Справа № 740/7853/23
Провадження № 1-кп/740/143/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2024 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники кримінального провадження:

- прокурор ОСОБА_3 ,

- обвинувачений ОСОБА_4 ,

- захисник ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ніжині кримінальне провадження № 0001430 від 15.10.2023 за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Ніжині Чернігівської області, є громадянином України, є особою з інвалідністю ІІІ групи, одружений, має трьох неповнолітніх дітей, зі слів має середню спеціальну освіту, не працює, зі слів підробляє на будівництві, раніше не судимий згідно зі ст. 89 КК України, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 289 Кримінального кодексу України,

установив:

15.10.2023 близько 01:30 год. ОСОБА_4 , перебуваючи біля залізничного вокзалу в м. Ніжині Чернігівської області по вул. Вокзальній, шляхом пошкодження заднього бокового скла та відкриття дверей незаконно проник до салону автомобіля марки «ЗАЗ 110307», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що використовувався як сховище майна та належить ОСОБА_7 , де, реалізуючи умисел на викрадення автомагнітоли марки Panasonic cq-c 1312u, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, діючи в умовах воєнного стану, що введений на всій території України Указом Президента № 64/2022 від 24 лютого 2022 року із 05 годин 30 хвилин 24.02.2023 на 30 діб, який у подальшому неодноразово продовжувався, востаннє Указом Президента України від 26.07.2023 № 451/2023 з 05 години 30 хвилин 18.08.2023 строком на 90 діб, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав належну ОСОБА_7 автомагнітолу марки Panasonic cq-c 1312u, після чого з місця вчинення злочину зник, отримавши можливість розпорядитися викраденим майном на власний розсуд, чим завдав потерпілому матеріальних збитків на суму 410,00 гривень.

Також у невстановлений досудовим слідством час після 01:30 год. 15.10.2023, ОСОБА_4 , перебуваючи по вул. Вокзальній у м. Ніжині Чернігівської області, неподалік аптеки «Будьте здорові», діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою використання автомобіля у власних цілях, шляхом натискання на бокове вітрове скло та відкриття дверей незаконно, повторно проник в автомобіль марки «ВАЗ 2106» зеленого кольору, р. н. НОМЕР_2 , Vin-код НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_8 , після чого шляхом з`єднання дротів системи запалення у рульовій колонці запустив двигун автомобіля марки «ВАЗ 2106» зеленого кольору, р. н. НОМЕР_2 , Vin-код НОМЕР_3 , вартістю 32 841 грн 60 коп., що належить ОСОБА_8 , розпочав рух на вказаному автомобілі та з місця скоєння злочину зник, чим заподіяв потерпілому матеріальну шкоду на суму 32 841 грн 60 коп.

Указаними діями ОСОБА_4 учинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у сховище, вчинене в умовах воєнного стану, та незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, відповідно.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 підтвердив обставини, зазначені в обвинувальному акті, а саме те, що 15 жовтня 2023 року вночі, перебуваючи на вокзалі в м. Ніжині, він проник до автомобіля, в якому викрав магнітолу. Автомобіль був у несправному стані, тому він взявши магнітолу, пішов до іншого автомобіля, який відчинив, натиснувши на скло, а завів за допомогою під`єднаних дротів. На автомобілі він поїхав неподалік на поле, там заснув, невдовзі його знайшли поліцейські і вилучили магнітолу та автомобіль. Свій вчинок він пояснив тим, що напередодні посварився з дружиною та пішов із дому, а перебуваючи на вокзалі, замерз, вирішив зігрітися. На цей час він відшкодував завдану потерпілим шкоду. Повністю визнав свою винуватість в обсязі обвинувачення, не оспорював обставини, викладені в обвинувальному акті, пояснивши при цьому, що правильно розуміє зміст пред`явленого обвинувачення та не заперечує проти визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які не оспорюються. Розкаявся у вчиненому, засуджував свої дії. Просив звільнити від покарання, призначивши іспитовий строк.

У судове засідання не з`явилися потерпілі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , подали заяви про проведення судового розгляду за їхньої відсутності, зазначили, що з цивільними позовами не будуть звертатися. Зокрема, потерпілий ОСОБА_7 зазначив, що з будь яким рішенням суду буде згоден, а потерпілий ОСОБА_8 просив не карати суворо обвинуваченого, обрати покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Ураховуючи те, що учасниками судового провадження не оспорювалися фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позицій, тому на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України суд визнав недоцільним дослідження доказів у справі стосовно обставин вчинення кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються.

Оцінивши встановлені у справі обставини, суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України, а саме в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), поєднаному з проникненням у сховище, вчиненому в умовах воєнного стану, та незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненому повторно, відповідно.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.

