Справа № 214/5774/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2023 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора - ОСОБА_3

законного представника малолітньої

потерпілої ОСОБА_4 - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0001150 від 10.06.2023 відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Князівка, Високопільського району Херсонської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації військової частини НОМЕР_1 , який обіймає посаду гранатометника відділення охорони взводу охорони роти охорони та оборони, у військовому званні «солдат»,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 , будучи військовослужбовцем, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період у військовій частині НОМЕР_1 , перебуваючи на посаді гранатометника відділення охорони взводу охорони роти охорони та оборони, у військовому званні «солдат», 09 червня 2023 року, у темний час доби, приблизно о 21 годин 20 хвилин водій ОСОБА_6 , не маючи посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, керуючи технічно справним автомобілем «FORD FOCUS» реєстраційний номер НОМЕР_2 , під час здійснення руху по сухому асфальтному покриттю проїзної частини дороги вул. Бикова з боку вул. Івана Авраменко в напрямку вул. Володимира Великого у Саксаганському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області та наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, який позначений дорожнім знаком 5.38.1, 5.38.2 «Пішохідний перехід» Правил дорожнього руху України, видимість яких для водія ОСОБА_6 були необмеженими, в порушення вимог ст.ст. 6, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-XIV від 24 березня 1999 року, ст.ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-XIV від 24 березня 1999 року, ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», пункти 1.5, 1.7, підпункт б) пункту 2.3, 18.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі - Правила дорожнього руху), виконання яких було необхідною умовою для запобігання події, маючи об`єктивну можливість своєчасно виявити пішохода на проїзній частині та зменшити швидкість керованого ним автомобіля, або зупинитись, щоб дати йому дорогу, та як наслідок безумовно міг би уникнути настання дорожньо-транспортної пригоди та її наслідків в будь-якому вигляді, проявив неуважність до змін дорожньої обстановки та не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, вчинив наїзд керованого ним автомобілем «FORD FOCUS» реєстраційний номер НОМЕР_2 на пішоходів, а саме громадянку України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим спричинив останній тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому середньої фаланги 3 пальця лівої кисті без зміщення, садна дистальних фаланг 3-4 пальців лівої кисті, садна правого гомілково-ступневого суглобу, садна обох ліктьових суглобів, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад шести дів, але не більше три тижні (21 день), згідно висновку судово-медичної експертизи № 1145/102 від 24.07.2023 та громадянку України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , чим спричинив останній тілесні ушкодження у вигляді закритий перелом нижньої третини обох кісток правої гомілки зі зміщенням, закритий перелом 1 клиновидної кістки правої стопи зі зміщенням, садна правої ступні і нижньої третини правої гомілки, садно правого ліктьового суглобу, які відносяться до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, згідно висновку судово-медичної експертизи № 1144 від 24.07.2023.

Між порушенням водієм ОСОБА_6 правил безпеки дорожнього руху, а саме вимог п. 18.1, Правил дорожнього руху України і наслідками у вигляді спричинення середньої тяжкості тілесних ушкоджень ОСОБА_4 є прямий причинний зв`язок.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 286 КК України за ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Судом враховані наступні докази на підтвердження встановлених обставин.

Так, допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, визнав та суду пояснив, що дійсно 09.06.2023 року керував транспортним засобом «FORD FOCUS» реєстраційний номер НОМЕР_2 рухаючись по вул. Бикова з боку вул. Івана Авраменко в напрямку вул. Володимира Великого у Саксаганському районі м. Кривого Рогу не побачив дітей які переходили дорогу та здійснив на них наїзд після чого зразу ж зупинився. Так як в нього проблеми з зором вуличне освітлення не робило, а скло в автомобілі було затьмарене свілозахистною плівкою. Зупинившись допоміг перейти на дорогу дівчинці, його знайомий викликав швидку, з місця ДТП не тікав. В стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння не перебував. Декілька разів притягувався до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом без посвідчення водія(останнє взагалі не отримував) та з ознаками сп`яніння. У вчиненому кається. Бажає продовжувати службу у Збройних Силах України та захищати Батьківщину. Зі слів, на час розгляду справи проходить лікування в військово-медичному клінічному центрі Східного Регіону за адресою: вул. Старокозацька, 63 м. Дніпро в зв`язку з отриманими пораненнями під час бойових дій.

