Суддя ОСОБА_1
Справа № 644/8567/23
Провадження № 1-кс/644/1539/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2023 року м. Харків

Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , розглянувши скаргу ОСОБА_2 про скасування постанови від 17.10.2023 слідчого СВ ВП №1 ХРУП №2 ГУНП в Харкіській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 від 17.10.2023 про закриття кримінального провадження №0000233 від 09.02.2021 за ст.126-1 КК України, -

у с т а н о в и в:

03.11.2023 ОСОБА_2 звернулась до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова зі скаргою про скасування постанови від 17.10.2023 слідчого СВ ВП №1 ХРУП №2 ГУНП в Харкіській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 від 17.10.2023 про закриття кримінального провадження №0000233 від 09.02.2021 за ст.126-1 КК України.

Дослідивши подану скаргу та додані до неї матеріали, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність повернення її заявнику з наступних підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, зокрема: рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Конституції України державною мовою в Україні є українська мова.

У Рішеннях Конституційного Суду України від 14 грудня 1999 року № 10-рп/99 та від 14 липня 2021 року№ 1-р/2021 зазначено, що українська мова як державна є обов`язковим засобом спілкування на всій території України при здійсненні повноважень органами державної влади та органами місцевого самоврядування (мова актів, роботи, діловодства, документації тощо), а також в інших публічних сферах суспільного життя, які визначаються законом.

Також ч. 5 ст. 10, п. 4 ч. 1 ст. 92 Основного Закону України регламентовано, що застосування мов в Україні гарантується Конституцією України та визначається виключно законами України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної» від 25 квітня 2019 року № 2704-VIII єдиною державною (офіційною) мовою в Україні є українська мова, а у ч. 6 ст. 13 цього Закону вказано, що органи державної влади, органи влади Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації державної і комунальної форм власності беруть до розгляду документи, складені державною мовою, крім випадків, визначених законом. Частинами 1, 2 ст. 14 передбачено, що у судах України судочинство провадиться, а діловодство здійснюється державною мовою. У судовому процесі може застосовуватися інша мова, ніж державна, у порядку, визначеному процесуальними кодексами України та Законом України «Про судоустрій і статус суддів».

При цьому за змістом ст. 12 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402-VIII судочинство і діловодство в судах України проводяться державною мовою.

У ч. 1 ст. 29 КПК теж регламентовано, що кримінальне провадження здійснюється державною мовою. Сторона обвинувачення, слідчий суддя та суд складають процесуальні документи державною мовою.

Тобто згідно з Конституцією України, КПК і зазначеними законами України органи досудового розслідування, прокуратурата суд як державні органи, а також їх посадові особи при здійсненні своїх повноважень і в інших публічних сферах суспільного життя, зобов`язані використовувати лише державну мову. Це також стосується і прийняття до розгляду документів, складених лише українськоюмовою.

Викладене узгоджується, зокрема, з Рішенням Конституційного Суду України від 22 квітня 2008 року № 8-рп/2008, відповідно до якого види судочинства (конституційне, адміністративне, господарське, кримінальне та цивільне) є процесуальними формами правосуддя та охоплюють порядок звернення до суду, процедуру розгляду судом справи та ухвалення судового рішення.

Однак, передбачена чинним законодавством України вимога щодо подання документів (у тому числі апеляційних і касаційних скарг) українською мовою не є перешкодою у доступі до правосуддя та не звужує права учасників провадження за мовною ознакою, оскільки процесуальним законодавством гарантовано право учасників провадження щодо користування ними в судовому процесі рідною мовою або мовою, якою вони володіють.

Очевидно, що особа, яка неповною мірою розуміє мову судочинства і, відповідно, те, що саме відбувається у кримінальному процесі, неспроможна захистити свої права та інтереси законним шляхом.

Переклад таких документів надає можливість слідчому судді чи суду з`ясувати наявність в особи, яка звертається, прав на таке звернення, а також перевірити дотримання нею передбачених КПК вимог щодо змісту документа і його додатків, адже право на доступ до суду не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення (п. 37 рішення Європейського Суду з прав людини від 18 листопада 2010 року у справі "Мушта проти України" (заява N 8863/06)).

При цьому процесуальним законодавством не передбачено залучення перекладача для перекладу саме слідчому судді, суду процесуальних документів, переданих на їх розгляд, складених недержавною мовою.

До того ж до прийняття скарги до розгляду, слідчий суддя, суд позбавлені можливості постановляти процесуальні рішення, у тому числі щодо залучення перекладача.

За таких обставин, виходячи із системного аналізу положень Конституції України (ч. 5 ст. 10, п. 4 ч. 1 ст. 92), КПК, законів України "Про судоустрій і статус суддів" від 2 червня 2016 року N 1402-VIII (ст. 12), "Про забезпечення функціонування української мови як державної" від 25 квітня 2019 року N 2704-VIII (ст. 1, ч. 6 ст. 13, частин 1, 2 ст. 14), документи, за результатами перевірки та/або розгляду яких розпочинається судовий контроль на стадії досудового розслідування, розгляд апеляційної скарги в порядку статей 422, 422-1 КПК, або вирішується питання про відкриття апеляційного (касаційного) провадження мають бути викладені українською мовою (в перекладі на українську мову).

Згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 25 грудня 1997 року N 9-зп/1997 відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених відповідно до чинного законодавства, є порушенням права на судовий захист, яке згідно зі ст. 64 Конституції України не може бути обмежене.

Тобто обмеженням у доступі до правосуддя вважається відмова у прийнятті заяв, скарг, клопотань, оформлених згідно з чинним законодавством. Однак повернення скарг через їх невідповідність встановленим вимогам не є порушенням такого права.

За таких обставин, при оскарженні рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора в порядку судового контролю скарга має бути викладена українською мовою чи в перекладі на державну мову. Це надає суду можливість зрозуміти її зміст, перевірити дотримання особою, яка подає скаргу, положень ст.303-304 КПК України і визначитися щодо прийняття скарги до провадження, повернення її особі, що подала чи відмову у відкритті провадження.

Натомість викладення скарги іноземною мовою є перешкодою у виконанні судом своїх обов`язків, визначених процесуальним законом.

Зважаючи на те, що КПК України не передбачено право та можливість слідчого судді самостійно здійснювати переклад поданої скарги, залучати перекладача на стадії прийняття її до розгляду,залишати скаргу в порядку судового контролю без руху.

Зазначений правовий висновок викладений в постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 19.09.2022 року (справа №521/12324/18) та є обов`язковим для інших судів.

Враховуючи вищевикладені обставини, слідчий суддя дійшов висновку, що скарга ОСОБА_2 про скасування постанови від 17.10.2023 слідчого СВ ВП №1 ХРУП №2 ГУНП в Харкіській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 від 17.10.2023 про закриття кримінального провадження №0000233 від 09.02.2021 за ст.126-1 КК України разом з доданими до неї матеріалами підлягає поверненню особі, яка її подала відповідно до ст.304 ч.2 п.1.2.3 КПК України, так як зі скарги неможливо встановити, що вона подана особою, що має право її подавати, що вона підлягає розгляду в даному суді і що вона подана без пропуску строку, встановленого законом, оскільки скарга викладена іноземною мовою.

За змістом положень ч. 7 ст. 304 КПК України повернення скарги не позбавляє особу на звернення до слідчого судді в порядку, передбаченого ст.ст. 303-304 КПК України, із відповідною скаргою.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 303, 304, 395 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_2 про скасування постанови від 17.10.2023 слідчого СВ ВП №1 ХРУП №2 ГУНП в Харкіській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 від 17.10.2023 про закриття кримінального провадження №0000233 від 09.02.2021 за ст.126-1 КК України - повернути заявнику з усіма доданими до неї матеріалами.

Роз`яснити заявнику, що повернення скарги не позбавляє її права на повторне звернення до слідчого судді в порядку, передбаченому КПК України.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Оскільки ухвалу слідчого судді постановлено без виклику особи, яка може її оскаржити, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1