КРОПИВНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ провадження 11-кп/4809/132/24 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія - ст. 392 КПК України Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.01.2024 року м. Кропивницький

Колегія суддів Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар ОСОБА_5 ,

при участі:

прокурора ОСОБА_6 ,

адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

переглянула у відкритому судовому засіданні, у режимі відеоконференції, за апеляційними скаргами адвоката ОСОБА_8 , яка здійснює захист обвинуваченої ОСОБА_9 , обвинуваченої ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_11 , ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21.12.2023, якою стосовно обвинувачених ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою кожному на строк 60 днів, тобто до 18 лютого 2024 року.

ВСТАНОВИЛА:

У провадженні Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000086 (ЄУНС № 398/1581/22) стосовно ОСОБА_12 , ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_14 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_17 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 309 КК України.

В судовому засіданні суду першої інстанції, у порядку ст. 331 КПК України, за клопотанням прокурора, вирішене питання про доцільність продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно, зокрема, обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 .

Судом встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які не перестали існувати - можливість переховування обвинувачених від суду, незаконно впливати на свідків, вчинити нове кримінальне правопорушення; враховано судом тяжкість інкримінованих кримінальних правопорушень, особи обвинувачених - посередньо характеризованих, без міцних соціальних зв`язків.

Із судовим рішенням судді не погоджується сторона захисту.

Адвокат ОСОБА_8 , яка здійснює захист обвинуваченої ОСОБА_9 , просить скасувати ухвалу місцевого суду, постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту цілодобово.

Свої вимоги мотивує наступними доводами.

Висновки суду ґрунтуються на припущеннях прокурора, а не на належних доказах.

Ризики, заявлені прокурором та передбачені ст. 177 КПК України, - не встановлені й не доведені.

Строк тримання обвинуваченої під вартою - перевищує розумний (під вартою з грудня 2021 року).

Обвинувачена не судима, має чотирьох дітей, працює у СІЗО.

Обвинувачена ОСОБА_9 в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, застосувати стосовно неї запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, звільнивши з-під варти негайно.

Свої вимоги мотивує такими доводами.

Ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не доведені, клопотання прокурора - ґрунтується на припущеннях; вона не має наміру переховуватись від суду, має місце реєстрації проживання, не має наміру незаконно впливати на свідків, оскільки з останніми не спілкується, також не має наміру вчиняти нове кримінальне правопорушення, оскільки має родину і бажає знаходитись із ними.

Обвинувачений ОСОБА_10 в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, постановити нову, якою застосувати щодо нього більш м`який запобіжний захід - у вигляді домашнього арешту цілодобово.

Вказує на розумність строків перебування під вартою, зазначає, що його матір ОСОБА_18 вказала про наявність домоволодіння, де надала дозвіл, щоб він перебував під домашнім арештом. Зобов`язується з`являтись за першим викликом суду.

Зазначає, що ризики, заявлені прокурором, не знайшли свого підтвердження.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, думку адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_9 на підтримку поданих апеляційних скарг, думку прокурора, яка заперечила задоволення апеляційних скарг захисту, дослідивши виділені матеріали, зваживши доводи апеляційних скарг, колегією суддів зауважується про наступне.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого; вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно із ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, ряд інших обставин та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України визначено: тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 5 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Слід враховувати вимоги статей 5, 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та положень, встановлених у рішеннях Європейського суду з прав людини щодо необхідності дотримання розумних строків тримання особи під вартою.

Застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не повинне перебувати за межами розумних строків, необхідних для вирішення провадження і забезпечення належної поведінки обвинуваченого на цей період, та його продовження, - має бути співрозмірним меті заходу, і має забезпечить виконання засад судочинства і змагального процесу відповідно до процедур гл. 18 КПК України.

Розумність строку тримання під вартою має оцінюватись в кожному окремому випадку залежно від особливостей конкретної справи, переконливості аргументів заявника, викладених у клопотанні про звільнення; продовження тримання під вартою може бути виправдане тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (справа «Харченко проти України»).

Ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (рішення ЄСПЛ «Панченко проти Росії»). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення ЄСПЛ «Бекчиєв проти Молдови»).

При цьому, акцентується увага на ряд рішень ЄСПЛ щодо надмірних строків тримання під вартою і висловлену позицію з приводу недопущення тримання під вартою за межами розумних строків, необхідних для вирішення провадження і забезпечення належної поведінки обвинуваченого на цей період.

Як наголошує ЄСПЛ, відповідальність за те, щоб у кожному конкретному випадку тривалість попереднього ув`язнення обвинуваченого не перевищувала розумний строк, лягає у першу чергу на національні судові органи.

Завданням органів влади є встановити, чи продовжують існувати підстави, які

обґрунтовують тривале тримання під вартою («Мерабішвілі проти Грузії»).

Суд першої інстанції дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, однак приймається до уваги наступне.

У провадженні Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000086 (ЄУНС № 398/1581/22) стосовно ОСОБА_12 , ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_14 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_17 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 309 КК України.

Обвинуваченням встановлено, що ОСОБА_9 , вступила у злочинну змову з іншими особами, з яким досягла спільної згоди про збут особливо небезпечного наркотичного засобу - опію ацетильованого, обіг якого заборонено на території України та у невстановлені досудовим розслідуванням час та спосіб, незаконно придбавала особливо небезпечний наркотичний засіб - опій ацетильований, який в подальшому зберігала при собі та за місцем проживання з метою збуту, тим самим остання вчиняла незаконне придбання та зберігання особливо небезпечного наркотичного засобу з метою збуту.

ОСОБА_9 , за попередньою змовою з іншими особами, 28.10.2021, незаконно збула особі, анкетні дані якої змінено на ОСОБА_19 , ін`єкційний шприц одноразового використання місткістю 5 мл з рідиною світло-коричневого кольору, отримавши за нього в якості оплати грошові кошти в сумі 400 грн, які були оглянуті та вручені ОСОБА_19 працівниками поліції для проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки.

Згідно висновку експерта, від 22.11.2021 № СЕ-19/112-21/9498-НЗПРАП, надана на дослідження рідина є особливо небезпечним наркотичним засобом - опієм ацетильованим, обіг якого заборонено, масою, в перерахунку на суху речовину, 0,09 грама.

Під час обшуку проведеного працівниками поліції за місцем проживання ОСОБА_9 14.12.2021, виявлено та вилучено ін`єкційний шприц із речовиною коричневого кольору, яка, згідно висновку експерта від 15.12.2021 № СЕ-19/112-21/10670-НЗПРАП, є особливо небезпечним наркотичним засобом - опієм ацетильованим, обіг якого заборонено, масою, в перерахунку на суху речовину, 0,051 г, яку ОСОБА_9 , за попередньою змовою з іншими особами, незаконно зберігала з метою збуту.

Враховується й тяжкість кримінальних правопорушень, у яких обвинувачується ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , а саме: ч. 2 ст. 255 КК України є умисним особливо тяжким злочином, який карається позбавленням волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, ч. 3 ст. 307 КК України є умисним корисливим особливо тяжким злочином, який карається позбавленням волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Відповідно до ст. 178 КПК України, враховані й наступні обставини: підозрювана ОСОБА_9 незаміжня, безробітна, не навчається, офіційного і сталого джерела заробітку не має, міцних соціальних зв`язків не має, нейтрально характеризована, як особа, на яку не поступало скарг, виявляла і виявляє психічні розлади і розлади поведінки (є осудною), що розвились внаслідок вживання опіоїдів.

ОСОБА_10 неодружений, без утриманців, безробітний, постійного джерела доходу не має, по місцю проживання характеризується посередньо, не має місця реєстрації проживання, міцних соціальних зв`язків не має.

Зважаючи на зазначене, є підстави вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

У справі розпочато і триває судове слідство, однак строк протягом якого триває судове слідство, з урахуванням строку досудового розслідування, протягом яких ОСОБА_9 та ОСОБА_10 тримаються під вартою є досить тривалим.

Строк тримання обвинувачених під вартою з 2021 року - більш ніж два роки. Вказаний строк наразі перебуває за межами розумного.

Станом на теперішній час не доведені фактичними даними ризики знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

У кримінальному провадженні проведено слідчі дії, виявлено і вилучено речі та документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Також і не доведений достатніми та об`єктивними доказами ризик незаконного впливу з боку обвинуваченого на свідків з метою зміни ними наданих показань.

