Житомирський апеляційний суд
Справа №296/460/24 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.177 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2024 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

підозрюваного ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі матеріали кримінального провадження №296/460/24 за апеляційними скаргами захисників підозрюваного ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду міста Житомира від 16 січня 2024 року,

в с т а н о в и в:

зазначеною ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_11 , та застосовано до підозрюваного у кримінальному провадженні №0000094 від 11.03.2021 ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строком до 02.03.2024, без визначення розміру застави.

Цією ж ухвалою відмовлено в задоволенні клопотань підозрюваного ОСОБА_10 та його захисників адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_9 про обрання більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.

Прийняте рішення суд мотивував наявністю ризиків передбачених п.п.1, 2, 3, ч.1 ст.177 КПК України, а застосування більш м`якого запобіжного заходу на даній стадії досудового розслідування не зможе забезпечити реальне запобігання вчинення підозрюваним ОСОБА_10 протиправної поведінки.

В поданій апеляційній скарзі захисник підозрюваного ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_10 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою з покладанням обов`язків, передбаченими ст.194 КПК України. Вважає висновки слідчого судді такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, а сама ухвала винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права. На думку апелянта, підозра у вчиненні ОСОБА_10 інкримінованих йому кримінальних правопорушень є необґрунтованою та носить абстрактний характер у зв`язку із відсутністю в діях останнього складу кримінальних правопорушень. Зазначає, що в клопотанні про обрання запобіжного заходу ОСОБА_10 відсутні будь-які підтвердження того, що підозрюваний може переховуватись від слідства і суду, впливати на свідків та потерпілого або бути причетним до іншого кримінального правопорушення. Вважає, що до підозрюваного застосовано найтяжчий вид запобіжного заходу лише з тих підстав, що ОСОБА_10 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, що на думку апелянта не може бути виправданням тривалого попереднього ув`язнення. Окрім того, звертає увагу суду на тому, що ОСОБА_10 має міцні соціальні зв`язки, позитивну характеристику, раніше не судимий, має постійне місце проживання, одружений, на утриманні має малолітніх дітей та батьків дружини, є волонтером та допомагає армії, крім того, підозрюваний має ряд хронічних захворювань, а тому запобіжний захід має бути обраний не пов`язаний із триманням під вартою.

В поданій апеляційній скарзі захисник підозрюваного ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_8 просить постановити ухвалу, якою скасувати ухвалу слідчого судді. Посилається на те, що повідомлення про підозру у інкримінованих ОСОБА_12 кримінальних правопорушеннях особисто останньому не вручалось, а надане 02.01.2024 для подальшої передачі співробітниками правоохоронних органів його жінці - ОСОБА_13 , оскільки «передано» не означає «отримано». Тому, сам лише факт надання для подальшої передачі повідомлення про підозру, не є, і не може бути доказом належного вручення особі такого повідомлення. Вказує, що особа набуває статусу підозрюваного з моменту вручення їй особисто такого повідомлення, а не з моменту його передачі сторонній особі, яка, в даному випадку, хоч і проживала разом з підозрюваним.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_10 його захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , на підтримку апеляційних скарг, думку прокурора, який заперечив щодо задоволення апеляційних скарг, перевіривши матеріали судового провадження, а також ухвалу слідчого судді в межах, передбачених ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги захисників не підлягають задоволенню з таких підстав.

Виходячи з вимог ст.370 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу повинна бути законною, обґрунтованою та вмотивованою.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в порядку Глави 18 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування такого запобіжного заходу, або відмови у його задоволенні.

Відповідно до ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, що свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий та прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику, зазначеного у клопотанні.

Норми ст.177 КПК України передбачають, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з ст.178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінює в сукупності всі обставини, в тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, наявність у підозрюваного постійного місця роботи, репутацію підозрюваного, майновий стан підозрюваного, наявність судимостей, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, при застосуванні щодо ОСОБА_10 запобіжного заходу, дотримався вимог ст.ст.132, 176-178, 183, 194 КПК України.

Як вбачається зі змісту клопотання, у провадженні СУ ГУНП в Житомирській області перебуває кримінальне провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за №0000094 від 11.03.2021, за підозрою ОСОБА_14 , у вчиненні кримінальних правопорушень за ч.4 ст.186, ч.4 ст.189, ч.3 ст.190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що на початку березня 2022 року ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та інші достовірно невстановлені слідством особи, діючи за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, перебуваючи неподалік від будинку за адресою: АДРЕСА_1 , погрожуючи насильством над потерпілим і знищенням майна його близьких родичів, вимагали у ОСОБА_17 та заволоділи належною йому мисливською гладкоствольною рушницею марки «Hatsan Escort Himguard Ts», вартістю 10610 гривень.

Після цього, упродовж липня 2023 року - січня 2024 року ОСОБА_15 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_16 та ОСОБА_22 , діючи за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, вимагали у ОСОБА_17 грошові кошти у сумі 5000 доларів США (182843 гривень) під приводом вигаданого боргу, застосовуючи при цьому погрози насильства над потерпілим та насильство, небезпечне для його життя та здоров`я.

Крім того, з метою спонукання ОСОБА_17 до виконання вимог вказаних вище осіб щодо передачі грошових коштів, 14.10.2023 близько 13 години ОСОБА_15 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 та інші достовірно невстановлені слідством особи, діючи повторно за попередньою змовою групою осіб, прибули до одного із будинків по АДРЕСА_2 , та в одній із кімнат будинку за вказаною вище адресою, відкрито викрали бензопилу ОСОБА_17 «Stihl-361» вартістю 24000 гривень.

Також упродовж жовтня 2023 року - січня 2024 року ОСОБА_21 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 та ОСОБА_23 , діючи за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, шляхом зловживання довірою, заволоділи майном ОСОБА_24 , а саме обладнанням, встановленим у приміщенні СТО за адресою: АДРЕСА_3 , загальною вартістю не менше 331524,38 гривень, що є значною шкодою.

02.01.2024 ОСОБА_12 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.189, ч.4 ст.186, ч.3 ст.190 КК України.

Обставини, що дають підстави підозрювати ОСОБА_14 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.189, ч.4 ст.186, ч.3 ст.190 КК України вказаних вище злочинів, підтверджуються зібраними у провадженні доказами, що долучені до клопотання.

Поряд з наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_25 кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.189, ч.4 ст.186, ч.3 ст.190 КК України, орган досудового розслідування вважає, що у кримінальному провадження існують ризики, передбачені п. п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, які обумовлюють необхідність застосування до підозрюваного виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Як вбачається з матеріалів судового провадження №296/460/24, прийняте рішення про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя мотивував наявністю в матеріалах провадження доказів обґрунтованості підозри вчинення ОСОБА_10 кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.189, ч.4 ст.186, ч.3 ст.190 КК України, та наявністю ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Як вважає суд апеляційної інстанції, матеріали провадження вказують на наявність ризиків можливого переховування підозрюваного від органу досудового розслідування чи суду, незаконно впливати на свідків, потерпілого та інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні.

При цьому, слідчим суддею обґрунтовано прийнято до уваги, що ОСОБА_10 підозрюється у вчиненні умисних злочинів, одні з яких відповідно до вимог ст.12 КК України відноситься до категорії тяжкого (ч.4 ст.186 КК України) та особливо тяжкого (ч.4 ст.189 КК України), за яке передбачено позбавлення волі на строк від 7 до 12 років з конфіскацією майна, що у разі визнання судом його винним у вчиненні даних правопорушень можуть бути підставою для його ухилення від органу досудового розслідування, суду.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його не можливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Доведеним також є ризик незаконного впливу зі сторони підозрюваного ОСОБА_10 на свідків, потерпілого у кримінальному провадженні з метою схилити їх до відмови від наданих показань на свою користь, оскільки судовий розгляд не розпочато, та їх не допитано безпосередньо судом, а також незаконного впливу на інших підозрюваних у даному кримінальному провадженні.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що доводи захисника ОСОБА_7 про те, що органом досудового розслідування не доведено існування ризиків зазначених в клопотанні, безпідставними та такими, що спростовуються матеріалами провадження.

