує на те, що оскаржуваний вирок є незаконним у зв`язку із істотними порушеннями вимог кримінального процесуального законодавства, невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження. Зазначає, що судом невірно здійснено оцінку доказів та визнано їх недопустимими, мотивуючи своє рішення, яке взагалі не ґрунтується на вимогах чинного кримінального процесуального законодавства, тобто, при винесенні вироку, суд першої інстанції, всупереч вимогам ст.22 КПК України зайняв сторону захисту та надав їй перевагу при доведенні перед судом переконливості своєї позиції. Просить суд, оскаржуваний вирок суду скасувати, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ст.128 КК України та за ч.1 ст.125 КК України звільнити від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності на підставі ст.49 КК України, а за ст.128 КК України призначити покарання у виді 1 року обмеження волі, на підставі ст.75 КК України звільнити від відбування покарання з визначенням 1 року іспитового строку, покласти обов`язки, передбачені п.п.2, 3, 4 ст.76 КК України, а також дослідити протоколи проведення слідчих експериментів з потерпілими; висновки судово-медичних експертиз, допитати в суді потерпілих та свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 .

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисникадвокат ОСОБА_6 подали заперечення на апеляційну скаргу потерпілих в яких вказали, що вирок суду від 27.03.2018 є законним, обґрунтованим та справедливим, тому просять суд, вказаний вирок суду залишити без змін, апеляційну скаргу представника потерпілих адвоката ОСОБА_8 не визнають повністю та в її задоволенні відмовити повністю. Зазначають, що апеляційна скарга яка подана потерпілими та їхнім захисником є надуманою та безпідставною, оскільки в ній не наведено жодних аргументів щодо їх лікування, а саме: протягом трьох років розгляду кримінального провадження у потерпілих відсутні документи (виписки), які підтверджують діагнози, лікування та їх реабілітацію.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисникадвокат ОСОБА_6 подали заперечення на апеляційну скаргу прокурора, в яких просять вирок суду від 27.03.2018 залишити без змін, апеляційну скаргу прокурора не визнають повністю, просять суд в її задоволенні відмовити, так як апеляційна скарга є необґрунтована та не відповідає матеріалам слідства.

Від потерпілої ОСОБА_10 надійшла заява про розгляд справи у її відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, промову прокурора, потерпілу та її представника, які підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, обвинуваченого та його захисника, які заперечили щодо задоволенню апеляційної скарги, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.

Положення ст.17 КПК України регламентують, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданий, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи.

Крім того, ст.62 Конституції України закріплено принцип, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніві щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Стаття 94 КПК України передбачає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

У відповідності до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, ухваленим з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Мотивувальна частина виправдувального вироку повинна містити формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, із яких суд відкидає докази обвинувачення. В мотивувальній частині виправдувального вироку мають бути викладені результати дослідження, аналізу та оцінки доказів у справі, зібраних сторонами обвинувачення та захисту, в тому числі й поданих у судовому засіданні.

Як вбачається з матеріалів справи, - рішення суду про виправдання ОСОБА_5 є правильним, оскільки в його основу покладено досліджені в судовому засіданні докази, у тому числі і ті, на які вказують в апеляційній скарзі прокурор та потерпілі, яким суд дав належну оцінку, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи у їх сукупності.

Зокрема, ухвалюючи виправдувальний вирок, суд під час розгляду кримінального провадження, відповідно до вимог кримінального процесуального закону, забезпечивши принцип змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів, передбачений ч. 2 ст. 22 КПК України, згідно якої сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом, ретельно перевірив представлені сторонами докази, у тому числі й ті, на підставі яких було пред`явлено ОСОБА_5 обвинувачення, допитав безпосередньо потерпілих, свідків, навів детальний аналіз усіх досліджених доказів і дав належну оцінку кожному з них в їх сукупності і взаємозв`язку.

