ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 635/1409/22 (1-кс/635/122/24) Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/818/215/24 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: домашній арешт
06 лютого 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2
суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,,
прокурора - ОСОБА_6 ,
захисника - ОСОБА_7 ,
підозрюваного - ОСОБА_8 ,
Вказаною ухвалою слідчого судді було відмовлено у задоволенні клопотання слідчого.
Застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком до 23 лютого 2024 року, заборонивши йому залишати житло без дозволу слідчого, прокурора або суду, розташоване за адресою: м.Харків, вул.Немишлянська, б.203, з 23 год.00 хв. до 06 год. 00 хв. наступного дня.
Відповідно до ст.194 ч.5 КПК України покладено на підозрюваного ОСОБА_8 обов`язки:
- прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;
-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;
-не відлучатись із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
-невідкладно повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;
-утриматись від спілкування зі свідками та потерпілими у даному кримінальному провадженні.
Строк дії ухвали в частині обов`язків ОСОБА_8 визначено до 23 лютого 2024 року включно.
Роз`яснено підозрюваному, що відповідно до ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.
В обґрунтування прийнятого рішення слідчим суддею зазначено, що оцінивши в сукупності всі обставини, а саме: тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_8 у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 246 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років, сумніви щодо обґрунтованості підозри за епізодом від 22.01.2023, міцність соціальних зв`язків ОСОБА_8 , те, що він має постійне місце проживання, приходить до висновку про недоведеність прокурором наявності всіх обставин, передбачених частиною першою статті 194 КПК України.
Враховуючи дані, що характеризують особу підозрюваного, ступінь ризиків, які існують у кримінальному провадженні, та недоведеність прокурором, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не здатний запобігти вказаним ризикам, слідчий суддя вважає, що необхідно відмовити в застосуванні щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосувати щодо нього альтернативний запобіжний захід, а саме, домашній арешт в нічний час з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, в межах строків досудового слідства
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого та обрати щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у межах строку досудового розслідування, тобто до 23.02.2024 року.
Зазначає про те, що ОСОБА_8 оголошено обґрунтовану підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 246 КК України.
Вказаний злочин є тяжким, передбачене покарання у виді позбавлення волі від 5 до 7 років.
При цьому слідчий суддя встановив наявність ризиків, які дають підстави вважати, що ОСОБА_8 , може вчинити дії, передбачені п.п. 1, 2, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.
Також вказує, що досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, вирішується питання про можливе проведення низки слідчих дій, а також проведення експертиз з метою отримання доказів, які підозрюваний може знищити, сховати спотворити.
Підозрюваному відомі показання свідків, їх особисті данні, а тому підозрюваний може здійснити на них незаконний вплив з метою, щоб останні не підтвердили його причетність до вчинення злочину.
При цьому ОСОБА_8 офіційно не працевлаштований, раніше вчиняв аналогічні злочини, а тому може продовжити злочинну діяльність та надалі вчиняти аналогічні злочини, що унеможливлює його перебування у суспільстві.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу, підозрюваного та його захисника, які просили залишити апеляційну скаргу без задоволення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до положень ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно зі ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.
Кримінальним процесуальним кодексом України не визначено поняття обґрунтованої підозри, тому Суд, в силу вимог ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», керується практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права. Так, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, обґрунтована підозра є нижчим стандартом доведення, ніж переконання поза розумним сумнівом, та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку. Однак таке переконання суду має бути засновано на об`єктивних фактах. Європейський Суд визначає, що «розумна підозра передбачає існування фактів або інформації, які повинні задовольнити об`єктивного спостерігача в тому, що особа, щодо якої розглядається питання, вчинила злочин. Те, що позначено словом "обґрунтована", залежатиме від усіх обставин» (справа «Фокс, Кемпбел і Хартлі проти Сполученого Королівства», 30 August 1990, § 32).
При цьому, як національним законодавством, так і практикою Європейського суду з прав людини визначено, що висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухиляння від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).
Відповідно до вимог ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Частина 4 ст.194 КПК України встановлює, що якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Згідно ст.181 КПК України домашній арешт може бути застосований до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Крім того, як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі "Манчіні проти Італії", за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
На думку колегії суддів при вирішенні питання щодо застосування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, слідчим суддею вищезазначені вимоги Закону дотримані в повному обсязі.
З мотивувальної частини ухвали вбачається, що слідчий суддя зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону виконав та врахував їх при постановленні ухвали, а доводи апеляційної скарги прокурора є необґрунтованими.
Як встановлено слідчим суддею в оскаржуваній ухвалі при розгляді клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного у вигляд тримання під вартою встановлено, що останній має сім`ю, місце проживання, раніше не судимий.
Так слідчим суддею встановлено, що є доведеним, зазначені у клопотанні слідчого ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України.
В той же час інший ризик, передбачений п.2 ч.1 ст. 177 КПК України, на який посилається слідчий та прокурор, слідчий суддя вважав таким, що не доведений в повному обсязі та не обґрунтований належним чином стороною обвинувачення під час розгляду даного клопотання, оскільки не зазначено які ж саме докази слідством ще не відшукано, яке вони мають значення.
За таких обставин неможливо казати , що ОСОБА_8 може спотворити або знищити будь які речі та докази.
В той же час у розумінні положень п. 4 ч. 1 ст. 184, п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК України доведення обставин, які свідчать про існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, покладається саме на слідчого та прокурора.
Також колегія суддів враховує наявність міцних соціальних зв`язків у підозрюваного, який має сім`ю, має постійне місце проживання, що підтверджено доказами, наданими стороною захисту.
Таким чином, під час апеляційного розгляду не встановлено обставин, за яких би підлягала задоволенню апеляційна скарга прокурора про застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки не доведено, що для забезпечення дієвості кримінального провадження виключно такий запобіжний захід є необхідним.
Також колегія суддів враховує, що за наявності нових підстав, зокрема невиконання покладених на підозрюваного обов`язків орган досудового розслідування має право знову звернутись до суду з клопотанням про зміну запобіжного заходу.
Таким чином ухвала слідчого судді суду першої інстанції, відповідно є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, та обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів - не вбачає.
Керуючись ч.2 ст.376, ч.6 ст.9, ст.7, ст. ст. 176-206, ст. ст. 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді