ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3346/23 Справа № 209/4151/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

захисника ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000775, №0000852, №0000997, №0000495, №0001372 за апеляційною скаргою першого заступника керівника обласної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 24 липня 2023 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ахангаран Ташкентської області, Узбекістан, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, не працюючого, одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину- сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 30.08.2022 року за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України від відбування покарання звільнений з випробуванням у 3 роки;

-14.03.2023 року вироком Дніпровського районного судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ст.185 ч.4, 71 ч.1 КК України до 5 років 3 місяців позбавлення волі;

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 185, ч.1 ст. 121, ч.2 ст. 186 КК України

Встановила:

Вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 24 липня 2023 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 185, ч.1 ст. 121, ч.2 ст. 186 КК України.

Кримінальне провадження в частині обвинувачення ОСОБА_7 за ч.1 ст.185 КК України - закрито та звільнено його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Призначити ОСОБА_7 покарання:

- за ч.2 ст. 185 КК України - у виді 3 (трьох) років позбавлення волі;

- за ч.2 ст. 186 КК України - у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі;

- за ч.1 ст. 121 КК України - у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю вчинених злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, призначено ОСОБА_7 покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, ухвалено поглинути покарання, призначене за даним вироком, покаранням призначеним вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14.03.2023 року і остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді 5 (п`яти) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до вступу вироку в законну силу не обирався.

Строк покарання засудженому ОСОБА_7 ухвалено рахувати з часу його затримання - з 27.02.2023 року.

Зараховано засудженому ОСОБА_7 в строк відбуття призначеного покарання термін попереднього ув`язнення з 27.02.2023 року, до набрання вироком законної сили згідно ч.5 ст.72 КК України, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Вирішено долю речових доказів та судових витрат.

В задоволенні цивільного позову потерпілого ОСОБА_11 про відшкодування матеріальної шкоди відмовлено повністю.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_12 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - задоволено частково та ухвалено стягнути із засудженого ОСОБА_7 на користь ОСОБА_12 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 52378 грн. 46 коп., 5000 грн. в рахунок відшкодування витрат за надання правової допомоги, та 5000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. В іншій частині позовних вимог потерпілого ОСОБА_12 - відмовлено.

Вказаним вироком ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні наступного.

17.05.2019 року, приблизно о 19.30 год., ОСОБА_7 з дозволу власника перебував у квартирі АДРЕСА_2 , де за домовленістю із власником житла виконував ремонтні роботи. В цей час у ОСОБА_7 виник злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, а саме будівельного інструменту, що належить ОСОБА_13 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, перебуваючи у вказаний час в означеному місці, ОСОБА_7 , скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, з корисливих мотивів, таємно, шляхом вільного доступу викрав перфоратор «Sturm RH259221P», вартістю 1236,35 гривень, спричинивши потерпілому ОСОБА_13 майнової шкоди на вказану суму.

Заволодівши викраденим майном, ОСОБА_7 місце вчинення злочину залишив, розпорядившись викраденим майном в подальшому на власний розсуд.

04.06.2019 року, приблизно о 19.00 год., ОСОБА_7 перебував у дворі біля будинку АДРЕСА_3 , де раніше знайомий ОСОБА_14 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, у присутності сторонніх осіб, став висловлювати образи нецензурною лайкою у його бік. З метою уникнення продовження конфлікту з ОСОБА_14 , у відповідь на його обурливі дії, ОСОБА_7 залишив місце розвитку подій та направився за кут будинку АДРЕСА_3 , але ОСОБА_14 , продовжуючи свої неправомірні дії, став переслідувати його з метою спричинення тілесних ушкоджень та наздогнав. ОСОБА_7 , діючи умисно, керуючись раптово виниклим наміром, на підставі особистих неприязних стосунків, з метою припинити образливі та протиправні дії ОСОБА_14 , маючи намір на спричинення потерпілому тілесних ушкоджень, усвідомлюючи, що його дії можуть спричинити тяжкі наслідки, умисно наніс 1 удар ножем у ліву частину черевної порожнини тіла ОСОБА_14 , заподіявши тілесні ушкодження у вигляді проникаючого поранення черевної порожнини з пошкодженням попереково-ободової кишки, яке ускладнилось внутрішньочеревною кровотечею, яке, відносяться до тяжких тілесних пошкоджень по ознаці небезпеки для життя, що в момент заподіяння (завдання) чи в клінічному перебігу через різні проміжки часу спричиняють загрозливі для життя явища і котрі без надання медичної допомоги за звичайним своїм перебігом закінчуються чи можуть закінчитися смертю.