Крім того, слідчий суддя взяв до уваги дані про особу підозрюваного, а саме його вік - 37 років, міцність соціальних зв`язків в місці постійного проживання, одружений, є батьком 2 неповнолітніх дітей, має постійне місце проживання, позитивні характеристики, офіційно займається підприємництвом. Разом з тим, слідчим суддею встановлено, що підозрюваний ОСОБА_10 групи інвалідності чи тяжких захворювань, які б були перешкодою в утриманні в СІЗО він не має, отже він може утримуватися в умовах ізоляції від суспільства, зокрема і в СІЗО за потреби.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що доводи захисника ОСОБА_7 про неврахування слідчим суддею вказаних обставин є безпідставними, та такими, що спростовуються матеріалами провадження.

Таким чином, з викладеного вбачається, що слідчий суддя, приймаючи рішення про необхідність застосування щодо ОСОБА_10 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, врахував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування такого запобіжного заходу та обґрунтовано дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання слідчого, в зв`язку з відсутністю достатніх стримуючих факторів, які б дозволили менш суворим запобіжним заходам дієво запобігти ризикам, доведеним слідчим і прокурором.

За таких обставин, колегія суддів визнає безпідставними доводи апелянта про те, що слідчий суддя не обґрунтував неможливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, та недоведеністю ризиків зазначених в клопотанні слідчого.

Крім того, слідчим суддею враховано обставини кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_10 , та керуючись вимогами ч.4 ст.183 КПК України, обґрунтовано не визначено розмір застави.

Рішення слідчого судді щодо обґрунтованості підозри на даній стадії досудового розслідування узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини.

Кримінальний процесуальний кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, що, за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» (справа «Нечипорук і Йонкало проти України», 42310/04, § 219, 21.04.2011р.).

Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р., § 57).

Обґрунтованість підозри у скоєнні підозрюваним ОСОБА_10 інкримінованих кримінальних правопорушень доведена: протокол аудіоконтролю особи № 6486т/55/105-2023 від 06.12.2023 відносно ОСОБА_15 ; протокол аудіоконтролю особи № 6487т/55/105-2023 від 06.12.2023 відносно ОСОБА_26 ; протокол огляду мобільного телефону ОСОБА_17 від 16.11.2023; протокол проведення спеціального слідчого експерименту від 16.11.2023; висновком судового експерта № 1508 від 31.08.2023; висновком судового експерта № 2183 від 29.12.2023; протоколом аудіо-, відеоконтролю особи № 5149/55/105-2023 від 15.09.2023, відносно ОСОБА_15 ; протоколом аудіо-, відеоконтролю особи № 5981/55/105-2023 від 06.11.2023, відносно ОСОБА_15 ; протоколом аудіо-, відеоконтролю особи № 6488/55/105-2023 від 06.12.2023, відносно ОСОБА_27 ; протоколом про результати контролю за вчиненням злочину № 5373/24 від 18.12.2023, відповідно до якого 18.10.2023 ОСОБА_28 , в ході зустрічі передав ОСОБА_22 , ОСОБА_15 , ОСОБА_29 частину грошових коштів в сумі 80 000 грн.; протоколом додаткового допиту потерпілого ОСОБА_17 від 26.12.2023; протоколом ОТЗ № 4773т від 23.08.2023 відносно ОСОБА_15 ; протоколом аудіо-, відеоконтролю особи № 6493/55/105-2023 від 06.12.2023, відносно ОСОБА_15 ; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_24 від 06.11.2023; протоколом аудіоконтролю особи №6494/55/1052-2023 від 06.12.2023 відносно ОСОБА_30 ; протоколом ОТЗ № 4515/55-105-2023 від 07.08.2023, відносно ОСОБА_31 ; протоколом аудіоконтролю особи №6767/55/1052-2023 від 18.12.2023 відносно ОСОБА_30 ; протоколом допиту ОСОБА_32 від 28.12.2023, та іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

При перевірці обставин, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_10 інкримінованих кримінальних правопорушень, апеляційний суд бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, а саме Рішення Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства», «Мюррей проти Об`єднаного Королівства», згідно з якими вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення. Так, підставами взяття під варту виступають, спочатку докази, що викривають особу у вчиненні злочину, достатні для пред`явлення звинувачення, а у виняткових випадках запобіжний захід може бути застосований при недостатності доказів для пред`явлення звинувачення, але за умови даних, які вказують на причетність особи до вчиненого злочину.

