ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2023 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

із секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

засудженої ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8

представника колонії ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції провадження за апеляційною скаргою засудженої ОСОБА_7 на ухвалу Ленінського районного суду м.Полтави від 29.03.2023 року,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою суду відмовлено в задоволенні подання начальника ДУ «Качанівська виправна колонія (№54)» про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким відносно засудженої:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , освіта середня-спеціальна, не одруженої, до засудження працюючої ПП ПКТ «Лукас» картонажником, до арешту проживала за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

-по даній справі засуджена: 17.01.2019 Крюківським районним судом м.Кременчук Полтавської області за ч.2 ст.121 КК України до 7 років позбавлення волі, зараховано в термін відбування покарання строк перебування під вартою, а саме з 12.06.2018 по 17.01.2019, включно.

Приймаючи вказане рішення, суд зазначив, що поведінка та відношення засудженої ОСОБА_7 до суспільно-корисної праці є нестабільною та прийшов до висновку, що вказане подання є безпідставним та передчасним.

В апеляційній скарзі засуджена ОСОБА_7 просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нову, якою задовільнити подання ДУ «Качанівська виправна колонія №54» та вказує, що на даний час відбула 2/3 строку покарання.

В суді апеляційної інстанції засуджена та захисник підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити з наведених у ній підстав. Прокурор заперечив проти доводів апеляційної скарги, вважає ухвалу суду законною та обґрунтованою, просив залишити її без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченого цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, у якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На переконання колегії суддів, рішення про відмову у задоволенні подання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, є правильним з огляду на таке.

Як вбачається з ч.3 ст.82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" № 2 від 26.02.2002 р., передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений став на шлях виправлення.

Крім того, відповідно до положень пункту 17 вказаної Постанови, суду слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Згідно ч.1 ст.6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Із матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 засуджена 17.01.2019 Крюківським районним судом м. Кременчук Полтавської області за ч.2 ст. 121 КК України до 7 років позбавлення волі. Зараховано в термін відбування покарання строк перебування під вартою, а сам з 12.06.2018 року по 17.01.2019 року включно.

В місцях позбавлення волі засуджена ОСОБА_7 перебуває з 12.06.2018 року.

Під час перебування в ДУ «Полтавська установа виконання покарань №23» характеризувалась посередньо, дисциплінарних стягнень та заохочень не мала, до праці не залучалась.

З 10.03.2020 року засуджена відбуває покарання в ДУ «Качанівська виправна колонія №54». За час відбування покарання режим тримання порушувала, має 2 стягнення, накладені 02.04.2021 року у вигляді суворої догани, яке погашене в установленому законом порядку та 14.06.2023 у вигляді догани. Має одне заохочення за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених кримінально виконавчим кодексом та правилами внутрішнього розпорядку, дотримання та вимог безпеки праці.

Засуджена ОСОБА_7 працевлаштована швачкою з відрядною формою оплати праці. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться добре. Дотримується вимог пожежної безпеки і безпеки праці.

Термін застосування зміни умов тримання, згідно ст. 101 КВК України, підлягала після відбуття 1/3 призначеного судом покарання, а саме не раніше 12.10.2020 року. Рішенням комісії виправної колонії від 13.01.2021 року ОСОБА_7 відмовлено у зміні умов тримання, враховуючи заяву засудженої.

З матеріалів подання вбачається, що термін застосування заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, згідно ст. 82 КК України, підлягає після відбуття призначеного строку покарання, а саме не раніше 12.12.2021 року.

Згідно вироку Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 17.01.2019 вину визнала частково та має позов на загальну суму 13290, але відповідно до характеристики засудженої від 24.10.2023 заборгованості за виконавчими листами не має або така заборгованість погашена.

Згідно з довідкою про заохочення та стягнення, засуджена ОСОБА_7 за весь час відбування покарання має 01 заохочення від 25.10.2021 та 2 стягнення: від 02.04.2021, яке погашене в установленому законом порядку та від 14.06.2023 року.

Аналізуючи дані про особу засудженої, про що зазначається в характеристиці установи, неможливо достеменно стверджувати про те, що засуджена ОСОБА_7 стала на шлях виправлення.

Колегія суддів враховує, що засуджена ОСОБА_7 характеризується позитивно, отримала 1 заохочення, на даний час працевлаштована, але разом з цим 14.06.2023 отримала ще одне стягнення, що вказує на нестабільну поведінку засудженої.

Таким чином, доводи захисника та засудженої на час апеляційного перегляду не переконують колегію суддів у твердженні засудженої про її становлення на шлях виправлення.

Отже, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що засуджена не повністю підпадає під дію положень ст.82 КК України, так як процес її виправлення не досягнув тієї стадії, що відбування покарання у виді позбавлення волі перестає бути доцільним.

Тому, застосування до ОСОБА_7 заміни невідбутої частини покарання більш м`яким є передчасним, враховуючи, що аналіз даних про особу засудженої вказує на те, що засуджена на даний момент ще не почала ставати на шлях виправлення.

Враховуючи наведене, апеляційні вимоги засудженої не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду м.Полтави від 29 березня 2023 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4