06.07.2019 року, приблизно о 19.30 год., ОСОБА_15 перебуваючи в парку культури і відпочинку "Лівобережний" у м. Кам`янське, де у нього виник злочинний умисел на повторне, таємне викрадення чужого майна, а саме - сумки, що належить неповнолітній ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , де знаходились мобільний телефон «Lenovo А6020», який належить неповнолітньому ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та мобільний телефон «Huawei Y5 2017», який належним неповнолітній ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, перебуваючи у вказаний час зазначеному місці ОСОБА_7 , скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, з корисливих мотивів, повторно, таємно, шляхом вільного доступу викрав сумку, в якій були мобільний телефон «Lenovo А6020» імеі НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , вартість якого становить 2621,25 грн., спричинивши потерпілому неповнолітньому ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , майнової шкоди на вказану суму, та мобільний телефон «Huawei Y5 2017», імей НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , вартість якого становить 2174,25 гривень, спричинив- неповнолітній потерпілій ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , майнової шкоди на вказану суму.

Заволодівши викраденим майном, ОСОБА_15 місце вчинення злочину залишив. розпорядившись ним в подальшому на власний розсуд.

Повторно, 18.04.2020 року, приблизно о 13.40, ОСОБА_7 , знаходився неподалік магазину "Нектар", який розташований по б-ру Будівельників, 28а в м. Кам`янське, де побачив потерпілого ОСОБА_11 , після чого у нього виник прямий умисел спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи протиправний та таємний характер своїх діянь, перебуваючи у вказаний час в означеному місці, ОСОБА_7 , скориставшись тим, що за його злочинними діями ніхто сторонній не спостерігає, повторно, таємно, шляхом вільного доступу підійшов до потерпілого ОСОБА_11 , який спав обпершись об дерево, та викрав з його кишені мобільний телефон марки "Xiaomi Redmi 7A", середня ринкова вартість якого станом на 18.04.2020 року складає 2798,07 грн., чим завдав потерпілому ОСОБА_11 майнової шкоди на суму 2798,07 грн.

Після цього ОСОБА_7 з місяця вчинення злочину зник, в подальшому розпорядившись викраденим на власний розсуд.

15.09.2019 року, приблизно о 19.00 годині, ОСОБА_18 знаходився у дворі б. АДРЕСА_3 . В цей момент він побачив раніше незнайомого йому ОСОБА_12 , який знаходився у дворі вищевказаного будинку і на шиї якого знаходився ланцюжок з жовтого металу. В цей момент у ОСОБА_18 виник раптовий протиправний умисел, направлений на повторне, відкрите викрадення у ОСОБА_12 вищезазначеного майна, з корисливого мотиву.

Реалізовуючи свій протиправний умисел, направлений на повторне, відкрите викрадення майна ОСОБА_18 , цілковито усвідомлюючи протиправний та відкритий характер свого діяння, розуміючи та бажаючи настання суспільно- небезпечних наслідків, ОСОБА_18 15.09.2019 року, приблизно о 19.30 годині, знаходячись біля будинку № 10 по б. Будівельників в м. Кам`янське підійшов до ОСОБА_12 , який сидів на лавці, зі спини та продовжуючи реалізовувати свій протиправний умисел, розуміючи, що його діяння помічені ОСОБА_12 , тобто усвідомлюючи відкритий характер свого діяння, ОСОБА_18 , вдарив один раз правою рукою потерпілого по потилиці, чим спричинив фізичного болю, тобто застосував до потерпілого ОСОБА_12 насилля, що не є небезпечним для його життя та здоров`я, зірвав з шиї потерпілого ланцюжок золотий, проба 585, вагою 33,82 гр. з хрестиком проба 583 вагою 10 гр., спричинив пошкодження у вигляді садна на шиї, яке відносяться до легких тілесних пошкоджень, які мають незначні скороминущі наслідки, вартість якого становить 52378,46 грн., чим спричинив потерпілому ОСОБА_12 матеріальний збиток на вищевказану суму.

З викраденим майном ОСОБА_18 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, отримавши реальну можливість розпоряджатись викраденим у ОСОБА_12 майном.

Прокурор не погодився з таким рішенням суду. В апеляційній скарзі просить вирок щодо ОСОБА_7 в частині призначення покарання та звільнення від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 185 КК України у зв`язку із закінченням строків давності скасувати з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальності та істотного порушення вимог кримінального процесуального закону.

Ухвалити новий вирок, яким призначити останньому покарання за ч.1 ст. 185 КК України у виді арешту строком на 6 місяців, за ч.2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки, за ч.2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки, за ч.1 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

Відповідно до ч.4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за цим вироком, більш суворим покарання, призначеного вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14.03.2023 року, остаточно визначити покарання у виді 5 років 3 місяці позбавлення волі.

В іншій частині вирок залишити без змін.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років, і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки.

Відповідно до ч.3 ст. 49 КК України, перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та оскаржуваного вироку, ОСОБА_18 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, який скоєно 17.05.2019 року та злочинів, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 185, ч.2 ст. 186 КК України, які скоєно 04.06.2019 року, 06.07.2019 року, 15.09.2019 року та 18.04.2020 року, відповідно.

Окрім того, ОСОБА_18 26.04.2022 року вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, за яке був засуджений вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 30.08.2022 року, а також 27.01.2023 року вчинив новий злочин, передбачений ч. 4 ст, 185 КК України, за скоєння якого був засуджений вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14.03.2023 року.

Таким чином, з урахуванням вимог п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України строки давності притягнення до кримінальної відповідальності на момент ухвалення оскаржуваного вироку не минули, оскільки переривалися вчиненням ОСОБА_7 нових кримінальних правопорушень.

Враховуючи викладене, судом першої інстанції, передчасно прийнято рішення про звільнення ОСОБА_18 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 185 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Окрім того, згідно з ч. 5 ст. 74 КК України особа також може бути за вироком суду звільнена від покарання па підставах, передбачених статтею 49 цього Кодексу.

За вимогами ч. 2 ст. 373 КПК України якщо обвинувачений визнається винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, суд ухвалює обвинувальний вирок і призначає покарання, звільняє від покарання чи від його відбування у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, або застосовує інші заходи, передбачені законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до вимог ч. ч. 1,2 ст. 369 КПК України судове рішення, у якому суд вирішує обвинувачення по суті, викладається у формі вироку. Судове рішення, у якому слідчий суддя, суд вирішує інші питання, викладається у формі ухвали.

Отже питання щодо звільнення від кримінальної відповідальності вирішується мотивованою ухвалою суду.

Проте судом першої інстанції допущено порушення зазначених норм кримінального процесуального закону, оскільки, як вбачається з мотивувальної та резолютивної частини вироку, за результатами розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_19 одним судовим рішенням у формі вироку ухвалено одночасно два різних процесуальних рішення, як про визнання останнього винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 121 КК України, так і про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 185 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Під час апеляційного перегляду справи прокурор підтримав вимоги апеляційної скарги просив їх задовольнити.

Обвинувачений та його захисник заперечували проти задоволення апеляційних вимог прокурора.

В судових дебатах учасники кримінального провадження підтримали свої позиції.

Заслухавши суддю-доповідача, думки прокурора, обвинуваченого та його захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Перевіркою наявних матеріалів встановлено, що суд першої інстанції вказаних вимог закону в повному обсязі не дотримався.

Суд першої інстанції, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 382 КПК України, розглянув обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження на підставі вивчення обвинувального акту та доданих до нього матеріалів, зазначивши у вироку про встановлені органом досудового розслідування обставини.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушеннях при обставинах, викладених у вироку, правильність кваліфікації її дій за ч. 1 ст.185, ч.2 ст. 185, ч.1 ст.121, ч.2 ст. 186 КК України, а також вид та міра призначеного покарання за ч.2 ст. 185, ч.1 ст.121, ч.2 ст. 186 КК України - вірні та ґрунтуються на всебічному, повному та неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, і ніким з учасників судового розгляду не оскаржується, тому апеляційним судом не перевіряється.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування судом першої інстанції закону про кримінальну відповідальність в частині призначення ОСОБА_7 покарання та звільнення від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 185 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно положень п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років, і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки.

Відповідно до ч.3 ст. 49 КК України, перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та оскаржуваного вироку, ОСОБА_18 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, який вчинено 17.05.2019 року та злочинів, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 185, ч.2 ст. 186 КК України, які вчинено 04.06.2019 року, 06.07.2019 року, 15.09.2019 року та 18.04.2020 року, відповідно.

Крім того 26.04.2022 року ОСОБА_18 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, за яке був засуджений вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 30.08.2022 року, а також 27.01.2023 року вчинив новий злочин, передбачений ч. 4 ст, 185 КК України, за вчинення якого був засуджений вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14.03.2023 року.