Докази, які містяться в матеріалах кримінального провадження, вказують на те, що на даній стадії досудового розслідування існує обґрунтована підозра, яка разом з існуючими ризиками та конкретними обставинами справи, на думку апеляційного суду, виключає можливість обрання відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

Апеляційний суд враховує, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, але на даній стадії досудового розслідування, по даній конкретній справі, з урахуванням особи підозрюваного ОСОБА_10 та тяжкості можливого покарання, яке загрожує у разі доведеності вини та визнання його винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень за вироком суду, наявності ризиків, що підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування чи суду, незаконно впливати на свідків, потерпілого та інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні.

Матеріали провадження не містять інших даних про застереження, які б унеможливлювали перебування підозрюваного під вартою та захисниками в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Доводи захисника ОСОБА_7 щодо відсутності складу інкримінованих підозрюваному ОСОБА_10 злочинів, апеляційний суд визнає безпідставними, оскільки вказані обставини можуть бути перевірені лише під час розгляду справи по суті.

При цьому, всі викладені захисником апеляційні доводи були об`єктом дослідження при обранні підозрюваному запобіжного заходу і ним надана належна оцінка. Жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданої апеляційної скарги на зміну запобіжного заходу не встановлено.

Колегія суддів визнає безпідставними доводи адвоката ОСОБА_8 про те, що стосовно ОСОБА_14 лише формально додержана процедура вручення йому підозри шляхом передачі її через його жінку, та він набув відповідний процесуальний статус, в зв`язку з чим застосована неналежна правова процедура - розгляд клопотання про обрання йому запобіжного заходу, що є підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Згідно ч.1 ст.278 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Статтею 111 КПК України встановлено, що повідомлення у кримінальному провадженні є процесуальною дією, за допомогою якої слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд повідомляє певного учасника кримінального провадження про дату, час та місце проведення відповідної процесуальної дії або про прийняте процесуальне рішення чи здійснену процесуальну дію. Повідомлення учасників кримінального провадження з приводу вчинення процесуальних дій здійснюється у випадку, якщо участь цих осіб у таких діях не є обов`язковою. Повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених цим Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11 цього Кодексу, за винятком положень щодо змісту повідомлення та наслідків неприбуття особи.

Частинами 1, 2, 8 статті 135 Глави 11 КПК передбачено, що особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою. У разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи. Особа має отримати повістку про виклик або бути повідомленою про нього іншим шляхом не пізніше ніж за три дні до дня, коли вона зобов`язана прибути за викликом. У випадку встановлення цим Кодексом строків здійснення процесуальних дій, які не дозволяють здійснити виклик у зазначений строк, особа має отримати повістку про виклик або бути повідомленою про нього іншим шляхом якнайшвидше, але в будь-якому разі з наданням їй необхідного часу для підготовки та прибуття за викликом.

Вручення підозри ОСОБА_10 відбулось із дотриманням вказаних положень Кримінального процесуального кодексу України.

Як вбачається з матеріалів провадження та зазначено в клопотанні слідчого про застосування запобіжного заходу ОСОБА_10 з 02.01.2024 до 08.01.2024 року переховувася від органу досудового розслідування, тобто у день складання повідомлення про підозру ОСОБА_10 був відсутній за місцем його проживання. Відповідно до наявної в матеріалах провадження довідки КНП Київської обласної ради «Київський обласний центр ментального здоров`я» ОСОБА_10 з 05.01.2024 по 16.01.2024 перебував на стаціонарному лікуванні, а тому вручити йому повідомлення про підозру не було можливим.

Крім того, в судовому засіданні суду першої інстанції підозрюваний ОСОБА_10 пояснив, що з 2 по 4 січня був у друзів, та з 2 по 5 січня зв`язок з дружиною не підтримував.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що органом досудового розслідування дотримано вимог ч.1 ст. 278, ч.3 ст.111, ч.2 ст.135 КПК України, а тому повідомлення про підозру вручено законно дорослому члену його сім`ї - дружині.

Приймаючи до уваги вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, оскільки ухвалене у відповідності до вимог закону, та винесене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими слідчим суддею, а тому апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скари адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 залишити без задоволення, а на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду міста Житомира від 16 січня 2024 року, якою ОСОБА_10 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 02.03.2024 включно, без визначення розміру застави без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :