Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/1744/22
Провадження №: 1-кп/332/58/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2024 р.м. Запоріжжя

Заводський районний суд міста Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,потерпілої ОСОБА_6 представника потерпілого ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000915 від 15.11.2023 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, який має середню спеціальну освіту, працевлаштованого електрогазозварювальником на ПрАТ «Запоріжсталь», одруженого, має на утриманні малолітню дитину, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України,

ВСТАНОВИВ:

31.12.2021 в період часу з 17-00 до 19-00 години ОСОБА_4 , знаходячись в приміщенні коридору квартири АДРЕСА_3 , на ґрунті раптово виниклого конфлікту, в ході обопільної бійки з ОСОБА_8 , не маючи умислу на спричинення тяжких тілесних ушкоджень та заподіяння смерті, штовхнув ОСОБА_8 своєю правою рукою в область потиличної частини голови, від чого останній вдарився лобною частиною голови об стіну та втративши рівновагу впав на підлогу та опинився в положенні лежачи на спині, обличчям до гори, при цьому при падінні вдарившись скроневою ділянкою голови з лівого боку об бетонну поверхню, отримавши згідно висновку експерта № 68 від 04.01.2022 тілесні ушкодження у вигляді закритої внутрішньочерепної травми: крововилив під твердою мозковою оболонкою над лівою півкулею мозку, вогнищеві крововиливи під м`якими мозковими оболонками над лівою лобно-скроневою ділянкою та над базальною поверхнею лівої скроневої долі, вогнища забою речовини мозку в ділянці лівої лобної та скроневої долів та на базальній поверхні лівої скроневої долі, а також приблизно по середині мозолистого тіла, крововиливи в м`які тканини в проекції лівої половини волосистої частини голови з переходом на лобну ділянку обличчя, синець, садна голови, які мають ознаки тяжкого тілесного ушкодження, від яких 02.01.2022 у приміщенні КНП «МКЛЕ та ШМД» Запорізької міської ради настала смерть останнього.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провину визнав у повному обсязі, щиро кається у скоєному, своїми показами підтвердивши обставини, викладені в обвинувальному акті. Пояснив, що 31 грудня 2021 року в денний час він знаходився у кафе, де вживав спиртні напої. Там він познайомився з чоловіком на ім`я ОСОБА_9 , з яким продовжили вживати спиртне разом. Потім вирішили продовжити вживати спиртне вдома у ОСОБА_9 , який жив неподалік від кафе в будинку АДРЕСА_4 . На кухні продовжили спілкуватись та вживати спиртне. Під час цього процесу між ними виник словесний конфлікт. Під час конфлікту вони встали та почали штовхати один одного. Опинились в коридорі квартири, він штовхнув останнього рукою в шию, в результаті чого потерпілий головою ударився об стіну та впав на підлогу, в момент падіння також вдарився головою. Після цього ОСОБА_9 , лежачи на полу заснув. Він не думав, що все так серйозно, не правильно оцінив обстановку. Він також приліг на підлогу у кімнаті відпочити. Вранці прийшла жінка , почала кричати і він пішов звідти. На наступний день до нього прийшли працівники поліції. Щиро кається у скоєному. Зазначив, що після цих подій, він кинув пити, закодувався, офіційно працює та дуже шкодує про те, що сталося, просив вибачення у потерпілої. Цивільний позов визнав частково 100000 моральну шкоду та матеріальну шкоду в повному обсязі.

Потерпіла, цивільний позивач, ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_8 був її рідним дядьком, який проживав самотньо за адресою: АДРЕСА_5 . Вона його доглядала, постійно тримала з ним зв`язок. Домовились, що 31.12.2021 увечері вона заїде до нього та привезе йому продукти. Вона зателефонувала ОСОБА_8 31.12.2021 приблизно о 18-00 годині, однак останній не відповів. Вона вдруге зателефонувала на початку 20-00 години, відповів невідомий їй голос, пояснив, що ОСОБА_9 спить. Її це насторожило. Вона в телефонному режимі попрохала сусідку ОСОБА_10 піднятись до ОСОБА_8 до квартири та вияснити що там сталось. У подальшому вона приїхала до дядьки та виявила його лежачого на підлозі у крові. Вони викликали поліцію, ОСОБА_4 убіг. Потім його знайшли. Дядя ОСОБА_8 помер через два дні. Просить покарати обвинуваченого на розсуд суду, без позбавлення волі. Цивільний позов підтримала в повному обсязі, просила його задовольнити з підстав указаних в позові.

За клопотанням сторони обвинувачення, судом долучені та досліджені наступні документи:

- висновок експерта № 68 від 25.01.2022, згідно змісту якого, смерть ОСОБА_8 настала від закритої внутрішньочерепної травми з крововиливами під оболонки та у речовину головного мозку, що викликало набряк головного мозку. Травма утворилась незадовго до надходження в стаціонар за механізмом тупої травми - від ударних травматичних дій тупим предметом. Травма є небезпечною для життя, тому кваліфікується як тяжкі тілесні ушкодження і знаходиться в прямому причинному зв`язку зі смертю;

- висновок експерта № 882/к від 15.07.2022, згідно змісту якого, аналізом даних про нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_8 за матеріалами допиту і слідчого експерименту за участю підозрюваного принципових розбіжностей не встановлено. Потерпілому наносилися удари кулаками по обличчю, а потім було здійснено поштовх голови його і в напрямку від потилиці до лоба і удар об стіну лобно-тім`яною ділянкою більш зліва. Після цього потерпілий впав, ударився потилицею об підлогу і знепритомнів;

- постанови про визнання речових доказів.

Інших доказів учасниками судового провадження суду не надано.

Враховуючи те, що учасники кримінального провадження не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позицій, суд, роз`яснивши положення ч. 3 ст. 349 КПК України, що у такому випадку сторони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349, ст. 351 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі.

Суд вважає пред`явлене ОСОБА_4 обвинувачення доведеним і кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 119 КК України як вбивство, вчинене через необережність.

При призначенні покарання суд відповідно до ст.ст. 65-67 КК України враховує:

- ступінь тяжкості вчиненого злочину, який законодавцем віднесений до категорії нетяжких злочинів;

- особу обвинуваченого, який раніше не судимий, офіційно працевлаштований, має на утриманні малолітнього сина - ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на під наглядом лікаря нарколога та психіатра не перебуває. З 2010 по 2011 був оглянутий лікарем наркологом та психіатром, діагноз - порушення поведінки та емоцій внаслідок ураження головного мозку;

- обставиною, яка пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття;

- обставиною, що обтяжує покарання, суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про необхідність призначення покарання обвинуваченому у межах санкції інкримінованої статті обвинувачення. З урахуванням даних щодо особи обвинуваченого, обставин справи, його відношення до скоєного, позиції потерпілої яка не наполягала на призначенні обвинуваченому покарання, пов`язаного з позбавленням волі, суд вважає за можливе та доцільне застосувати до ОСОБА_4 положення ст.ст. 75,76 КК України.

Враховуючи принцип індивідуалізації покарання, саме таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження нових кримінальних правопорушень.

Призначення такого покарання відповідатиме принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.

Вирішуючи цивільний позов , суд виходить з наступного . Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини визнана презумпція моральної шкоди. Тобто в разі порушення майнових або цивільних прав «середня», «нормально» реагуюча на протиправну щодо неї поведінку людина повинна відчути страждання (моральну шкоду).

Згідно ст. 1167 ЦК України,моральна шкода, завдана фізичній особі або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Як встановлено в судовому засіданні моральна шкода ОСОБА_6 була завдана неправомірними діями ОСОБА_12 .

Статтею 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

У пунктах 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Судом установлено, що внаслідок вчиненого кримінального правопорушення відповідачем ОСОБА_12 позивачка ОСОБА_6 зазнала моральних страждань, пов`язаних з втратою близької людини, яка опікувалась нею в дитинстві.

При цьому, не дивлячись на те, що з часу вчинення кримінального правопорушення сплинув тривалий період часу, відповідач ОСОБА_12 не вжив заходів щодо відшкодування позивачці матеріальної і моральної шкоди та не сприяв усуненню негативних наслідків вчиненого ним правопорушення. Зазначене, на переконання суду, не може не відобразитись на характері та обсязі душевних та психічних страждань, яких зазнала та продовжує зазнавати позивачка. Отже, очевидним є те, що вчиненим відповідачем кримінальним правопорушенням позивачці завдано моральної шкоди. При цьому, моральну шкоду не можна відшкодувати у повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Будь - яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь - який її розмір може мати суто умовний вираз.

Згідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

З огляду на це, враховуючи характер та обсяг душевних і психічних страждань позивачки, їх тривалість, можливість відновлення немайнових втрат, недопущення безпідставного збагачення позивача, суд вважає, що розумним, справедливим та виваженим відшкодуванням моральної шкоди позивачу є 200000,00 гривень.

Цивільний позов, в частині спричинення матеріальної шкоди, визнаний відповідачем, повністю доведений наданими суду доказами та підлягає задоволенню в повному обсязі в сумі 74520 грн.

Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 349, 369, 373, 374, 376 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України, призначивши йому покарання у вигляді 5 років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням на 3 роки.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 : повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Речові докази:

- змиви речовин бурого кольору та контроль до них, куртку сірого кольору зі слідами речовини бурого кольору, дві скляні чарки, скляну пляшку з написом «Живчик», пластикову пляшку «Моршинська», які передані на зберігання до камери схову речових доказів ВП № 1 ЗРУП ГУНП у Запорізькій області - знищити;

- кросівки чорного кольору, джинси синього кольору, кофту червоного кольору, сорочку чорного кольору, куртку чорного кольору, які передані на зберігання до камери схову речових доказів ВП №1 ЗРУП ГУНП у Запорізькій області - повернути ОСОБА_4 ;

- чоботи світло-коричневі, брюки чорні, футболку сіру, покривало коричневе, які передані на зберігання до камери схову речових доказів ВП №1 ЗРУП ГУНП у Запорізькій області - знищити;

- мобільний телефон «Нокиа», переданий на зберігання до камери схову речових доказів ВП №1 ЗРУП ГУНП у Запорізькій області - повернути ОСОБА_6 .

Цивільний позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 матеріальну шкоду спричинену злочином в сумі 74520 грн. та моральну шкоду в сумі 200000 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок подається до Запорізького апеляційного суду через Заводський районний суд міста Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1