В судовому засіданні законний представник малолітньої потерпілої ОСОБА_5 цивільний позов підтримав, погодився з покаранням, яке просив прокурор для обвинуваченого ОСОБА_6 не наполягав на реальному покаранні для обвинуваченого.

Суд, враховуючи думку учасників судового провадження, визнання обвинуваченим ОСОБА_6 вини у вчиненому кримінальному правопорушенні, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, суд з`ясував у учасників судового провадження, чи правильно вони розуміють зміст цих обставин та чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

У відповідності до вимог ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Суд враховує також думку представника потерпілого ОСОБА_5 , який просив суворо не карати обвинуваченого ОСОБА_6 .

Так, обставиною, відповідно до ст. 66 КК України, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, позовні вимоги визнав в повному обсязі, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, на утриманні неповнолітніх дітей не має, протягом 2022-2023 року неодноразово притягався до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом без посвідчення водія (ч. 5 ст. 126 КУпАП), військовослужбовець, має негативну службову характеристику за місцем служби, отримав поранення, проходить лікування, готовий повернутися до лав Збройних Сил України для захисту Батьківщини, заподіяв шкоду здоров`ю малолітньої дитини. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про необхідність призначення ОСОБА_6 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, покарання у виді обмеження волі в межах санкції статті.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про можливість звільнення обвинуваченого від відбування призначеного покарання відповідно до вимог ст. 75 КК України з в становленням іспитового строку, при цьому поклавши на останнього обов`язки передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Суд, переконаний, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_6 та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Підстав для застосування до обвинуваченого положень ст. 69 КК України, судом не встановлено.

У постанові Верховного Суду від 04.09.2023 по справі № 702/301/20 об`єднана палата Касаційного кримінального суду зробила висновок щодо правозастосування положень статей 55, 286, 286-1 КК: «Особі, яку визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого відповідною частиною статей 286, 286-1 КК, суд може призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами незалежно від того, чи мала така особа на момент вчинення кримінального правопорушення отримане у передбаченому законом порядку посвідчення на право керування транспортними засобами.»

Суспільна небезпечність дій осіб, які керують транспортними засобами, не маючи достатніх теоретичних і практичних знань та не отримавши в передбаченому законом порядку посвідчення водія, оскільки вірогідність настання ДТП в такому випадку є значно вищою, а тому попереджувальна мета додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами в такому разі набуває особливого значення.

Так, суд, враховує фактичні обставини вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, а також дані про особу обвинуваченого, який не маючи права керувати транспортними засобами сів за кермо автомобіля, порушив правила дорожнього руху. Що свідчить про його явне зневажливе ставлення до встановленого порядку керування транспортними засобами, суспільну небезпечність кримінального правопорушення, який створює небезпеку і загрозу як його здоров`ю та життю, так і інших учасників дорожнього руху, в результаті чого була травмована неповнолітня дитина. Крім того, відповідно до довідки № 45/5 -3645 від 22.06.2023 ОСОБА_6 7 разів притягався співробітниками ППП в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом не маючи посвідчення водія.

З врахуванням викладеного, зазначеної практики Верховногго Суду, суд вважає за доцільне застосувати до обвинуваченого ОСОБА_6 додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Відповідно до ст. 128, 129 КПК України суд вирішує цивільний позов в кримінальному провадженні.

Законним представником ОСОБА_5 з власних підстав та в інтересах неповнолітньої потерпілої ОСОБА_4 подано позов до обвинуваченого ОСОБА_6 та ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна». В якому останні просять стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 на відшкодування моральної шкоди суму у розмірі - 10 000 грн, на користь ОСОБА_4 , на відшкодовування моральної шкоди суму у розмірі - 50 000 грн., стягнути з ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» на користь ОСОБА_5 відшкодування майнової шкоди суму у розмірі - 6 253,33 грн.

Цивільними позивачами ОСОБА_8 та ОСОБА_7 подано позов до обвинуваченого ОСОБА_6 та ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна». В якому останні просять стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 на відшкодування моральної шкоди суму у розмірі - 10 000 грн, на користь ОСОБА_7 , на відшкодовування моральної шкоди суму у розмірі - 30 000 грн., стягнути з ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» на користь ОСОБА_8 відшкодування майнової шкоди суму у розмірі - 7 733,33 грн.

Так в судовому засіданні законний представник малолітньої потерпілої та одночасно цивільний позивач ОСОБА_5 , суду показав, що цивільний позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити в повному обсязі з підстав у ньому зазначених.

Цивільний позивач ОСОБА_8 до судового засідання не з`явився, надав заяву в якій зазначив, що цивільний позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити в повному обсязі з підстав у ньому зазначених.

Представник відповідача ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до судового засідання не з`явилася, надала суду відзиви на позови. В яких зазначила, що потерпілі ОСОБА_5 та ОСОБА_8 до страхової компанії з заявами про відшкодування страхової виплати не зверталися. Крім того, така виплата здійснюється після встановлення вини особи у вчиненій ДТП. Оскільки на даний час відсутні підстави для виплати страхового відшкодування, тому просить суд відмовити у задоволенні позову ОСОБА_5 та ОСОБА_8 до страхової компанії. Окремо вказала, що заявлена ОСОБА_8 вимога про відшкодування шкоди на лікування не підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки за позовом завлено витрати на лікування протягом 25 днів, а документально підтверджується лікування протягом 20 днів. Також відшкодування шкоди завданої пошкодженням мобільного телефону належного ОСОБА_7 не підлягає задоволенню в повному обсязі, так як не доведено факт його пошкодження саме внаслідок вказаної ДТП та вартість телефона не підтверджена належним доказом: не надано звіт про оцінку майна, чи висновок експерта. Тому об`єктивною та належно підтвердженою сумою для відшкодування є витрати на лікування ОСОБА_7 у розмірі 4 466,66 грн. та витрати на лікування ОСОБА_4 у розмірі 6 253, 33 грн.

Обвинувачений ОСОБА_6 позовні вимоги ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , ОСОБА_7 про відшкодування заподіяної моральної шкоди визнав в повному обсязі, вказав, що буде відшкодовувати шкоду завдану злочином.

Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди потерпілим суд враховує наступне.

Суд прийшов до висновку щодо обґрунтованості вини обвинуваченого ОСОБА_6 в порушенні правил безпеки дорожнього руху, під час керування ним транспортним засобом, що спричинило тілесні ушкодження середньої тяжкості малолітній потерпілій та одночасно цивільному позивачу ОСОБА_4 , та легкі тілесні ушкодження цивільному позивачу ОСОБА_7 .

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пунктах 3,5 своєї Постанови №4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Суд приходить до висновку про наявність у малолітньої потерпілої та одночасно цивільного позивача ОСОБА_4 , та у цивільного позивача ОСОБА_7 , протягом тривалого періоду часу, моральних страждань і переживань, оскільки останні постраждали від ДТП, отримали тілесні ушкодження різного ступеня, пережили стресову ситуацію в малолітньому віці, коли їх психіка та кора головного мозку повністю не сформовані. Були змушені перебувати на стаціонарному лікуванні, що призвело до істотних змін в їх житті. Всі ці обставини негативно позначилися на моральному стані ОСОБА_4 та ОСОБА_7 .

У зв`язку з характером і глибиною душевних, емоційних, моральних страждань, які перенесла малолітня потерпіла ОСОБА_4 , їх тривалістю, ґрунтуючись на принципах розумності і справедливості суд вважає, що з обвинуваченого ОСОБА_6 на підставі ст.ст. 23, 1167 ЦК України, відповідно до ст.ст. 128, 368 КПК України, на користь законного представника малолітньої потерпілої ОСОБА_4 - ОСОБА_5 підлягає стягненню моральна шкоди в розмірі по 50 000 гривень на користь неповнолітньої потерпілої.

У зв`язку з характером і глибиною душевних, емоційних, моральних страждань, які перенесла цивільний позивач ОСОБА_7 , їх тривалістю, ґрунтуючись на принципах розумності і справедливості суд вважає, що з обвинуваченого ОСОБА_6 , на підставі ст.ст. 23, 1167 ЦК України, відповідно до ст.ст. 128, 368 КПК України, на користь законного законного представника потерпілої ОСОБА_7 - ОСОБА_8 підлягає стягненню моральна шкода в розмірі по 30 000 гривень. Таким чином, позовні вимоги про стягнення с обвинуваченого моральної шкоди підлягають повному задоволенню, з урахуванням його визнанням позовних вимог.

Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди цивільним позивачам ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , які є батьками постраждалих дітей, суд враховує наступне.

