ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 531/2550/23 Номер провадження 11-сс/814/1040/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2023 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Карлівського районного суду Полтавської області від 20 вересня 2023 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб до 19 листопада 2023 року відносно підозрюваного:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Красне Чутівського району Полтавської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з базовою середньою освітою, не працюючого, одруженого, військовозобов`язаного, малолітніх та неповнолітніх дітей на утриманні не має, раніше судимого:

-15 січня 2001 року Нововодолазьким районним судом Харківської області за ч. 4 ст. 81, ч. 3 ст. 140, ст. 208, ст. 42 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки з призначенням додаткового покарання у виді конфіскації майна; вирок набрав законної сили 20 березня 2001 року; звільнений 26 жовтня 2004 року по відбуттю строку покарання;

- 04 грудня 2007 року Чутівським районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 70 КК України на позбавлення волі терміном на 7 років, вирок набрав законної сили 03 квітня 2008 року; 20 липня 2010 року Машівським районним судом Полтавської області невідбутий термін 3 роки 4 місяці 13 днів замінено на обмеження волі; звільнений умовно-достроково 09 вересня 2011 року, невідбутий строк 2 роки 2 місяці 26 днів;

- 18 березня 2015 року Карлівським районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнено з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік; знятий з обліку 04 травня 2016 року по закінченню іспитового строку;

- 12 серпня 2019 року Чутівським районним судом Полтавської області за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнено з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік; вирок набрав законної сили 12 вересня 2019 року; знятий з обліку 07 вересня 2020 року по закінченню іспитового строку;

- 22 вересня 2022 року Карлівським районним судом Полтавської області за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнено з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки; вирок набрав законної сили 25 жовтня 2022 року;

- 14 грудня 2022 року Карлівським районним судом Полтавської області за ч. 1 ст. 125, ст. 126-1, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнено з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки; вирок набрав законної сили 16 січня 2023 року;

підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України.

Приймаючи таке рішення слідчий суддя врахував наявність: обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України, яка підтверджується вагомими доказами, ризиків, передбачених п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, особу підозрюваного: раніше неодноразово судимий, одружений, не працює, характеризується посередньо та неможливість застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу.

Слідчий суддя врахував, що впродовж 2022 року ОСОБА_7 був притягнутий до кримінальної відповідальності за вчинення домашнього насильства відносно своєї колишньої співмешканки ОСОБА_9 та на шлях виправлення не став і продовжив вчиняти кримінальні правопорушення даного характеру. Зокрема, ним систематично порушуються вимоги рішення Карлівського районного суду Полтавської області від 19 червня 2023 року у справі 531/1642/23, що полягає у забороні ОСОБА_7 : на протязі шести місяців наближатися ближче ніж 200 метрів до місця проживання та інших місць частого відвідування ОСОБА_9 ; особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_9 , переслідувати та в будь який спосіб спілкуватися з нею; вести листування, телефонні переговори (в тому числі надсилати СМС -повідомлення) з ОСОБА_9 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою обрати підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає про відсутність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Вказує, що прокурором, слідчим та слідчим суддею не спростовано неможливість застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу.

В судове засідання захисник ОСОБА_10 через зайнятість в іншому судовому засіданні не з`явився.

До початку судового засідання підозрюваний ОСОБА_7 надав суду клопотання про проведення судового розгляду без участі захисника ОСОБА_10 .

Заслухавши доповідача, підозрюваного ОСОБА_7 , прокурора ОСОБА_6 , перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Положеннями ч. 4 ст.405 КПК України передбачено, що неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження, які судом були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає проведенню розгляду.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Рішення слідчого судді має чітко відповідати вимогам КПК України, у відповідності до яких воно постановлюється. В протилежному випадку рішення слідчого судді є незаконним.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що в провадженні СВ ВП №3 Полтавського РУП ГУНП в Полдтавській області перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000201 від 18.06.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого 126-1 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 в порушення вимог ст. 28 Конституції України та Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству», безпричинно, умисно, систематично, упродовж тривалого часу вчиняє психологічне та фізичне насильство по відношенню до своєї колишньої співмешканки ОСОБА_9 , з якою останній спільно проживав, за адресою: АДРЕСА_3 , що призвело до її психологічних страждань, погіршило якість життя потерпілої та призвело до отримання нею легких тілесних ушкоджень.

08.09.2023 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України.

08.09.2023 слідчий СВ ВП №3 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_11 , за погодженням прокурора Карлівського відділу Решетилівської окружної прокуратури ОСОБА_6 , звернувся до слідчого судді Карлівського районного суду Полтавської області з клопотанням про застосування підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, мотивуючи подане клопотання наявністю: обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України, ризиків того, що підозрюваний може: переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків та потерпілу у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також неможливістю запобігти вказаним вище ризикам шляхом застосування відносно підозрюваного інших більш м`яких запобіжних заходів.

Так, слідчий суддя, задовольняючи клопотання слідчого, застосував ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави та вказав, що викладені у клопотанні обставини підозри мають місце, підтверджуються достатніми, на даному етапі розслідування доказами, і у висновках, які зробив орган досудового розслідування, чогось необґрунтованого чи довільного не встановлено. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі Нечипорук та Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30 серпня 1990 року у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fох, Campbell and Hartley v. the United Kingdom), п. 32, SeriesA, № 182).

З матеріалів провадження вбачається, що необхідність застосування запобіжного заходу ОСОБА_7 учасниками провадження не оскаржується.

У свою чергу, розглядаючи клопотання про застосування виняткового запобіжного заходу підозрюваному у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя встановив наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України, яка підтверджується вагомими доказами, ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може: переховуватись від органів досудового розслідування; незаконно впливати на свідків та потурпілу у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення, а також покарання, що загрожує ОСОБА_7 , у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, особи підозрюваного: не працює, характеризується посередньо, неодноразово судимий, вчинив кримінальне правопорушення в період іспитового строку, а також неможливість застосування інших більш м`яких запобіжних заходів, щоб запобігти встановленим вище ризикам.

При цьому, колегія суддів зауважує, що на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів правильно визначив, що причетність ОСОБА_7 до вчинення злочину, підозра у якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу, з чим погоджується і колегія суддів.

Ураховуючи надані стороною обвинувачення докази на підтвердження у даному кримінальному провадженні обґрунтованої підозри, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про її наявність. Крім того, відповідно до практики ЄСПЛ, недостатньо аби правоохоронні органи «добросовісно підозрювали особу». Повинні бути надані принаймні деякі факти чи інформація на підтвердження того, що особа підозрюється у вчиненні злочину обґрунтовано (рішення «Ільгар Маммадов проти Азербайджану» і рішення «Фокс, Кемпбел і Хартлі проти Сполученого Королівства»), що має місце в даному випадку та зазначено вище.

У свою чергу, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження та даних про особу підозрюваного в їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді у частині доведеності наявності у даному кримінальному провадженні зазначених у клопотанні ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.

У контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

Так, наявні у матеріалах провадження факти та обставини, на які посилається орган досудового розслідування у клопотанні та доведені прокурором в судовому засіданні, дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може: переховуватись від органів досудового розслідування; незаконно впливати на свідків та потерпілу у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення, що у свою чергу дає підстави для застосування до нього одного із запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, з метою забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ст. 178 КПК України, колегія суддів, враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_7 кримінального правопорушення та дані про особу підозрюваного, вважає, що лише такий запобіжний захід як тримання під вартою здатен забезпечити належну процесуальну поведінку останнього.

З викладеного вбачається, що слідчий суддя, при прийнятті рішення про застосування ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, перевірив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування виняткового запобіжного заходу, і зазначені обставини підтверджені достатніми даними, які досліджені та оцінені слідчим суддею у судовому засіданні.

На даному етапі розслідування лише такий запобіжний захід зможе дієво запобігти ризикам, доведеними прокурором під час розгляду клопотання, що виключає можливість обрання ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, у тому числі, як просить апелянт, домашнього арешту в нічний час.

Колегія суддів враховує те, що підозрюваний має постійне місце проживання, проте наведені доводи не спростовують висновки слідчого судді про неможливість запобігти ризикам, передбаченим п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, у разі незастосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Разом з тим, вирішуючи питання про застосування підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя не визначив розмір застави і колегія суддів з цим не погоджується.

Згідно з ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст.177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Розмір застави встановлюється слідчим суддею, судом, у розмірах, передбачених ч. 5 ст. 182 КПК України щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину, від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини розмір застави повинен визначатись тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Таким чином, застава в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 53 680 грн., з покладення обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, на думку колегії суддів, є достатньою у співставленні з існуючими ризиками та даними про особу підозрюваного.

Внесення визначеного судом апеляційної інстанції розміру застави буде вагомим стримуючим фактором, який забезпечуватиме належну процесуальну поведінку ОСОБА_7 .

Отже, апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів апеляційного суду, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Карлівського районного суду Полтавської області від 20 вересня 2023 року щодо ОСОБА_7 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого СВ ВП №3 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_11 задовольнити.

Обрати щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 19 листопада 2023 року.

Визначити ОСОБА_7 заставу в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 53 680 грн., яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою особою на депозитний рахунок Полтавського апеляційного суду (код отримувача: 42262431, Банк: Державна казначейська служба України м.Київ, IBAN: UA0086573).

Покласти на підозрюваного ОСОБА_7 протягом дії запобіжного заходу обов`язки:

-не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

-утримуватися від спілкування з свідками та потерпілою;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі оригінал документу із відміткою банку, який підтверджує внесення застави, має бути наданий уповноваженій службовій особі державної установи „ Полтавська установа виконання покарань (№23)».

Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа установи виконання покарань негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_7 з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого. З моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні застави обов`язки, застава повертається в дохід держави.

Термін дії обов`язків, покладених судом на ОСОБА_7 , у разі внесення застави, визначити до 19 листопада 2023 року.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4