Справа № 289/2242/23
Номер провадження 1-кс/289/374/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.11.2023 м. Радомишль

Слідчий суддя Радомишльського районного суду Житомирської області ОСОБА_1 за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисників: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Радомишльського відділу Коростишівської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0000227, -

ВСТАНОВИВ:

На розгляд до Радомишльського районного суду Житомирської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000227 по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України. Підготовче засідання у вказаній справі призначено на 14.12.2023 року.

14.11.2023 через канцелярію суду надійшло клопотання прокурора Радомишльського відділу Коростишівської окружної прокуратури про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 на 60 днів, оскільки строк його тримання під вартою спливає 19 листопада 2023 року.

В обґрунтування клопотання зазначено, що ОСОБА_7 , з метою вчинення незаконних операцій з психотропною речовиною «амфетамін», не маючи передбаченого законом дозволу, вирішив стати на шлях злочинної діяльності, пов`язаної з кримінальними правопорушеннями у сфері незаконного обігу психотропних речовин.

У зв`язку із чим, ОСОБА_7 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, з корисливих мотивів, з метою збуту психотропних речовин для особистого збагачення, за допомогою власного мобільного телефону, використовуючи всесвітню мережу Інтернет, у безкоштовному кросплатформеному мессенджері «Telegram», у не встановлений досудовим розслідуванням день, час та місці зв`язався з невстановленою слідством особою (матеріали щодо якої виділено в окреме провадження), з якою домовилися про зайняття спільним продажем психотропних речовин на території м. Чернівці, виконуючи роль кур`єра.

Таким чином, ОСОБА_7 вступив у злочинну змову з невстановленою слідством особою (матеріали щодо якої виділено в окреме провадження), з метою незаконного збуту психотропних речовин у особливо великих розмірах.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на придбання, перевезення та зберігання з метою збуту психотропної речовини «амфетамін» у особливо великих розмірах, ОСОБА_7 28.08.2023 орендував у ОСОБА_8 , жителя АДРЕСА_1 , який не був обізнаний про злочинні наміри ОСОБА_9 , автомобіль марки «Nissan Sunny», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що згідно свідоцтва про реєстрацію ТЗ НОМЕР_2 , виданого ТСЦ 3247 належить ОСОБА_8 ..

В подальшому, 19.09.2023 о 04 годині 07 хвилині. ОСОБА_7 , на орендованому транспортному засобі марки «Nissan Sunny», реєстраційний номер НОМЕР_1 , разом з своєю дівчиною ОСОБА_10 , якій не було відомо про злочинні наміри ОСОБА_7 вирушив з м. Чернівці до м. Києва з метою придбання психотропних речовин для подальшого її перевезення та зберігання з метою збуту.

Приїхавши до м. Києва, 19.09.2023, о 11 голині 52 хвилини, відповідно до заздалегідь отриманих від невстановленої особи (матеріали щодо якої виділено в окреме провадження) координат про місце знаходження психотропної речовини, а саме в лісопарковій зоні поблизу вул. Лютневої в Голосіївському районі м. Києва, ОСОБА_7 знайшов та таким чином незаконно придбав за попередньою змовою групою осіб, психотропну речовину «амфетамін» масою 482,84796 грам, тобто у особливо великих розмірах, після чого переніс її до вказаного автомобіля та зберігаючи в ньому незаконно перевозив її з м. Київ в напрямку м. Чернівці.

В подальшому, 19.09.2023 близько 13 години 30 хвилин, автомобіль «Nissan Sunny», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_7 був зупинений патрульними поліцейськими на стаціонарному посту «Кочерів», що на 86 км автодороги «Київ-Чоп» в с. Кочерів Радомишльської територіальної громади Житомирського району Житомирської області, які при поверхневому огляді автомобіля виявили психотропну речовину та викликали на місце події слідчо-оперативну групу відділення поліції № 3 Житомирського РУП ГУ НП в Житомирській області.