Оскільки їхні діти постраждали від ДТП, отримали тілесні ушкодження різного ступеня, пережили стресову ситуацію, батьки змушені були займатися їх лікуванням, витрачати час та гроші на придбання ліків, продуктів харчування, відвідувати дітей в лікарні, підтримувати психологічно, допомогти повернутися до нормального життя. Що в свою чергу, призвело до істотних змін в їх житті. Всі ці обставини негативно позначилися на моральному стані ОСОБА_5 та ОСОБА_8 .

У зв`язку з характером і глибиною душевних, емоційних, моральних страждань, які перенесли ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , їх тривалістю, ґрунтуючись на принципах розумності і справедливості суд вважає, що з обвинуваченого ОСОБА_6 на підставі ст.ст. 23, 1167 ЦК України, відповідно до ст.ст. 128, 368 КПК України, на користь цивільних позивачів ОСОБА_5 та ОСОБА_8 підлягає стягненню моральна шкоди в розмірі по 10 000 гривень кожному.

При цьому суд враховує, що цивільні позови пред`явлені і до страхової компанії, в зв`язку з чим, ухвалою від 20.09.2023 залучено до справи в якості співвідповідача ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», в зв`язку з тим, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_6 застрахована згідно поліса №214009858.

Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

У частині 2 ст. 1187 ЦК України зазначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Згідно з ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове старування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі Закон).

Відповідно до п. 22.1 ст.22 Закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Так, відповідно до п. 23.1 ст. 23 Закону, шкодою, заподіяною здоров`я потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, крім іншого, є шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого.

Пунктом 24.2 ст. 24 Закону визначено, що мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану з лікуванням потерпілого, становить 1/30 розміру мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на дату настання страхового випадку, за кожний день лікування, підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я, але не більше 120 днів.

Оскільки документально підтверджені витрати на лікування своєї доньки, які цивільний позивач ОСОБА_5 поніс у розмірі 4 516,80 грн. є меншими ніж мінімальний розмір, визначений відповідно до п. 24.2 ст. 24 Закону, то страховик має відшкодувати майнову шкоду на лікуванні малолітньої потерпілої ОСОБА_4 в розмірі 6 253,33 грн, з розрахунку 6700,00:30*28=6 253,33 грн. Де 6700 грн. - мінімальна заробітна плата у місячному розмірі станом на дату ДТП, 30 стала величина, 28 - кількість днів лікування.

Таким чином, суд дійшов висновку, що вимога цивільного позивача ОСОБА_5 про відшкодування майнової шкоди в розмірі 6 253,33 грн. з ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» є законною та обґрунтованою, тому підлягає задоволенню в повному обсязі.

Розглядаючи позовну вимогу цивільного позивача ОСОБА_8 про стягнення з ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» на його користь 7 733,33 грн. в рахунок відшкодування майнової шкоди, суд вважає її такою, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого.

Так цивільним позивачем ОСОБА_8 заявлено вимогу про відшкодування витрат на лікування в розмірі 5 583,33 грн. Які обґрунтовує тим, що документів, що підтверджують розмір витрат на лікування ОСОБА_7 він не зберіг, тому розрахунок зробив відповідно п. 24.2 ст. 24 Закону. При цьому ОСОБА_7 надійшла на лікування 09.06.2023 до КНП «Криворізька міська клінічна лікарня №16» КМР, перебувала там на лікуванні до 16.06.2023. Згідно довідки КНП «Криворізька міська дитяча лікарня № 4» 28.06.2023 ОСОБА_7 був знятий гіпс та призначене УВЧ №5, тобто вказані процедури відбувалися п`ять днів. Таким чином, після настання ДТП ОСОБА_7 перебувала на лікуванні протягом 25 днів. Тому він розрахував шкоду за 25 днів перебування ОСОБА_7 на лікуванні вище описаним методом розрахунку.

Суд не погоджується з розрахунком наданим цивільним позивачем ОСОБА_8 , оскільки ОСОБА_7 проходила лікування з 09.06.2023 по 28.06.2023, що складає 20 днів, що підтверджується даними виписки із медичної карти стаціонарного хворого дитячого травматологічного відділення № 3905 (в період з 09.06.2023 по 16.06.2023) та довідкою, яка видана лікарем Криворізької міської дитячої лікарня № 4 (28.06.2023 знято гіпс). Документів, які підтверджують лікування ОСОБА_7 після 28.06.2023 суду не надано.

