УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2024 року

м. Київ

Справа № 675/352/22

Провадження № 51-358 ск 24

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Ізяславського районного суду Хмельницької області від 15 травня 2023 року та ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 20 листопада 2023 року щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ялта Автономної Республіки Крим, громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , раніше в силу положень ст. 89 КК України не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.

Зміст оскаржуваних судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

Вироком Ізяславського районного суду Хмельницької області від 15 травня 2023 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 3 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років з конфіскацією майна.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 вирішено рахувати з 30 грудня 2021 року. Зараховано у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення. Залишено обраний щодо ОСОБА_5 попередній запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили. Вирішені питання щодо речових доказів та процесуальних витрат.

Цим же вироком засуджено ОСОБА_6 , рішення щодо якого в межах указаної вище касаційної скарги не оскаржується.

За вироком суду ОСОБА_6 та ОСОБА_5 визнано винуватими і засуджено за те, що вони 30 грудня 2021 року, о 17:30 год., за попередньою змовою групою осіб, маючи умисел на заволодіння чужим майном, проникли до будинку АДРЕСА_2 , та із застосуванням насильства, яке є небезпечним для життя і здоров`я особи, яка зазнала нападу, і з погрозою застосування такого насильства, здійснили розбійний напад на ОСОБА_7 , заволодівши грошовими коштами в сумі 13 450 грн.

Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 20 листопада 2023 року апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , їх захисників адвокатів ОСОБА_4 та ОСОБА_8 залишено без задоволення, а вирок Ізяславського районного суду Хмельницької області від 15 травня 2023 року - без зміни.

Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 , посилаючись на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушеннята особі засудженого, його явну несправедливість через суворість, просить змінити оскаржувані судові рішення, призначити ОСОБА_5 покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років з конфіскацією майна.

На обґрунтування своїх вимог захисник посилається на те, що суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_5 покарання, не в повній мірі врахував наявність пом`якшуючих покарання обставин, а саме визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину та дають підстави для застосування положень ст. 69 КК України.

Посилається на те, що засуджений добровільно відшкодував завдану шкоду, відсутні тяжкі наслідки, тому ці обставини згідно з положеннями ст. 66 КК України можна визнати такими, що пом`якшують покарання.

Окрім того, вказує, що ОСОБА_5 має на утриманні хвору матір, малолітню дитину, сам має тяжке захворювання. На думку захисника, указані обставини є достатніми підставами для пом`якшення призначеного засудженому покарання.

Мотиви суду

Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, дослідивши копії оскаржуваних судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження потрібно відмовити з огляду на таке.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї копій судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Висновки суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення та кримінально-правова оцінка його діянь за ч. 3 ст. 187 КК України у касаційній скарзі захисника не оспорюються.

Доводи сторони захисту щодо необхідності пом`якшення засудженому покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України, на думку колегії суддів, є безпідставними.

Статтею 69 КК України передбачено, що за наявності кількох обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Колегія суддів зауважує, що частина 1 статті 69 КК України надає повноваження суду у виключних випадках призначити більш м`яке покарання, ніж мінімальне покарання, передбачене законом за відповідний злочин, лише за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, тобто якщо певні обставини або сукупність обставин одночасно відповідають двом умовам, визначеним в законі: 1) вони можуть бути визнані такими, що пом`якшують покарання відповідно до положень частин 1 та/або 2 статті 66 ККУкраїни; 2) вони істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Визначення поняття обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, сформульовано в постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 17 вересня 2019 року (справа № 744/884/17; провадження № 51-8413км18). Зокрема, суд виходив з системного тлумачення положень статей 66 та 69 КК України і тих статей Особливої частини Кодексу, які визначають певні пом`якшуючі обставини як елемент складу злочину.

При цьому суд дійшов висновку, що обставини чи сукупність обставин, які відповідно до положень статті 69 КК України надають суду повноваження вийти за межі мінімального покарання, встановленого законом, мають бути такого ж характеру і сили, які зумовили створення привілейованих складів злочинів. Ці обставини у своїй сукупності повинні настільки істотно знижувати ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції було б явно несправедливим.

Крім того, ці обставини чи сукупність обставин мають знаходитися в причинному зв`язку з цілями та/або мотивами кримінального правопорушення, поведінкою особи під час вчинення кримінального правопорушення та іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку кримінального правопорушення та/або небезпечність винуватої особи.

Як убачається зі змісту доданих до касаційної скарги копій оскаржуваних судових рішень, суди при визначенні виду та розміру покарання за ч. 3 ст. 187 КК України врахували ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до положень ст. 12 КК України є особливо тяжким; дані про особу винного, який, раніше не судимий в силу положень ст. 89 КК України; вчинив умисний особливо тяжкий насильницький, корисливий злочин, об`єктом посягання якого було не лише право власності, а й здоров`я потерпілої; враховано, що він одружений, має неповнолітню дитину, матір похилого віку, хворіє на тяжку хворобу, офіційно не працевлаштований, не має стабільного доходу та засобів для існування.

Також судами враховано обставину, яка пом`якшує покарання, а саме щире каяття обвинуваченого. Обставиною, яка обтяжує покарання, суд визнав вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Колегія суддів касаційного суду дійшла висновку, що судом першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, належним чином враховано всі обставини, зокрема й ті, на які посилається захисник у своїй касаційній скарзі.

Стосовно доводів захисника про те, що судами першої та апеляційної інстанцій при призначенні ОСОБА_5 покарання не були враховані окремі обставини, які пом`якшуютьпокарання, а саме те, що він добровільно відшкодував завдану шкоду, відсутні тяжкі наслідки вчиненого, то вони, на думку колегії суддів, є безпідставними та не знайшли свого підтвердження.

Зокрема, як обґрунтовано вказав місцевий суд, викрадені у ОСОБА_7 кошти були вилучені працівниками поліції під час обшуку автомобіля «таксі», на якому пересувались обвинувачені, й безпосередньо ОСОБА_5 коштів ОСОБА_7 не повертав, жодних активних дій по відшкодуванню їй шкоди не робив, про що свідчить поданий представником потерпілої в ході судового розгляду цивільний позов. За таких обставин в діях ОСОБА_5 не було добровільного відшкодування шкоди.

Також суд взяв до уваги покази ОСОБА_7 під час проведення слідчого експерименту про характер та обсяг дій, вчинених ОСОБА_5 щодо потерпілої, та дійшов висновку, що відсутність тяжких наслідків не залежить від волі та дій ОСОБА_5 під час вчинення кримінального правопорушення, тому відсутні законні підстави для визнання цієї обставини такою, що пом`якшує покарання.

Суд дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення ОСОБА_5 покарання ближче до мінімального покарання, визначеного санкцією ч. 3 ст. 187 КК України, й обґрунтовано визнав неможливим застосування при цьому положень ст. 69 КК України.

Переглянувши вирок в апеляційному порядку, апеляційний суд дав належну оцінку доводам апеляційної скарги захисника щодо можливості пом`якшення обвинуваченому покарання, зокрема й щодо застосування положень ст. 69 КК України, які здебільшого є аналогічними доводам його касаційної скарги, та із зазначенням мотивів ухваленого рішення обґрунтовано залишив апеляційну скаргу без задоволення. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогамст. 419 КПК України.

Таким чином, оскільки з касаційної скарги захисника та доданих до касаційної скарги матеріалів не убачається підстав для задоволення касаційної скарги, згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України у відкритті касаційного провадження потрібно відмовити.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Ізяславського районного суду Хмельницької області від 15 травня 2023 року та ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 20 листопада 2023 року.

Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3