Так, з матеріалів кримінального провадження та виправдувального вироку вбачається, що в ході судового розгляду ОСОБА_5 свою вину не визнав. Пояснив, що проживає разом зі своєю сім`єю в АДРЕСА_1 . У понеділок 04.05.2015 року був вдома, порався по господарству. Близько 18:30 18:45 год до нього прийшов його знайомий ОСОБА_13 , розпиляти доски на рейки. У цей момент, до нього прибігли діти і повідомили, що бють їх маму. Він почувши від дітей, що б`ють його дружину побіг на город, на виході зі двору на город, побачив ОСОБА_14 , яка бігла у його бік розмахуючи мотикою. Знаючи агресивний норов ОСОБА_15 , він автоматично взяв рукою дві палиці, які знаходилися у купі та побіг в напрямку свого участка. Біжучи побачив, як вкінці його участка, на траві вовтузяться його дружина ОСОБА_16 та донька ОСОБА_17 ОСОБА_18 , а між ними знаходиться зажатою ОСОБА_16 мотика. Недобігаючи до місця де лежали дівчата близько 6-7 м. його перестріла ОСОБА_19 тримаючи в руках мотику та замахуючись на нього. Він, намагаючись відбити зазахи мотикою, тримаючи в одній руці дві палиці відбив два замахи, а третій зупинив палицями і вирвав мотику з рук ОСОБА_15 , взявши рукою за держано. Після чого, відійшов віг ОСОБА_20 на метр поставив копачку на землю та переломив її ногою. На що остання, відійшовши на свою частину городу та почала викрикувати « ОСОБА_21 , ламай у меше щеє». Потім, він стоячи на місці розвернувся у бік, де хвилину тому лежали дівчата та побачив, що дівчата вже піднятися з землі, стоять, а до них підходить сусідка (свідок) ОСОБА_11 . Після чого, його дружина підійшла до нього, а донька ОСОБА_15 ОСОБА_18 пішла до своєї матері. Після чого, всі вони, розвирнулися та мовчки пішли коден у напрямку свого будинку. ОСОБА_11 також йшла з усіма до будинків. Підходячи до дворів, побачив, що вийщов син ОСОБА_15 та почав на нього кричати та погрожувати фізичною розправою, але ОСОБА_22 та ОСОБА_18 міцно тримали його руками за руки. Він чув, як ОСОБА_19 питала у ОСОБА_23 куди їй краще зветратися у міліцію чи лікарню.Через деякий час всі розійшлися. Жодних ударів ні намірених ні випадкових він потерпілій ОСОБА_24 не наносив і не міг нанести, бо коли відбивав замах мотикою то стояв на відстані щоб його не зацепило по голові обухом мотики. А для того, щоб ударити потерпілу по лівій кисті руки та середньому пальцеві, якою остання тримала держано знизу, йому треба булови підійти на небезпечну для нього відстань. Крім того, твердження потерпілої ОСОБА_15 про те, що їй спричинено було три удари, а четвертий вибив з рук мотику є хибними, бо якщо людину вдарити, то вона автоматично розжимає і висмикує руку після одного удару. Більше того, спричинити чотири удари в одне й те саме місце кисть руки, коли людина рухається, практично неможливо. Щодо потерпілої ОСОБА_18 доньки ОСОБА_15 , то до останньої він навіть не наблизився, бо ОСОБА_20 його перестріла з мотикою лицьом до лиця за 6-7 м. до лежачих на землі ОСОБА_18 та його дружини ОСОБА_16 . Вважає, що сусідки потерпілі його оговорюють з метою, щоб він ходив по судах, а не займався вирішенням земельного спору щодо межі між ними.

Зазначених показань ОСОБА_5 дотримався і в ході апеляційного перегляду даної справи. Просив вирок залишити без змін.

Натомість, ключовими доказами сторони обвинувачення, на якому ґрунтувалося обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.125 та 128 КК України, такі які були досліджені судом першої інстанції є:

Висновок експерта № 335/15 від 18.05.2015 року, згідно якого, у потерпілої ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому головки 4-ї п`ястної кістки лівої кисті та проксимального кінця основної фаланги 3-го пальця лівої кисті зі зміщення, які виникли від дії твердих, тупих предметів по механізму удару, чим могла бути дерев`яна палиця і не є характерними для виникнення при падінні тіла з висоти власного зросту з послідуючим ударом об тверду площину. Вказані тілесні ушкодження відносяться до групи тілесних ушкоджень середньої ступені тяжкості, які згідно п.2.2.2. «Правил судово-медичного визначення ступені тяжкості тілесних ушкоджень», як такі, що потягли за собою розлад здоров`я на строк понад 21 день.

Висновок експерта (додаткова) № 5/15 від 05.06.2015 р., згідно якого, у потерпілої ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому головки 4-ї п`ястної кістки лівої кисті та проксимального кінця основної фаланги 3-го пальця лівої кисті зі зміщення, що підтверджено даними рентгенографії від 04.05.2015 р. № 4853. Вказані тілесні ушкодження виникли від дії твердих, тупих предметів по механізму удару, чим могла бути дерев`яна палиця. Можливе їх винекнення за обставин, на які вказувала громадянка ОСОБА_25 під час слідчого експерименту, і не є характерними для виникнення при падінні тіла з висоти власного зросту з послідуючим ударом об тверду площину. Громадянці ОСОБА_7 було спричинено не менше, як два удари, а саме на рівні лівого колінного суглобу та лівої кисті. Вказані тілесні ушкодженняможуть вкладатися в дату події, що мала місце 04.05.2015 р. та відносяться до групи тілесних ушкоджень середньої ступені тяжкості, які згідно п.2.2.2. «Правил судово-медичного визначення ступені тяжкості тілесних ушкоджень», як такі, що потягли за собою розлад здоров`я на строк понад 21 день.

