УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.01.2024 слідчий суддя Володимир-Волинського міського суду Волинської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Володимирського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні за № 00000085 від 21.01.2024, розпочатого за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.369 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

22.01.2024 слідчий СВ Володимирського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 звернулась до суду з клопотанням, яке належним чином погоджене з прокурором про накладення арешту на майно.

Клопотання мотивує тим, що21.01.2024 року гр ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жит. АДРЕСА_1 перебуваючи на МАПП "Устилуг-Зосін", будучи попередженим про кримінальну відповідальність визначену КК України, надав неправомірну вигоду у розмірі 700 гривень начальнику ВІПС "Амбуків" ОСОБА_5 за вирішення питання про не надання йому повістки працівниками РТЦК та СП.

21.01.2024, слідчим відділенням Володимирського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинської області, відомості про даний факт внесено у ЄРДР за № 0000008, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.369КК України.

21.01.2024 проведено огляд місця події за адресою: АДРЕСА_2 . В ході проведення огляду було виявлено і вилучено грошові кошти: одну купюру номіналом 500 гривень серії ЗБ №8110254, одну купюру номіналом 100 гривень серії ЗГ №4270102, дві купюри номіналом 50 гривень серії ФЕ №5191178, серії АБ5428574 , які було вилучено(поміщено в спец-пакету НПУ №WAR №1086239)

Слідчий у судове засідання не з`явилась, надала заяву про можливість розгляду справи за її відсутністю, клопотання підтримала та просила його задовольнити.

Згідно з ч. 1 ст. 172 КПК України неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Власник майна в судове засідання також не з`явився, будь-яких заперечень щодо розгляду клопотання за його відсутності про накладення арешту не надав.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України, у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 КПК, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Таким чином, вилучені грошові кошти: одна купюра номіналом 500 гривень серії ЗБ №8110254, одна купюра номіналом 100 гривень серії ЗГ №4270102, дві купюри номіналом 50 гривень серії ФЕ №5191178, серії АБ5428574 , які було вилучено (поміщено в спец-пакету НПУ №WAR №1086239) підлягають арешту, оскільки вказані речі є предметом вчинення правопорушення та можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тому є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 1 ст. 98 КПК України.

Враховуючи позицію учасників справи, перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по них, приходжу до висновку, що клопотання підлягає до задоволення.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які зберегли на собі його сліди вчинення кримінального правопорушення, або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Вилучені речі, які зазначені слідчою у клопотанні в розумінні ч. 1 ст. 98 КПК України є речовими доказами, правовий режим зберігання яких регламентується ст. 100 КПК України.

Згідно з ч.1 ст. 16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч.6 ст. 22 КПК України суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, у тому числі у реалізації права на збирання речових доказів.

Арешт майна, яке має ознаки речового доказу, по суті являє собою форму забезпечення доказів, є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які зберегли на собі його сліди вчинення кримінального правопорушення, або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Враховуючи те, що вилучені грошові кошти: одна купюра номіналом 500 гривень серії ЗБ №8110254, одна купюра номіналом 100 гривень серії ЗГ №4270102, дві купюри номіналом 50 гривень серії ФЕ №5191178, серії АБ5428574 , які було вилучено (поміщено в спец-пакету НПУ №WAR №1086239) підлягають арешту, оскільки вказані речі є предметом вчинення правопорушення та можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тому є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 1 ст. 98 КПК України.

Керуючись ст.ст. 170-173 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВ ИВ :

Клопотання слідчого СВ Володимирського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке було вилучене в ході оГЛЯДУ за події за адресою: АДРЕСА_2 ,а саме: одну купюру номіналом 500 гривень серії ЗБ №8110254, одну купюру номіналом 100 гривень серії ЗГ №4270102, дві купюри номіналом 50 гривень серії ФЕ №5191178, серії АБ5428574 , з позбавленням права розпорядження, відчуження та користування.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Арешт майна є тимчасовим, до скасування у встановленому КПК України порядку заходом забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ст.174 ч.1 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Згідно ч.2 ст.174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом п`яти діб з дня її постановлення.

Суддя Тетяна ПУСТОВОЙТ