Справа №295/6827/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.12.2023 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира

в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

секретаря судового

засідання ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_3 за ст.ст. 296 ч4, 296 ч.1 КК України, -

з участю:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника ОСОБА_5

в с т а н о в и в :

Прокурор заявив клопотання про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 у виді тримання під вартою, оскільки ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, не зменшилися та продовжують існувати. Зазначив, що застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого у ході судового розгляду. Просить продовжити строк дії тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 .

Обвинувачений та захисник заперечили, зазначили, що ризики зменшилися, а тому обвинуваченому можливо змінити запобіжний захід на домашній арешт.

Заслухавши учасників судового провадження, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 331 ч.3 КПК України незалежно від наявності клопотань до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно ч.3 ст. 199 КПК України обставиною, яка є підставою для продовження строку тримання під вартою є те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Розгляд кримінального провадження до закінчення продовженого запобіжного заходу неможливо завершити, у зв`язку із викликом для допиту потерпілих, свідків, оскільки розгляд провадження розпочато з початку.

У справі "Волосюк проти України" (рішення від 12 березня 2009 року) Європейський суд з прав людини наголосив, «національні судові органи мають дослідити всі факти на користь і проти існування реального суспільного інтересу, який, за належного врахування принципу забезпечення презумпції невинуватості, виправдовує відхід від вимоги забезпечення поваги до особистої свободи. Подальше існування обґрунтованої підозри у вчиненні заарештованою особою відповідного злочину є обов`язковою і неодмінною умовою законності подовження строку тримання під вартою». При цьому слід також виходити із правової позиції Європейського суду з прав людини, а саме того, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи вчинення іншого злочину.

Таким чином, суд оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи.

Надаючи оцінку можливості обвинуваченим переховуватися від суду, суд бере до уваги, що і на сьогоднішній день продовжує існування певна ймовірність того, що обвинувачений з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень може вдатися до відповідних дій. При цьому, суд враховує, що під час досудового розслідування обвинувачений двічі оголошувався у розшук, оскільки переховувався від слідства. Крім цього, суд враховує, що обвинувачений не має постійного місця проживання, веде бродяжий спосіб життя. Посилання сторони захисту на те, що обвинувачений може проживати за місцем реєстрації, спростовано самим обвинуваченим, оскільки він позбавлений такого права.

Також не зменшився ризик незаконного впливу на потерпілих, свідків, допит яких розпочато судом з початку на підставі ст. 319 КПК України, у зв`язку із заміною судді.

Не зменшився й ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки обвинувачений раніше притягувався до кримінальної відповідальності.

Обвинувачений не має міцних сімейних зв`язків, не має утриманців, немає постійного місця проживання. Стороною захисту не надано доказів щодо того, що за станом здоров`я обвинувачений потребує лікування та не може утримуватися в слідчому ізоляторі, як і не надано доказів про те, що останній має постійне місце проживання.

Крім того, з`явилися нові ризики, пов`язані з російською агресією.

Таким чином, за результатами встановлених в судовому засіданні обставин, з урахуванням доводів сторін кримінального провадження, суд дійшов до переконання про доведеність чинників, які передбачені ч.1 ст. 194 КПК України і є достатніми для прийняття судом рішення про подальше застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З огляду на наведене, враховуючи також обставини справи та обстановку за якою обвинуваченому інкримінується вчинення кримінальних правопорушень, суд вважає доцільним продовження тримання обвинуваченого під вартою, оскільки підстав для зміни виду запобіжного заходу не вбачається.

Керуючись ст. 333 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на строк 60 днів - до 16.02.2024 року (включно).

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів.

Суддя ОСОБА_1