Таким чином, розмір страхового відшкодування у зв`язку з лікуванням потерпілої ОСОБА_7 складає 4 466,66 грн. (з розрахунку 6700/30*20=4 466,66), який і підлягає стягненню з відповідача ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» на користь цивільного позивача ОСОБА_8 .

Що стосується позовної вимоги про стягнення з ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» на користь ОСОБА_8 витрат на відшкодування майнової шкоди, яка полягає у відшкодуванні вартості мобільного телефону SAMSUNG SM -A107F Galaxy в розмірі 2 150 грн, то вона не підлягає задоволенню в повному обсязі, виходячи з такого.

Вартість пошкодженого мобільного телефону цивільний позивач ОСОБА_8 підтверджує витягом із сайту ОLX на аналогічні товари.

Однак, в силу ст. 22 Закону відшкодування підлягає лише оцінена шкода. Тобто, для визначення розміру заподіяної шкоди майну має бути проведена оцінка (за результатами її проведення складається звіт оцінювача) або експертиза (за результатами її проведення складається висновок експерта).

З викладеного вище слідує, що наданий позивачем ОСОБА_8 витяг із сайту ОLX є неналежним, не допустимим та не достовірним доказом, тому не може бути прийнятий судом до увагу. Оскільки інших доказів на підтвердження матеріальної шкоди цивільним позивачем ОСОБА_8 , суду не надано, в задоволенні зазначеної вимоги слід відмовити за її недоведеністю. Крім того, суд зазначає, що обставини пошкодження мобільного телефону, який належить цивільному позивачу ОСОБА_8 під час досудового розслідування не встановлювалися та вині в цьому особи не з`ясовувалися.

Підстав для обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 не має.

Питання речових доказів судом вирішується в порядку, передбаченому ст.100 КПК України.

Окрім того, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_6 на користь держави витрати, пов`язані з залученням експерта для проведенням експертиз у розмірі 3824,00 грн. (том 2 а.с. 119, 140).

Арешт накладений на автомобіль марки «FORD FOCUS» реєстраційний номер НОМЕР_2 згідно ухвали слідчого судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу, необхідно скасувати.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст.ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Призначити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 покарання ч. 1 ст. 286 КК України у виді обмеження волі строком на 3 (три) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_6 , від відбування призначеного покарання у виді обмеження волі з випробуванням з встановленням іспитового строку у 2 (два) роки з наглядом за його поведінкою командира військової частини за місцем проходження служби.

Відповідно до п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України, покласти на ОСОБА_6 , наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до військової частини за місцем проходження служби;

- повідомляти командира військової частини про зміну місця проживання, роботи або навчання.

До вступу вироку в законну силу міру запобіжний захід ОСОБА_6 не обирати.

Цивільний позов ОСОБА_5 , який діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього позивача ОСОБА_4 - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 народженця на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на відшкодування завданої йому моральної шкоди суму у розмірі - 10 000 (десять тисяч) гривень 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 народженця на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на відшкодування завданої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , моральної шкоди, суму у розмірі - 50 000 (п`ятдесят тисяч) гривень 00 коп.

Стягнути з ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на відшкодування майнової шкоди суму у розмірі - 6 253 (шість тисяч двісті п`ятдесят три) гривні 33 копійки.

Цивільний позов ОСОБА_8 , який діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього позивача ОСОБА_7 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на відшкодування завданої йому моральної шкоди суму у розмірі - 10 000 (десять тисяч) гривень 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на відшкодування завданої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , моральної шкоди, суму у розмірі - 30 000 (тридцять тисяч) гривень 00 коп.

Стягнути з ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» на користь ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на відшкодування майнової шкоди суму у розмірі - 4 243 (чотири тисячі двісті сорок три) гривні 33 копійки.

В задоволенні позовної заяви в іншій частині вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_6 , в дохід держави витрати, пов`язані на залучення експерта для проведення експертиз, в розмірі 3824,00 грн. (том 2 а.с. 119, 140).

Арешт накладений на автомобіль марки «FORD FOCUS» реєстраційний номер НОМЕР_2 згідно ухвали слідчого судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу по справі № 216/3987/23 - скасувати (т. 2 а.с. 24-26).

Автомобіль марки «FORD FOCUS» реєстраційний номер НОМЕР_2 переданий на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_9 під розписку,- залишити в розпорядженні останньої(т.№2 а.с.152)

Апеляційні скарги можуть бути подані протягом 30 днів з дня проголошення вироку до судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області через Саксаганський районний суд міста Кривого Рогу.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1