Відповідно до ст. 12 КК України вчинені кримінальні правопорушення відносяться до тяжких злочинів.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, а також добровільне відшкодування завданого збитку.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , не встановлено.

При призначенні покарання суд також ураховує відомості про особу обвинуваченого, а саме те, що він одружений, має трьох неповнолітніх дітей (2009, 2010, 2015 року народження), не працевлаштований, хоча працездатного віку, є особою з інвалідністю ІІІ групи, має постійне місце проживання та реєстрації, за яким характеризується посередньо, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий.

Разом з цим суд ураховує ставлення обвинуваченого до вчиненого, яке полягає у визнанні винуватості, засудженні своїх дій, обіцянні виправитися і не вчиняти подібного, його поведінку після вчинення порушень, а саме відшкодування завданих збитків.

Щире каяття і активне сприяння розкриттю злочину, є альтернативними, незалежними обставинами, що пом`якшують покарання і можуть існувати відокремлено одна від одної, на що вказано Верховним Судом у постанові від 07.11.2018 у справі № 297/562/17.

Також суд ураховує позицію потерпілих, які не висловили жодних претензій до обвинуваченого.

За таких обставин суд вважає, що ОСОБА_4 має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, у межах санкції, передбаченої законом, у виді позбавлення волі, без конфіскації майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК України суди повинні призначати покарання в межах, встановлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин.

Призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого більш м`якого виду основного покарання, або не призначення обов`язкового додаткового покарання може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

У кожному такому випадку суд зобов`язаний у мотивувальній частині вироку зазначити, які саме обставини справи або дані про особу підсудного він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання, а в резолютивній послатися на ч. 1 ст. 69 КК. При цьому необхідно враховувати не тільки мету й мотиви, якими керувалась особа при вчиненні злочину, а й її роль серед співучасників, поведінку під час та після вчинення злочинних дій тощо.

Покарання, призначене судом із застосуванням ст. 69 КК, не може бути нижчим від мінімальної межі відповідного виду покарання, встановленої у Загальній частині КК.

Ураховуючи конкретні обставини вчинених кримінальних правопорушень, відсутність обставин, які обтяжують покарання, та наявність трьох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, суд вважає, що наявні достатні підстави для застосування ст. 69 КК України при призначенні покарання.

Остаточне покарання обвинуваченому слід призначити за правилами ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Згідно зі ст. 75 КК України, якщо суд, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Зважаючи на позицію прокурора та потерпілого про можливість звільнення обвинуваченого від призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, суд вважає, що таке звільнення від відбуття покарання можливо застосувати до обвинуваченого. Суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без реального відбування призначеного покарання, тому ухвалює рішення про застосування ст. 75, 76 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням на період іспитового строку в умовах здійснення контролю за його поведінкою.

При цьому суд ураховує принципи законності, справедливості й індивідуалізації покарання, яке своїм видом та розміром буде справедливим, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, а також з метою припинення злочинної діяльності, як самим обвинуваченим, так і іншими особами, а також положення ч. 2 ст. 50 КК України, якою визначено мету покарання.

Оскільки суд дійшов висновку про звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, то обраний стосовно нього запобіжний захід у виді домашнього арешту слід скасувати.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні на залучення експертів становлять 6 691 грн 96 коп. та підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Питання про речові докази слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України та згідно зі ст. 174 КПК України слід скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 17.10.2023.

Цивільні позови у кримінальному провадженні не подавалися.

Керуючись ст. 100, 122, 124, 174, ч. 3 ст. 349, ст. 369 - 371, 373, 374, 376, 615 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 289 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 Кримінального кодексу України:

- за ч. 4 ст. 185 КК України у виді п`яти років позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 289 КК України у виді чотирьох років шести місяців позбавлення волі, без конфіскації майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_9 призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років, без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю два роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно зі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Обраний ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту скасувати.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів у розмірі 6 691 (шість тисяч шістсот дев`яносто одна) гривень 96 копійок.

Речові докази:

-автомагнітолу марки Panasonic cq-c 1312u, поміщену до спецпакета № KIV3125080, - повернути ОСОБА_7 ;

-автомобіль марки «ВАЗ 2106» зеленого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , Vin-код НОМЕР_3 , - повернути ОСОБА_8 ;

-мобільний телефон марки HUAWEI Y5 2018, поміщений до спецпакета № НОМЕР_4 , - повернути ОСОБА_4 .

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 17 жовтня 2023 року, на майно: автомагнітолу марки Panasonic cq-c 1312u; автомобіль марки «ВАЗ 2106» зеленого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 ; мобільний телефон марки HUAWEI Y5 2018.

На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Чернігівського апеляційного суду через Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду, і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку вручити учасникам судового провадження в день його проголошення.

Суддя ОСОБА_1