Враховуючи вимоги п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, строки давності притягнення до кримінальної відповідальності на момент ухвалення оскаржуваного вироку не минули, оскільки переривалися вчиненням ОСОБА_7 нових кримінальних правопорушень.

Отже, судом першої інстанції, передчасно прийнято рішення про звільнення ОСОБА_18 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 185 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Одночасно з цим, колегія суддів зазначає, що згідно ч. 5 ст. 74 КК України, особа також може бути за вироком суду звільнена від покарання па підставах, передбачених статтею 49 цього Кодексу.

За вимогами ч. 2 ст. 373 КПК України якщо обвинувачений визнається винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, суд ухвалює обвинувальний вирок і призначає покарання, звільняє від покарання чи від його відбування у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, або застосовує інші заходи, передбачені законом України про кримінальну відповідальність.

Крім того, відповідно до вимог ч. ч. 1,2 ст. 369 КПК України судове рішення, у якому суд вирішує обвинувачення по суті, викладається у формі вироку. Судове рішення, у якому слідчий суддя, суд вирішує інші питання, викладається у формі ухвали. Отже питання щодо звільнення від кримінальної відповідальності вирішується мотивованою ухвалою суду.

Проте судом першої інстанції допущено порушення зазначених норм кримінального процесуального закону, оскільки, як вбачається з мотивувальної та резолютивної частини вироку, за результатами розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_19 одним судовим рішенням у формі вироку ухвалено одночасно два різних процесуальних рішення, як про визнання останнього винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 121 КК України, так і про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 185 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Згідно п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставами для скасування судового рішення є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно ч. 1 ст. 412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 413 КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування судового рішення, вважається неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту.

Відповідно до ч. 1 ст. 421 КПК України, обвинувальний вирок, ухвалений судом першої інстанції, може бути скасовано у зв`язку з необхідністю застосувати закон про більш тяжке кримінальне правопорушення чи суворіше покарання, скасувати неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання, збільшити суми, які підлягають стягненню, або в інших випадках, коли це погіршує становище обвинуваченого, лише у разі, якщо з цих підстав апеляційну скаргу подали прокурор, потерпілий чи його представник.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а вирок суду щодо ОСОБА_7 в частині призначення покарання та звільнення від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 185 КК України у зв`язку із закінченням строків давності скасуванню з підставі неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотного порушення вимог кримінального процесуального закону.

Призначаючи покарання ОСОБА_7 за ч.1 ст. 185 КК України, у відповідності до статей 65-67 КК України, колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог ст. 12 КК України відноситься до категорії кримінальних проступків, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має на утриманні малолітнього сина - ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Обставиною, якою пом`якшують покарання обвинувачено колегія суддів враховує щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченій - не встановлено.

Колегія суддів також враховує і практику рішень Європейського суду з прав людини, де в справі Скополла проти Італії від 17.09.2009 року, Високий суд зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Тому, на думку апеляційного суду, ОСОБА_7 слід призначити покарання:

- за ч. 1 ст. 185 КК України - у виді арешту на строк 6 місяців,

- за ч.2 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі на строк 3 роки,

- за ч.2 ст. 186 КК України - у виді позбавлення волі на строк 4 роки,

- за ч.1 ст. 121 КК України - у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Відповідно до ч.4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за цим вироком, більш суворим покарання, призначеного вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14.03.2023 року, остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 3 місяці.

В іншій частині вирок залишити без змін.

На думку колегії суддів, саме такий вид та розмір покарання, буде необхідним, справедливим та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

В решті вирок суду слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 413, 420 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу першого заступника керівника обласної прокуратури ОСОБА_9 - задовольнити.

Вирок Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 24 липня 2023 року щодо ОСОБА_7 , в частині призначення покарання та звільнення від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 185 КК України у зв`язку із закінченням строків давності скасувати.

Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити покарання:

- за ч. 1 ст. 185 КК України - у виді арешту на строк 6 місяців,

- за ч.2 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі на строк 3 роки,

- за ч.2 ст. 186 КК України - у виді позбавлення волі на строк 4 роки,

- за ч.1 ст. 121 КК України - у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Відповідно до ч.4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за цим вироком, більш суворим покарання, призначеного вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14.03.2023 року, остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 3 місяці.

Строк покарання ОСОБА_7 рахувати з часу його затримання з 27.02.2023 року.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст. 426 КПК України до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4