В ході проведення слідчим СВ ВП №3 Житомирського РУП ГУ НП в Житомирській області, 19.09.2023, в період з 15-35 години до 16-35 години, біля поста патрульної поліції «Кочерів», що на 86 км автодороги «Київ-Чоп» в с. Кочерів Радомишльської територіальної громади Житомирського району Житомирської області, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 233 КПК України, невідкладного обшуку автомобіля марки «Nissan Sunny», реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_7 , виявлено та вилучено психотропну речовину «амфетамін» масою 482,84796 грам, тобто у особливо великих розмірах, яку ОСОБА_7 незаконно придбав, зберігав та перевозив з метою збуту в особливо великих розмірах, за попередньою змовою групою осіб.

Згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 06 травня 2000 року № 770 «Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» (із змінами, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 31 травня 2010 року № 373, Постановою Кабінету Міністрів України від 05 лютого 2011 року № 4, Постановою Кабінету Міністрів України від 27 липня 2011 року № 796) (список 2 таблиці 2) Переліком наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів - «АМФЕТАМІН» віднесено до психотропних речовин, обіг яких обмежено.

21.09.2023 року слідчим суддею Радомишльського районного суду Житомирської області постановлено ухвалу про обрання підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, до 19.11.2023 року включно.

На переконання сторони обвинувачення, в цьому провадженні існують ризики, що обвинувачений ОСОБА_7 може ухилитись від покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від суду, знищувати, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Наявність ризику щодо можливості обвинуваченого переховуватися від суду обґрунтована тяжкістю можливого покарання.

За час тримання під вартою ОСОБА_7 вказані ризики не зменшились, судовий розгляд кримінального провадження не завершено, а тому вищевказані обставини виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 199 КК України у разі закінчення строку запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу може подати клопотання про його продовження. Розгляд такого клопотання здійснюється слідчим суддею за правилами цієї статті.

В судовому засіданні прокурор підтримав подане до суду клопотання про продовження обраного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з підстав зазначених в ньому. Ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які існували на час обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу не зменшились та не відпали.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисники адвокати ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 проти задоволення клопотання заперечили. Вважають, що є всі підстави для застосування запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою. Зазначають, що ОСОБА_7 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, по місцю проживання характеризується позитивно, злочин вчинив у молодому віці, свою вину повністю визнає та співпрацює із слідством. Також звертають увагу суду на те, що за станом здоров`я ОСОБА_7 не може утримуватись під вартою та на його утриманні перебувала бабуся ОСОБА_11 , яка потребує стороннього догляду. Також вважають, що до клопотання не долучено та прокурором не доведено наявність жодного ризику передбаченого ст.. 177 КПК України, що є обов`язковим при розгляді клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали додані до клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.

Згідно ч. 1, 3 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Згідно п. 6 ч. 2 ст. 199 КК України у разі закінчення строку запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу може подати клопотання про його продовження. Розгляд такого клопотання здійснюється слідчим суддею за правилами цієї статті.

Відповідно до ч. 4, 5 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого було подано до суду 14.11.2023, тобто до закінчення 5 денного строку дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини "Тейс проти Румунії", автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, а саме: запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від суду, впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

При продовженні запобіжного заходу, суд враховує наявні матеріали кримінального провадження, оцінюючи в сукупності всі обставини, зокрема і тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим.

В той же час слідчий суддя виходить із принципу презумпції невинуватості і не вирішує наперед процесуальну перспективу пред`явленого обвинувачення, а лише аналізує обґрунтованість та тяжкість його пред`явлення, суспільну небезпеку злочинних дій, в яких обвинувачується ОСОБА_7 ..

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Згідно обвинувального акту ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

Вказаний злочин, відповідно до положень ст. 12 КК України, є особливо тяжким злочином.

Ухвалою слідчого судді Радомишльського районного суду Житомирської області від 21.09.2023 року ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, до 19.11.2023 року включно без визначення розміру застави.

Однак, станом на 15.11.2023 року судовий розгляд кримінального провадження не розпочатий, не досліджені докази, не допитані свідки.

Слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину, будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.

