Дата документу 21.09.2023
Справа № 330/2433/14-к
Провадження № 1-в/334/213/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2023 року м. Запоріжжя

Ленінський районний суд м. Запоріжжя в складі:

слідчого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Ленінського районного суду м. Запоріжжя клопотання представника власника майна адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна

В С Т А Н О В И В:

Представник власника майна адвокат ОСОБА_3 звернувся до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з клопотанням про скасування арешту майна, накладеного згідно ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06 жовтня 2014 року.

Вищевказане клопотання заявник обґрунтовує наступним: відповідно до ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_4 від 06 жовтня 2014 року в справі №335/11610/14-к задоволено клопотання слідчого та на автомобіль «ЗАЗ-DEWOO», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який зареєстрований за ОСОБА_5 , накладено арешт шляхом заборони його використання та відчуження.

Підставою для задоволення клопотання слугувало те, що зазначений автомобіль «ЗАЗ- DEWOO», використовувався ОСОБА_6 , а також ОСОБА_7 та ОСОБА_8 під час скоєння злочину, а саме для зупинки автомобіля потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 та є знаряддям злочину, тому його експлуатація може призвести до зникнення, втрати, пошкодження або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Таким чином, оскільки син власниці використовував автомобіль для скоєння злочину було задоволено клопотання про арешт майна. В той же час, власниця автомобіля ОСОБА_5 жодного відношення до злочину не мала, слідством її причетності до злочину встановлено не було.

В подальшому, вироком Якимівського районного суду Запорізької області від 10 березня 2016 року, в справі №330/2433/14-к, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 було визнано винними та призначено покарання у вигляді позбавлення волі.

Проте зазначеним вироком не вирішено долю майна - автомобіля «ЗАЗ-DEWOO», що належить ОСОБА_5 .

Відповідно до вимог п.12 ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання що належить вчинити з майном, на яке накладено арешт, речовими доказами і документами.

Відповідно до вимог п.14 ч.1 ст.537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати серед іншого інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Відповідно до вимог п.4 ч.2 ст.539 КПК України, клопотання про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до суду, який ухвалив вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктом 14 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану,

Верховний суд розпорядженням від 14 вересня 2022 року №49/0/9-22 змінив територіальну підсудність судових справ Якимівського районного суду Запорізької області на Ленінський районний суд м. Запоріжжя.

Враховуючи, що вирок винесено Якимівським районним судом Запорізької області і вказане клопотання підсудне Ленінському районному суду м. Запоріжжя.

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 30 червня 2020 року у справі №727/2878/19 (провадження № 14-516цс19) викладено такий висновок: «Частиною першою ст.1 КПК України 2012 року встановлено, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України. Правовідносини щодо арешту майна, накладеного в межах кримінального провадження, регулюються главою 17 КПК України 2012 року. За змістом статті 173 цього Кодексу питання в: накладення арешту на майно вирішують слідчий суддя або суд. ... Таким чином, у разі, якщо арешт на майно накладено в порядку, передбаченому КПК України 2012 року, особа, яка вважає що такими діями порушено її право на майно, навіть за умови, що вона не є учасником кримінального провадження, має право звернутися до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту в порядку кримінального судочинства. Такий порядок захисту права є ефективним, оскільки забезпечить відновлення права власника або іншого володільця на яке був накладений арешт слідчим суддею у кримінальному провадженні».

Відповідно ч.3 ст.64-2 КПК України, третя особа, щодо майна якої вирішується питання арешт, має права та обов`язки, передбачені цим Кодексом для підозрюваного, обвинуваченого, в частині, що стосуються арешту майна.

Крім того, арештом автомобіля порушується право власності заявниці, яка з 2014 року позбавлена повноцінного права власності - використання та розпорядження належним їй автомобілем. Як зазначалось раніше, жодного відношення до злочину вона не мала. Одночасно наразі відсутні обставини, що можуть перешкодити кримінальному провадженню у випадку скасування арешту автомобіля.

Право власності належить до основоположних прав людини, утілення яких у життя становить підвалини справедливості суспільного ладу. Захист зазначеного права гарантовано ст.1 протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Як передбачено цією міжнародно-правовою нормою, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном і ніхто не може бути позбавлений власного майна інакше як в інтересах суспільства й на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до практики ЄСПЛ утручання в це право повинне мати законні підстави й мету, а також бути пропорційним публічному інтересу.

Особи, котрі зазнають порушення права мирного володіння майном, як і інших зазначених конвенцією прав, відповідно до ст.13 цього міжнародно-правового акта повинні бути забезпечені можливістю ефективного засобу юридичного захисту в національному органі. На рівні національного законодавства гарантії захисту права власності закріплені в ст.41 Конституції, за змістом якої кожен має право володіти, користуватися й розпоряджатися своєю власністю за винятком обмежень, установлених законом.

Згідно зі ст.170 КПК завданнями арешту майна є запобігання можливості його виховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду карання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Арешт майна має тимчасовий характер, і його максимально можлива тривалість обмежена часовими рамками досудового розслідування та/або судового розгляду до прийняття процесуального рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Після припинення кримінальної процедури відповідне втручання фактично набуває свавільного характеру, й заінтересована особа правомірно розраховує на його припинення.

Адже утвердження й забезпечення прав і свобод та надання людині ефективного засобу юридичного захисту від їх порушень з огляду на положення ст.3 Конституції, ст.13 Конвенції є головним обов`язком держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність.

Просить скасувати арешт з майна ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: на автомобіль «ЗАЗ-DEWOO», номер кузову НОМЕР_2 , державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

В судове засідання сторони не з`явилися, представником власника майна адвокатом ОСОБА_3 було подано заяву згідно якої останній просив суд розглянути клопотання про скасування арешту без участі заявника ОСОБА_5 та її представника, клопотання підтримують, просять задовольнити.

Вивчивши клопотання та додані до нього документи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 10 березня 2016 року вироком Якимівського районного суду Запорізької області було завершено розгляд кримінального провадження, при цьому, у вироку суду не було вирішено долю усіх речових доказів по даному кримінальному провадженню, а саме: не було вирішено питання про скасування арешту з автомобіля марки «ЗАЗ-DEWOO», номер кузову НОМЕР_2 , державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Відповідно до вимог ст.174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

В зв`язку з тим, що 10 березня 2016 року вироком Якимівського районного суду Запорізької області було завершено розгляд кримінального провадження доводи клопотання про скасування арешту є обґрунтованими, встановлено, що в подальшому в застосуванні арешту відпала потреба, в зв`язку з чим клопотання про скасування арешту підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.174, 309 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Клопотання представника власника майна адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна - задовольнити.

Скасувати арешт майна накладений 06 жовтня 2014 року ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя на автомобіль «ЗАЗ-DEWOO», номер кузову НОМЕР_2 , державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , та повернути законному власнику ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за належністю.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1