У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 вересня 2023 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання керівника Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про накладення арешту у рамках кримінального провадження № 0000132, відомості про яке 06.09.2023 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 111-2 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчим відділом УСБУ в Закарпатській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000132, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.09.2023 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України.

З клопотання слідує, що громадянин України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи депутатом Старобільської районної ради Луганської області VIII скликання від Луганської обласної організації політичної партії «ОПОЗИЦІЙНА ПЛАТФОРМА ЗА ЖИТТЯ», діяльність якої заборонена в Україні, згідно рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного суду від 15.09.2022, маючи статус депутата районної ради згідно ст. 4 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад», не раніше 23.04.2022, перебуваючи на території Новопсковської селищної територіальної громади Старобільського району Луганської області, яка з 03.03.2022 та на час повідомлення про підозру є тимчасово окупованою російською федерацією територією України, перебуваючи на посаді начальника філії «Новопсковський райавтодор» ДП «Луганський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України», маючи відповідну освіту, фахові знання, управлінські навички та досвід роботи ДП «Луганський облавтодор», усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, а також розуміючи факт захоплення Старобільського району Луганської області збройними силами російської федерації та лнр, усвідомлюючи, що суверенітет України поширюється на всю її територію та те, що Україна є унітарною державою, а її територія в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканою, будучи обізнаним про те, що територія Старобільського району Луганської області є невід`ємною складовою частиною України, ОСОБА_4 виконуючи свій протиправний умисел, усвідомлюючи проведення активної підривної діяльності проти України представниками спецслужб, правоохоронних та інших органів державної влади російської федерації, бажаючи допомогти окупаційній адміністрації та зробити свій особистий внесок для утворення та функціонування на території Луганської області системи органів державної влади, створеної окупаційною владою, керуючись раніше виниклим мотивом, почав надавати допомогу окупаційній адміністрації держави-агресора (пособництво), що діяла на окупованій частині Луганської області.

Так ОСОБА_4 прийняв пропозицію невстановлених під час досудового розслідування осіб із числа представників збройних формувань та окупаційної адміністрації держави-агресора та добровільно зайняв посаду начальника філії «Новопсковський райавтодор» підконтрольного окупаційній владі Державного унітарного підприємства ЛНР «Луганський автодор» (мовою оригіналу - «Государственное унитарное предприятие Луганской Народной Республіки «Луганский автодор»).

У період з 23.04.2022 по теперішній час, ОСОБА_4 , перебуваючи на посаді начальника філії «Новопсковський райавтодор» ДУП ЛНР «Луганський автодор» не виконав накази виконавчого директора ДП «Луганський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» № 04 від 01.04.2022 та № 05 від 05.04.2022, не припинив діяльність підпорядкованого йому підрозділу, не вжив заходів щодо зміни місцезнаходження філії на підконтрольну українській владі територію та не забезпечив консервування наявного в філії майна для недопущення його використання окупаційною владою.

Натомість, діючи з метою завдання шкоди Україні, не раніше 23.04.2023 ОСОБА_4 підтримав та реалізував рішення окупаційної адміністрації держави-агресора, а також передав представникам окупаційної адміністрації держави-агресора матеріальні цінності та інші активи.

Зокрема, ОСОБА_4 виконав постанову Уряду ЛНР від 09.04.2022 №323/22 «Про передачу в тимчасове зовнішнє управління майна», а також виданий на її виконання наказ ДУП ЛНР «Луганський автодор» № 42 від 22.04.2022, за яким рухоме та нерухоме майно, яке перебувало у власності філії «Новопсковський райавтодор» ДП «Луганський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України», перейшло у власність ДУП ЛНР «Луганський автодор».

На займаній посаді ОСОБА_4 видавав накази, розпорядження, підписував документи вказаної філії та вчиняв інші дії на користь держави-агресора та окупаційної адміністрації.

Так, відповідно до листа ДП «Луганський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» начальник філії «Новопсковський райавтодор» ОСОБА_4 будучи матеріально відповідальною особою за ввірене йому майно філії, організував проведення його інвентаризації та перереєстрації на баланс підконтрольного окупаційній адміністрації ДУП ЛНР «Луганський автодор». Зокрема, під керівництвом ОСОБА_4 на баланс ДУП ЛНР «Луганський автодор» було передане наступне майно: виробнича база (адміністративна будівля, склад паливно-мастильних матеріалів, деревообробний цех, котельня, цементний цех, гараж на 7 машин, автогараж, пилорамний цех, зварювальний цех, омшанник, будівля контори, туалет, підвал), асфальто-бетонний завод, виробнича база: будинок контори, гараж на 4 машини, будинок котельні, автогараж на 12 машин, ангар, будинок прохідної, туалет, погріб, складське приміщення), самоскиди, легкові автомобілі, трактори, навантажувачі, автогрейдери, вантажні автомобілі, територія бітумної бази (бітумна яма), АБЗ (адмінкорпус, трансформаторна підстанція, бітумосховище, газорозподільчий пункт, склад ПММ, склад мінеральних добрив, туалет, майстерня, водонапірна башта, вузол для розчину цементу, залізобетонна огорожа, залізничний тупик).

Також дії ОСОБА_4 , який діяв за вказівками керівництва ДУП ЛНР «Луганський автодор» та в інтересах окупаційної влади сприяли подоланню опору місцевого населення по відношенню до окупаційної влади, утвердженню окупаційної адміністрації та завоювання прихильності місцевих мешканців, формуванню у останніх негативної думки про українську владу, тобто таким чином ОСОБА_4 підтримав рішення та дії держави-агресора та окупаційної адміністрації та добровільної підготовки і передачі матеріальних ресурсів чи інших активів представникам держави-агресора, та окупаційній адміністрації держави-агресора.

22 серпня 2023 року громадянину України ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України, тобто у вчиненні умисних дій, які спрямовані на допомогу державі-агресору (пособництво) збройним формуванням та окупаційній адміністрації держави-агресора з метою завдання шкоди Україні шляхом реалізації та підтримки рішень та дій держави-агресора, збройних формувань, окупаційної адміністрації держави-агресора та шляхом добровільної підготовки та передачі матеріальних ресурсів чи інших активів представникам держави-агресора, збройних формувань та окупаційної адміністрації держави-агресора.

Повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення громадянину України ОСОБА_4 від 22.08.2023 відповідно до вимог ст. ст. 135, 276-278 КПК України опубліковано в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному сайті Офісу Генерального прокурора, а також вручено його захиснику.

Згідно з відомостями, що містяться у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, у власності громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) перебувають об?єкти нерухомого майна: комплекс господарських будівель, гараж, сарай, погріб за адресою: АДРЕСА_1 ; земельна ділянка загальною площею 0,25 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер: :26:001:0110; земельна ділянка загальною площею 0,0057 га з цільовим призначенням для будівництва індивідуальних гаражів, кадастровий номер: :01:001:0985; 1/2 частина квартири, об`єкту житлової нерухомості, загальною площею 64 м2 та знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Клопотання мотивоване тим, що майно, яке перебуває у власності підозрюваного ОСОБА_4 знаходиться на тимчасово окупованій території України, беручи до уваги, що одним із видів покарання згідно санкції ч. 1 ст. 111-2 КК України є конфіскація майна, орган досудового розслідування вбачає наявність обґрунтованих ризиків відчуження такого майна ОСОБА_4 .

На підставі викладеного просив, накласти арешт на майно, яке перебуває у власності підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000132 від 06.09.2023 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) а саме:

- комплекс господарських будівель, гараж, сарай, погріб, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

- земельну ділянку загальною площею 0,25 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер: :26:001:0110.

- земельну ділянку загальною площею 0,0057 га з цільовим призначенням для будівництва індивідуальних гаражів, кадастровий номер: :01:001:0985.

- 1/2 частину квартири, об`єкту житлової нерухомості, загальною площею 64 м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Прокурор в судове засідання не з`явився.

Інші учасники судового провадження повідомлялись належним чином, клопотань про відкладення не надходила, їх неявка не перешкоджає розгляду клопотання.

Дослідивши матеріали внесеного клопотання, оцінивши надані докази, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч.5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Ч. 10 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частиною 11 ст.170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Встановлено, що прокурор звернувся з вказаним клопотанням, яке відповідає вимогам ст. 171 КПК України.

Відповідно ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як встановлено слідчим суддею, слідчим відділом УСБУ в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000132, відомості про яке 06.09.2023 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за підозрою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 111-2 КК України.

22 серпня 2023 року громадянину України ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України, тобто у вчиненні умисних дій, які спрямовані на допомогу державі-агресору (пособництво) збройним формуванням та окупаційній адміністрації держави-агресора з метою завдання шкоди Україні шляхом реалізації та підтримки рішень та дій держави-агресора, збройних формувань, окупаційної адміністрації держави-агресора та шляхом добровільної підготовки та передачі матеріальних ресурсів чи інших активів представникам держави-агресора, збройних формувань та окупаційної адміністрації держави-агресора.

З матеріалів справи слідує, що повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення громадянину ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст. ст. 135, 276-278 КПК України, опубліковано в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному сайті Офісу Генерального прокурора.

Відповідно до санкції ч. 1 ст. 111-2 КК України, діяння, передбачені диспозицією цієї статті, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_4 на строк від десяти до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої.

З матеріалів справи слідує, що згідно з відомостями, що містяться у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, у власності громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) перебувають об?єкти нерухомого майна: комплекс господарських будівель, гараж, сарай, погріб за адресою: АДРЕСА_1 ; земельна ділянка загальною площею 0,25 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер: :26:001:0110; земельна ділянка загальною площею 0,0057 га з цільовим призначенням для будівництва індивідуальних гаражів, кадастровий номер: :01:001:0985; 1/2 частина квартири, об`єкту житлової нерухомості, загальною площею 64 м2 та знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 3 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених КК України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Слідчий суддя, при вирішенні питання про накладення арешту на майно бере до уваги, те що підозрюваний ОСОБА_4 є власником зазначеного в клопотанні майна, на яке прокурор просить накласти арешт, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого частиною 1 статті 111-2 КК України, та згідно санкції вказаної статті, в разі визнання його винним, тягне за собою відповідальність у виді позбавлення волі від десяти до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої.

Слідчий суддя вважає, що в клопотанні наведено достатньо підстав для застосування такого виду заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна з метою забезпечення можливої конфіскації майна як виду покарання.

За таких обставин, слідчий суддя при розгляді даного клопотання вбачає потенційну загрозу та шкоду для кримінального провадження в разі відмови у накладенні арешту.

На цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника (володільця) майна з метою забезпечення кримінального провадження. Слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити достатність підстав для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Відтак, враховуючи вищенаведене, а також з метою забезпечення можливості призначення покарання у вигляді конфіскації майна як виду покарання, вважаю, що вказаний захід забезпечення є доцільним, співмірним та таким, що відповідає завданням кримінального провадження, а тому клопотання слід задоволити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке перебуває у власності підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000132 від 06.09.2023 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) а саме:

- комплекс господарських будівель, гараж, сарай, погріб, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

- земельну ділянку загальною площею 0,25 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер: :26:001:0110;

- земельну ділянку загальною площею 0,0057 га з цільовим призначенням для будівництва індивідуальних гаражів, кадастровий номер: :01:001:0985;

- 1/2 частину квартири, об`єкту житлової нерухомості, загальною площею 64 м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1