Доказів того, що ОСОБА_7 за станом здоров`я не може утримуватись під вартою суду не надано. В судовому засіданні твердження сторони захисту про те, що виключно на утриманні ОСОБА_7 перебуває його бабуся ОСОБА_11 , 1957 року народження, не знайшли свого підтвердження, оскільки до затримання ОСОБА_7 ніде не працював та спростовуються довідкою про склад його сім`ї, до якої також входять працездатні мати, батько, сестра та брат.

Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції слідчий суддя вважає, що ризики передбачені ст. 177 КПК України прокурором в судовому засіданні доведені.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення, хоча не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії», Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Водночас відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Так існує реальний ризик переховування обвинуваченого ОСОБА_7 від органів досудового розслідування та суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України), враховуючи тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення та тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обґрунтовано підозрюється, а саме позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна. Вік обвинуваченого ОСОБА_7 , його соціальні зв`язки, майновий стан та стан здоров`я, дозволяють останньому переховуватись від органів досудового розслідування.

Поряд з цим, існує ризик схову, знищення або спотворення речей та документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення (п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України), оскільки на даний час органом досудового розслідування не встановлено осіб у яких ОСОБА_7 придбав психотропну речовину в особливо великих розмірах, а судом розгляд справи не розпочато і відповідно не досліджено всі речові докази у вказаному кримінальному провадженні.

Окрім цього, наявний ризик незаконного впливу на свідків (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України), що обвинувачений ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, буде мати змогу як особисто, так і через інших осіб незаконно впливати на свідків, схиляти їх до дачі завідомо неправдивих показань, тим самим перешкоджаючи кримінальному провадженню та змусить їх змінити показання в частині непричетності його до інкримінованого кримінального правопорушення, оскільки судом на даний час вони не допитані.

Оскільки в ході досудового розслідування не встановлена особа у якої ОСОБА_7 придбав психотропну речовину в особливо великих розмірах, перебуваючи не під вартою, останній може продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, а тому існує ризик передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України,

Оцінюючи в сукупності всі обставини, передбачені ст. 178 КПК України, суд вважає, що існують ризики того, що обвинувачений ОСОБА_7 може вчинити інше кримінальне правопорушення, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а зважаючи, що на теперішній час кримінальне провадження знаходиться на початковій стадії судового розгляду, існують ризики того, що ОСОБА_7 може незаконно впливати на свідків, а також переховуватись від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, тому, у зв`язку з викладеним, суд вважає доведеними ризики, передбачені п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, для продовження стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу тримання під вартою.

Неможливість застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів обумовлена, тим що жоден інший запобіжний захід не забезпечить попередження вказаним ризикам, ураховуючи тяжкість кримінального правопорушення, спроби обвинуваченого уникнути відповідальності.

Вказані ризики враховані під час обрання обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та на теперішній час не втратили своєї актуальності.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою має право визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави, щодо особи, обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину становить від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи викладені обставини, суд дійшов висновку, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж той, який запропоновано прокурором, є недоцільним, більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти визначеним ризикам, отже, відповідно до положень частини першої статті 177 та частини першої статті 178 КПК України, суд вважає за доцільне продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів з визначенням розміру застави у розмірі 180 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Керуючись ст. ст. 176, 177, 182, 183, 193, 194, 196 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Продовжити строк застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0000227, строком на 60 днів, а саме до 13 січня 2024 року включно.

Одночасно визначити ОСОБА_7 розмір застави у межах 180 прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 483 120 грн., яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на рахунок отримувача UA0000277, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26278626, банк отримувача ДКСУ м. Київ, МФО 820172.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на обвинуваченого обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду;

- не відлучатися з постійного місця проживання, яке він зазначить слідчому, без дозволу слідчого, прокурора, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну місця проживання (перебування), роботи.

Роз`яснити, що з моменту звільнення ОСОБА_7 з-під варти внаслідок внесення застави, він зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави, а у разі їх невиконання внесені у якості застави кошти звертаються в дохід держави.

Ухвала підлягає негайному виконанню. Подання апеляційної скарги на ухвалу не зупиняє її виконання.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Повний текст ухвали проголошено 17 листопада 2023 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1