Справа № 303/2259/23
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

20.12.2023 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретарки судових засідань ОСОБА_4 ,

та учасників апеляційного розгляду: обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконферензв`язку із ДУ «Закарпатська УВП №9» матеріали контрольного провадження у кримінальному провадженні № 11-кп/4806/337/23, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисниці, адвокатки ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 25 жовтня 2023 року, задоволено клопотання прокурора у кримінальному провадженні за № 0000980, внесеному 02.11.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) щодо обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 п. 5 ч. 2 ст. 115 та ч. 1 ст. 263 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України.

Цією ухвалою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, до 23 грудня 2023 року включно.

В ухвалі суду вказується на те, що у провадженні Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області знаходиться кримінальне провадження за № 0000980, відомості про кримінальне правопорушення у якому 02.11.2022 внесені до ЄРДР, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263 та ч. 2 ст. 15, п. 5 ч. 2 ст. 115 КК України, які, відповідно, відносяться до категорії тяжких та особливо тяжких злочинів, і у разі доведення вини, ОСОБА_5 загрожує покарання у виді позбавлення волі строком від 10 до 15 років або довічне позбавлення волі. 17 жовтня 2023 року у кримінальному провадженні прокурор подав клопотання, в якому просить продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , посилаючись на те, що строк тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 закінчується 27.10.2023. В обґрунтування доводів клопотання прокурор зазначає, що до вказаного часу судове провадження не може бути завершене, і що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які служили підставою для обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, своєї актуальності не втратили, реальні та досі існують. Так, існує ризик того, що ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, переховуватиметься від суду; незаконно впливатиме на свідків у кримінальному провадженні; враховуючи обставини, за яких вчинено кримінальне правопорушення, його виняткову зухвалість, характер дій обвинуваченого, існує ризик перешкоджання кримінальному провадженню шляхом затягування проведення окремих процесуальних дій, вчинення кримінального правопорушення з метою приховування факту своєї причетності до вчинення інкримінованих обвинуваченому діянь. Прокурор просить клопотання задовольнити та продовжити щодо обвинуваченого ОСОБА_5 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою терміном на 60 днів.

Судом встановлено, що прокурором доведено наявність обставин, які свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, п. 5 ч. 2 ст. 115 та ч.1 ст.263 КК України. Підставами застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_5 є обґрунтованість підозри у вчиненні кримінальних правопорушень та наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може : переховуватися від суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності за вчинені ним кримінальні правопорушення; незаконно впливати на свідків, враховуючи те, що у кримінальному провадженні не допитано свідків захисту, клопотання про допит яких заявлено раніше і на цих свідків також з боку обвинуваченого може чинитися тиск з метою дачі ними показань на його користь, на допиті цих свідків наполягає сторона захисту, а тому ризик того, що обвинувачений може впливати на них, не втратив свою актуальність; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Окрім того, приймаючи судове рішення судом взято до уваги і те, що злочини, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_5 становлять підвищену суспільну небезпеку, відтак враховуючи наявні ризики, існування яких доведено, суд вважає доведеним, що застосування більш м`якого запобіжного заходу у даному випадку не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого. З огляду на те, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України на момент розгляду клопотання, які стали підставою для застосування щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та його продовження не зменшились, є реальними і триваючими, тому тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою є виправданим та необхідним для забезпечення його належної процесуальної поведінки. Також, оцінюючи в сукупності всі обставини передбачені ст. 178 КПК України, суд дійшов висновку про необхідність продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 .