Зважаючи на тяжкість кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що може загрожувати обвинуваченим ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , можливо допустити існування ризику з боку обвинувачених переховуватись від суду, втім, ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого покарання («Панченко проти Росії»).

Ризик втечі неминуче зменшується з плином часу, проведеного в ув`язненні

(«Ноймайстер проти Австрії»).

Відтак, наявність всіх ризиків, регламентованих ст. 177 КПК України, не доведена.

Подальше тримання під вартою обвинувачених перебуває за межами розумних строків, необхідних для вирішення провадження і забезпечення його належної поведінки на цей період, та його продовження, - із-за цього є не співрозмірним меті заходу; подальше продовження строку тримання обвинувачених під вартою суперечитиме позиціям справедливості, положенням Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод й національного законодавства.

Зважаючи на зазначене, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_10 , обвинуваченої ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та вважає, що цей запобіжний захід на даній стадії кримінального провадження зможе забезпечити належну поведінку обвинуваченого на час подальшого судового розгляду.

Покладення ж на обвинувачених ряду обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, сприятиме зменшенню та стримуванню ще наявних ризиків.

Відтак, колегія суддів визнає доводи апеляційної скарги захисту слушними.

Згідно із п. 2) ч. 3 ст. 307 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді чи ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, суд апеляційної інстанції має право: скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Відтак, зважаючи на те, що доводи апеляційних скарг визнані слушними, колегія суддів скасовує ухвалу суду першої інстанції, постановляє нову.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 418, 419, 422-1, 424 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги адвоката ОСОБА_8 , яка здійснює захист обвинуваченої ОСОБА_9 , обвинуваченої ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_11 задовольнити.

Ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21.12.2023, якою стосовно обвинувачених ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою кожному на строк 60 днів, тобто до 18 лютого 2024 року, - скасувати.

Клопотання прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 про продовження стосовно обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів - задовольнити частково.

Застосувати стосовно обвинуваченої ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту та заборонити кожному із обвинувачених протягом строку дії ухвали Кропивницького апеляційного суду цілодобово залишати житло за адресою її та його проживання: для ОСОБА_9 - АДРЕСА_1 , для ОСОБА_10 - АДРЕСА_2 .

Покласти на обвинувачену ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обов`язки у відповідності до ст. 194 КПК України:

-прибувати до слідчого, а також прокурора чи суду, залежно від стадії кримінального провадження, за першою їх вимогою;

-не відлучатися із населеного пункту, в якому обвинувачена/обвинувачений проживають (для обвинуваченої - с. Шарівка Олександрійського району Кіровоградської області, для обвинуваченого - м. Олександрія, Кіровоградська область), без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та роботи;

-утримуватися спілкування між собою, від особистого спілкування, а також спілкування через свого адвоката з іншими учасниками кримінального провадження (потерпілі, свідки, інші обвинувачені, експерти тощо) поза межами процесуальної необхідності, виключення - спілкування у випадках, передбачених процесуальним законом, в органі досудового розслідування та/або суді;

-здати на зберігання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

-носити електронний засіб контролю;

-надавати можливість працівникам органу Національної поліції, з метою контролю за поведінкою обвинувачених, безперешкодно з`являтися у житло обвинувачених за адресою: для ОСОБА_9 - АДРЕСА_1 , для ОСОБА_10 - АДРЕСА_2 .

Строк дії ухвали Кропивницького апеляційного суду про тримання обвинувачених під цілодобовим домашнім арештом встановити до 16 березня 2024 року включно.

Обвинувачену ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - звільнити з-під варти, негайно, у залі судових засідань Кропивницького апеляційного суду, зобов`язавши кожного з обвинувачених негайно прибути до місця свого проживання: для ОСОБА_9 - АДРЕСА_1 , для ОСОБА_10 - АДРЕСА_2 , де обвинувачені має перебувати під домашнім арештом.

Ухвала Кропивницького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу Національної поліції за місцем проживання обвинувачених.

Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це суду, якщо запобіжний захід застосовано під час судового провадження.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4