Висновок експерта (додаткова) № 9/15 від 05.08.2015 р., згідно якого, - ознаки того, що тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому головки 4-ї п`ястної кістки лівої кисті та проксимального кінця основної фаланги 3-го пальця лівої кисті зі зміщення у гр. ОСОБА_7 могли виникнути раніше 04.05.2015 р. відсутні.

Даними висновками експертиз встановлено, що в потерпілої ОСОБА_15 виявлені тілесні ушкодження середньої ступені тяжкості, які можуть вкладатися в дату події 04.05.2015 року та виникнення яких можливе за обставин, вказаних ОСОБА_25 під час слідчого експерименту.

Висновок експерта № 336/15 від 18.05.2015 року, згідно якого, у потерпілої ОСОБА_10 виявлені тілесні ушкодження у вигляді синця в ділянці право-бокової поверхні нижньої третини черева, які виникли від дії твердих, тупих предметів по механізму удару, чим могла бути дерев`яна палиця і відносяться до групи легких тілесних ушкоджень, які згідно п.2.3.3. «Правил судово-медичного визначення ступені тяжкості тілесних ушкоджень», як такі, що потягли за собою розлад здоров`я на строк понад 6, але не більше 21 дня.

Додатковий висновок експерта № 6/15 від 05.06.2015 р., відповідно до якого, у потерпілої ОСОБА_10 виявлені тілесні ушкодження у вигляді синців в ділянці право-бокової поверхні нижньої третини черева, які виникли від дії твердих, тупих предметів по механізму удару, чим може бути дерев`яний держак мотики, не менше 3-х ударів, при обставинах вказаних у слідчому експерименті потерпілою ОСОБА_10 , по давності виникнення можуть вкладатися в дату, що мала місце 04.05.2015 року, не є характерними для падіння з висоти власного зросту і відносяться до групи легких тілесних ушкоджень, які згідно п.2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступені тяжкості тілесних ушкоджень». При цьому, у висновку експерта не зазначено чи потягли такі за собою розлад здоров`я?

Згідно п.2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступені тяжкості тілесних ушкоджень». Легке тілесне ушкодження, що не спричинило короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності, - це ушкодження, що має незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більш як шість днів.

Даними висновками експертиз встановлено, що в потерпілої ОСОБА_26 виявлені легкі тілесні ушкодження, які можуть вкладатися в дату події 04.05.2015 року та виникнення яких можливе за обставин, вказаних ОСОБА_10 під час слідчого експерименту.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої щодо позиції сторони захисту, яка вважає, що вказані висновки експертів, є неналежними доказами бо проводилися на підставі вихідних даних, достовірність та допустимість яких викликає сумніви. Зокрема з посиланнями на обставини отримані при слідчих експерименах з потерпілою ОСОБА_27 та ОСОБА_28 , а протоколи слідчих експериментів, не відповідають вимогам ст. 240, 86 КПК України.

Особливість оцінки висновку експерта полягає в тому, що він для слідчого, прокурора, слідчого судді, суду не є обов`язковим, але незгода з ним повинна бути мотивована у відповідних постанові, ухвалі, вироку (ч. 10 ст. 101 КПК України).

Протоколом проведення слідчого експерименту від 22.05.2015 року за участю потерпілої ОСОБА_15 , згідно якого слідчий експеримент проводиться в дворогосподарстві АДРЕСА_2 , де потерпіла ОСОБА_25 вказує, що 04.05 2015 року, близько 20:00 год. на городі, виникла сварка та бійка між її донькою ОСОБА_18 та ОСОБА_16 , дружиною ОСОБА_29 . В цей час, ОСОБА_30 вибіг з свого господарства з дерев`яною палицею у руках та наніс удар в область тулуба її доньці. Та намагався вданити її - ОСОБА_25 дерев`яною палкою, на що вона захищелася мотикою в ході чого ОСОБА_30 наніс їй удар в область лівої руки, після чого від болю вона послабила руку та ОСОБА_31 вирвав у неї мотику, кинів на землю та розламав її ногою. Слідчий експеримент проводився в дворогосподарстві, так як йшов дощ.

Даний протокол слідчого експерименту суд визнав таким, що здобутий з порушенням вимог ст. 240 КПК України, оскільки в ньому не відтворені обстановка, обставини та дії, з метою перевірки яких він проводився, тому у відповідності до положннь ст. 86 КПК України суд визнає такий доказ недопустимим та погоджується з запереченнями сторони захисту в цій частині.

Протоколом проведення слідчого експерименту від 22.05.2015 року за участю потерпілої ОСОБА_26 , який проводиться в дворогосподарстві АДРЕСА_2 , при якому остання показала, що 04.05 2015 року, близько 20:00 год. на городі, виникла сварка та бійка між нею та ОСОБА_16 , дружиною ОСОБА_29 . Під час бійки вони вхопилися за волосся та впали на землю. В цей час ОСОБА_30 підбіг до неї заду та наніс удар в область тулуба, після чого почав нападати на її матір та поламав їй руку.

Вказаний протокол слідчого експерименту суд визнав таким, що здобутий з порушенням вимог ст. 240 КПК України, оскільки в ньому не відтворені обстановка, обставини та дії, з метою перевірки яких він проводився, тому у відповідності до положень ст. 86 КПК України суд визнає такий доказ недопустимим та погоджується з запереченнями сторони захисту в цій частині.

Протоколом проведення слідчого експерименту від 06.07.2015 року, з підозрюваним ОСОБА_5 , під час якого підозрюваний розповідає та показує на місці про обставини, що мали місце 04.05 2015 року. він порався по господарству, почувши від дітей, що їх маму б`ють на городі, взяв дві дерев`яні палиці, розміром 85 см. Прибіг на місце події та побачив, як ОСОБА_19 стоїть над головою його дружини ОСОБА_16 та махає мотикою, а її донька ОСОБА_18 на ній, смикаються за волосся. ОСОБА_19 замахнулася на нього мотикою, він палицями відбив замах мотикою ОСОБА_20 , а лівою рукою взяв за держак мотики та кинув на землю і переломив її ногою.

Вказаний протокол, містить підписи, однак встановити осіб відображених на фототаблицях до вказаного протоколу, які були присутні під час слідчого експерименту та чи підписали вони протокол слідчого експерименту вцілому без зауважень не виявляється можливим, бо відсутня остання сторінка протоколу із зазначенням всіх учасників, їх підписами про ознайомлення з вказаним протоколом. Крім того, як наголощує сторона захисту, слідчий експеримент за участю підозрюваного ОСОБА_5 проводився без участі захистника підозрюваного, що є грубим порушення прав обвинуваченого на захист. Таким чином, вказаний письмовий доказ, у відповідності до ст. 86 КПК України, суд визнає недопустимим, оскільки такий не відповідає вимогам ст. 104 КПК України.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що обвинувачення ОСОБА_5 , ґрунтується виключно на показах потерпілих ОСОБА_15 та ОСОБА_32 , у яких як встановлено судом мають місце тривалі неприязні стосунки з обвинуваченим ОСОБА_5 та його дружиною на грунті земельного спору.

Приймаючи судове рішення колегія суддів бере до уваги і те, що сторона обвинувачення прокурор та потерпілі під час розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції, маючи свободу у наданні доказів, доведення їх переконливості перед судом, який зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює учасникам судового провадження умови для реалізації ними повноважень, поза розумним сумнівом не довела вину ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 125 та ст. 128 КК України. Тому доводи прокурора про неповноту судового розгляду визнаються такими, що не ґрунтуються на приписах КПК України, відхиляються.

При цьому колегія суддів бере до уваги і приписи ст. 17 КПК України, які регламентують, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданий, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи.

З огляду на те, що прокурор не вказує у чому саме полягає істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, колегія суддів доводи апелянта у цій частині також відхиляє.

Тобто, у діях ОСОБА_5 відсутній склад кримінального правопорушення, передбачених ч. 1 ст. 125 та ст. 128 КК України КК України.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі прокурора та представника потерпілих не можуть бути визнані достатніми підставами для скасування вироку суду, так як є необґрунтованими та не підтверджені належними доказами.

Враховуючи наведене колегія суддів вважає, що апеляційні скарги прокурора та представника потерпілих задоволенню не підлягають, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону або неправильного застосування норм кримінального закону, що могли б бути підставами для скасування вироку суду першої інстанції, не встановлено, вирок суду першої інстанції є законним, вмотивованим та обґрунтованим.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційні скарги прокурора Мукачівської місцевої прокуратури ОСОБА_9 та представника потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 27 березня 2018 року відносно ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 125, ст.128 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців із дня її проголошення.

Судді