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_5 та його захисниця, адвокатка ОСОБА_6 , вказують на необґрунтованість та незаконність ухвали суду, просять її скасувати. Зазначають, що прокурором не аргументовано та не підтверджено жодними доказами існування хоча б одного ризику, передбаченого ст. 177 КПК України, а також не доведено факт неможливості запобігання вказаним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів. Сторона захисту посилається на те, що обвинувачений ОСОБА_5 раніше не судимий, що місцевим судом не взято до уваги і те, що обвинувачений ОСОБА_5 вже 11 місяців тримається під вартою, свідки сторони обвинувачення допитані, докази досліджені та знаходяться у суді, отже ризик впливу на свідків, або ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином шляхом знищення доказів, прокурором не доведений. Окремо звертають увагу на те, що обвинувачений ОСОБА_5 має постійне місце проживання у м. Берегове, у нього міцні соціальні зв`язки, сам виховує неповнолітню доньку, позитивно характеризується, раніше не судимий, при звільненні буде забезпечувати свою сім`ю, а окрім того, обвинувачений хворіє, лікування в умовах ізоляції від суспільства є недоступним та неможливим, тому подальше тримання обвинуваченого під вартою ще більш негативно вплине на стан його здоров`я. Просять ухвалу скасувати, постановити нову, якою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 змінити запобіжний захід із тримання під вартою на більш м`який домашній арешт.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, про основні доводи апеляційної скарги, пояснення обвинуваченого ОСОБА_5 , який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали контрольного провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Апеляційна скарга розглядається у відсутності сторони обвинувачення та захисниці, неявка яких, з огляду на положення ч. 4 ст. 422-1 КПК України, не перешкоджає її розгляду. З матеріалів контрольного провадження вбачається, що захисниця та прокурор належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги. Приймаючи рішення про розгляд апеляційної скарги за відсутності вищевказаних осіб, береться до уваги і те, що від сторони обвинувачення та захисниці не надходило заяви про відкладення розгляду апеляційної скарги на інший термін та відомостей про поважність причин неявки, і при цьому, обвинувачений не заперечив щодо розгляду апеляційної скарги без участі прокурора та захисниці.

Доводи апеляційної скарги про незаконність судового рішення задоволенню не підлягають і з таких підстав.

Так, відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статі 184 цього Кодексу повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу. Під час здійснення судового провадження судом присяжних питання, передбачене цією частиною, вирішує головуючий. Ухвала суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути оскаржена в апеляційному порядку. Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції, не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції.

Висновок суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 колегія суддів вважає належним чином умотивованим, викладені в судовому рішенні судження такими, що ґрунтуються на вимогах закону та узгоджуються з наявними в матеріалах контрольного провадження доказами та обставинами кримінального провадження.

Так, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції при вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 обґрунтовано взяв до уваги тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому, у разі визнання його винуватим ( ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого кримінальних правопорушень, за що йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або довічне позбавлення волі), фактичні обставини, за яких ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, відсутність обставин, які би перешкоджали триманню обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою та необхідність проведення судом допиту свідків сторони захисту.

Апеляційний суд погоджується із висновками суду про існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, на які покликається прокурор, а саме: обвинувачений ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може переховуватися від суду; незаконно впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Наведені вище обставини, на переконання апеляційного суду, свідчать і про обґрунтованість висновків суду першої інстанції про те, що інші, більш м`які, запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, будуть недостатніми для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_5 під час розгляду кримінального провадження та запобігання вищевказаних ризиків, які продовжують існувати, при цьому стороною захисту, в свою чергу, не спростована наявність таких. Так, апеляційний суд звертає увагу на те, що стороною захисту не надано жодних доказів, зокрема не наведено і даних про особу обвинуваченого, які би давали обґрунтовані підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, не ухилятиметься від суду, не впливатиме на потерпілих чи свідків, не вчинятиме інших кримінальних правопорушень, і що до нього може бути застосовано більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою.

З огляду на вищевказане, доводи апеляційної скарги про те, що прокурором не надано жодного доказу, який би підтвердив існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а твердження прокурора про наявність ризиків, визначених у ст. 177 КПК України, є необґрунтованими та надуманими, - колегія суддів відхиляє, вважаючи їх такими, що не знайшли свого підтвердження та спростовуються наведеним вище.

Як такі, що не спростовують висновків суду першої інстанції про наявність передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків, а отже й на висновки про те, що інші, більш м`які, запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, будуть недостатніми для запобігання належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_5 , апеляційний суд визнає і доводи апеляційної скарги про те, що обвинувачений ОСОБА_5 має постійне місце проживання у м. Берегове, у нього міцні соціальні зв`язки, сам виховує неповнолітню доньку, позитивно характеризується, раніше не судимий, при звільненні буде забезпечувати свою сім`ю.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги про те, що обвинувачений ОСОБА_5 вже 11 місяців тримається під вартою, свідки сторони обвинувачення допитані, докази досліджені та знаходяться у суді, - апеляційний суд звертає увагу на те, що строк тримання ОСОБА_5 під вартою не виходить за межі, визначені кримінальним процесуальним законом, та з огляду на складність кримінального провадження тривалість строку тримання ОСОБА_5 під вартою відповідає критерію розумності. При цьому, апеляційний суд бере до уваги те, що ОСОБА_5 тримається під вартою на підставі судових рішень суду першої інстанції, які залишались у силі судом апеляційної інстанції.

Разом із тим, колегія суддів бере до уваги і те, що доказів, які б підтверджували факт наявності в обвинуваченого ОСОБА_5 таких захворювань, що виключають тримання його під вартою, у тому числі й відповідних висновків компетентних посадових осіб, у ході апеляційного розгляду не встановлено й таких стороною захисту не надано, у зв`язку з чим апеляційний суд не бере до уваги і доводи апеляційної скарги про те, що обвинувачений ОСОБА_5 хворіє, лікування в умовах ізоляції від суспільства є недоступним та неможливим, тому подальше тримання обвинуваченого під вартою ще більш негативно вплине на стан його здоров`я.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що висновки суду про необхідність продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 є обґрунтованими та правильними. Так, на переконання апеляційного суду, саме цей запобіжний захід зможе запобігти настанню вищеописаних ризиків, забезпечить дієвість кримінального провадження та належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_5 .

Тож, дослідивши доводи апеляційної скарги та обставини, на які посилається сторона захисту, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що такі не впливають та не спростовують наявність ризиків, описаних в оскаржуваній ухвалі, не свідчать про те, що такі перестали існувати, що в свою чергу унеможливлює зміну обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою.

Тому, доводи апеляційної скарги колегія суддів відхиляє як такі, що не впливають на висновок суду першої інстанції про необхідність продовження щодо обвинуваченого ОСОБА_5 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і не дають підстав для застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу. При цьому, апеляційний суд враховує і те, що в матеріалах контрольного провадження відсутні відомості про те, що існують обставини, які унеможливлюють застосовування щодо ОСОБА_5 саме такого запобіжного заходу.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів бере до уваги і те, що навіть якщо обвинувачений і не має на меті ухилятися від суду, впливати на свідків чи потерпілих, вчиняти інші кримінальні правопорушення, а також порушувати процесуальні обов`язки іншим чином, однак, обставини, за яких вчинено кримінальні правопорушення, їх тяжкість та інші наведені вище обставини, у тому числі й дані про особу обвинуваченого, дають обґрунтовані підстави вважати, що такі ризики мають місце, і їх запобіганню буде достатнім лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Тому, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив клопотання прокурора та обґрунтовано продовжив щодо обвинуваченого ОСОБА_5 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, так як ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, пов`язаного із посяганням на життя та здоров`я особи, при цьому, відмовивши в задоволенні клопотання сторони захисту про зміну ОСОБА_5 за побіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який.

Із вищенаведених підстав, доводи сторони захисту про можливість застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, зокрема і домашнього арешту, апеляційний суд відхиляє як необґрунтовані, безпідставні й спростовані наведеним вище.

Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для зміни чи скасування ухвали суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.

Узагальнюючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що підстав для задоволення апеляційної скарги, доводи якої не знайшли свого підтвердження і не впливають на висновки суду першої інстанції, немає, а ухвалу суду першої інстанції, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, як законну та обґрунтовану, необхідно залишити без зміни.

Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду не встановлено фактів, які б могли вплинути на висновки суду першої інстанції чи спростувати їх, і на такі стороною захисту не вказується.

Керуючись ст. ст. 177, 183, 199, 376, 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу, яку подав обвинувачений ОСОБА_5 та адвокатка ОСОБА_6 , залишити без задоволення.

Ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 25 жовтня 2023 року, якою задоволено клопотання прокурора у кримінальному провадженні за № 0000980, внесеному 02.11.2022 до Єдиного реєстру досудових та продовжено щодо обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 п.5 ч.2 ст.115 та ч.1 ст.263 КК України, ОСОБА_5 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, тобто до 23 грудня 2023 року включно, - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: