Провадження №: 1-кс/336/187/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2024 слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 , за участю заявника адвоката ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_5 та адвоката ОСОБА_3 , які діють в інтересах потерпілого ОСОБА_4 на бездіяльність дізнавача/прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, -

встановила:

До Шевченківського районного суду м.Запоріжжя надійшла вище вказана скарга, в якій скаржники просять 1. Визнати бездіяльність відділення дізнання відділу поліції № 3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області щодо невнесення відповідних даних до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі поданої нами заяви 02.02.2024 року про вчинення щодо ОСОБА_4 кримінального правопорушення невідомими особами протиправною; 2.Зобов`язати суб`єкта оскарження - відділення дізнання відділу поліції № З Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області внести відповідні дані на підставі вищевказаної заяви від 02.02.2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, згідно ст.214 КПК України, та скерувати його до відповідного підрозділу для проведення досудового розслідування у встановленому КПК України порядку; 3. Зобов`язати уповноважену службову особу органу Національної поліції - відділу поліції №3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області надати нарочно копію Витягу з ЄРДР за фактом внесення до ЄРДР вищезазначених відомостей.

Скарга обґрунтована тим, що 02.02.2024 скаржником було подано, через канцелярію відділення поліції №3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області, заяву про вчинення кримінального правопорушення за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 296 КК України (хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, вчинені групою осіб) відносно ОСОБА_4 . Цей злочин відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії середньої тяжкості.

У якості додатку до Заяви в порядку ст. 314 КГІК до відділення поліції №3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області, було надані документи, які чітко вказують на наявність у ОСОБА_4 тілесних ушкоджень і його лікування у Державній установі «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Запорізькій області» (після його побиття) та консультативного висновку спеціаліста дитячого психолога, дитина ОСОБА_6 , 2017 року народження, під час інциденту - напад двох незнайомців на батька 18.01.2024 року, яка отримала серйозну психологічну травму та потребує лікування.

Однак, як стало відомо скаржнику, 08.02.2024 в черговій частині відділу поліції № 3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області, в журналі ЄО №2334 вх.М-39, вказана заява була зареєстрована 02.02.2024 року та передана для подальшої перевірки дізнавачу ОСОБА_7 цього ж відділу і в Єдиний реєстр досудових розслідувань, як це передбачено ст.214 КПК України, внесена не була.

Звертаючись з вищевказаною заявою про скоєння 18.01.2024 кримінального правопорушення, на думку скаржників, наявні ознаки кримінального правопорушення за ч.2 ст. 296 КК України.

Стосовно подій зазначено, що 18.01.2024 приблизно о 20год. 15хв., під час перебування ОСОБА_4 разом з членами його сім`ї (жінка ОСОБА_8 та малолітня донька ОСОБА_9 , 2017 р.н.) у дворі будинку АДРЕСА_1 , двоє невідомих чоловіків, з явними ознакам алкогольного сп`яніння, безпричинно напали на нього та на протязі тривалого часу наносили йому удари руками та ногами по обличчі та тулубу, при цьому виражалися нецензурною лайкою, ображали і погрожували. Вказані дії двох невідомих раніше ОСОБА_4 осіб (яких він може впізнати) містять достатні ознаки кримінального правопорушення - хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, вчинені групою осіб, відповідальність за вчинення якого передбачена ч.2 ст.296 КК України.

За даним фактом 19.01.2024 працівники відділення поліції № 3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області, за результатом звернення ОСОБА_4 , стосовно вищевказаних неправомірних дій невідомих осіб, невірно були внесені відомості в ЄРДР №0000034 за ч.1 ст.125 КК України.

А відтак, при наведених обставинах, скаржник вважає що в умисних діях невідомих осіб містяться ознаки скоєння правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена ч.2 ст.296 КК України, а не за ч.1 ст. 125 КК України.

Ухвалою суду від 12.02.2024 відкрито провадження по скарзі.

Адвокат ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Дізнавач сектору дізнання ВП №3 ЗРУП ГУНП В Запорізькій області ОСОБА_10 в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляду скарги без її участі, клопотала рішення винести на розсуд суду.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не заперечували щодо розгляду скарги без участі адвоката та дізнавача.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 просив задовольнити скаргу з підстав викладених у ній, зазначивши, що дізнавачем невірно кваліфіковані дії.

ОСОБА_4 підтримав позицію свого захисника, просив скаргу задовольнити.

Заслухавши сторін, дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, слідча суддя дійшла таких висновків.

Частиною 3 статті 26 КПК України встановлено, що слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Системний аналіз положень статей 214, 303, 304 КПК України свідчить, що предметом судового контролю слідчого судді може бути бездіяльність слідчого чи прокурора щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Тобто, саме заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення є передумовою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань та для початку досудового розслідування в кримінальному провадженні.

Слідчий суддя уповноважений здійснювати контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, яке здійснюється на засадах, у тому числі, диспозитивності та змагальності сторін.

Відповідно до ч.1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування регулюється § 1 Глави 26 КПК України.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 303 Кримінального процесуального кодексу України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність прокурора чи слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Виходячи зі змісту частини 1 статті 214 Кримінального процесуального кодексу України, бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, є невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань впродовж 24 годин після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Предметом оскарження за пунктом 1 частини 1 статті 303 Кримінального процесуального кодексу України є бездіяльність слідчого чи прокурора щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань впродовж 24 годин після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Відповідно до ст. 11 КК України, злочином є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину. Не є злочином дія або бездіяльність, яка хоча формально і містить ознаки будь-якого діяння, передбаченого цим Кодексом, але через малозначність не становить суспільної небезпеки, тобто не заподіяла і не могла заподіяти істотної шкоди фізичній чи юридичній особі, суспільству або державі.

Обов`язковими елементами складу будь-якого злочину є об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона. Відсутність хоча б одного з цих елементів свідчить про те, що дії (бездіяльність), які оцінюються, не є злочином.

Системний аналіз положень наведених норм законодавства свідчить про те, що підставами для внесення до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення є наявність об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину, підтверджують реальність конкретної події злочину, яка має бути очевидною і не викликати сумнівів. Тобто сама заява (повідомлення) про кримінальне правопорушення є передумовою для внесення відомостей до ЄРДР та для початку досудового розслідування і вказана заява (повідомлення) має містити достатні дані про наявність ознак кримінально-караного діяння.

Відповідно до п. 2 глави 1 Розділу II «Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань», відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела повинні відповідати вимогам пункту 4 частини 5 статті 214 Кримінального процесуального кодексу України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Так, згідно Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 19.01.2024 (ЄО 1280, 1287, 2334) зареєстрований факт вчинення кримінального правопорушення (злочину) за ч. 1 ст. 125 КК України відносно потерпілого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно подій від 18.01.2024.

Тобто, органом досудового розслідування - ВП №3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області, на даний час надана правова кваліфікація за ч.1 ст. 125 КК України.

Згідно пояснень адвоката ОСОБА_3 в судовому засіданні та змісту скарги, слідчим суддею вбачається саме незгода скаржника з попередньою кваліфікацією кримінального правопорушення дізнавачем сектору дізнання ВП №3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 , а не бездіяльність посадової особи щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Слідчий суддя наголошує, що визначення попередньої кваліфікації кримінального правопорушення, є дискреційним повноваженням дізнавача.

Згідно ч. 2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно ст. 25 КПК України, прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення (за виключенням випадків, коли кримінальне провадження може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого) або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

У відповідності до положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Завданням службової особи правоохоронного органу, яка отримує джерело первинної інформації про ймовірно вчинене протиправне діяння (принаймні, якщо так вважає заявник), є визначення його попередньої правової кваліфікації.

Таке право є дискреційними повноваженнями органу який приймає рішення про внесення відомостей до ЄРДР, та не може залежити від думки або бажання інших учасників процесу, так як саме на орган досудового розслідування (прокурора, слідчого, дізнавача), покладається право на його проведення.

З норм ст. 26 КПК України випливає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оскільки ч. 1 ст. 36, ч. 5 ст. 40 КПК України визначено, що прокурор та слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Повноваження слідчого судді при розгляді скарг заявника, потерпілого, його представника чи законного представника, підозрюваного, його захисника чи законного представника, володільця тимчасово вилученого майна на стадії досудового розслідування зводяться до права на зобов`язання сторони кримінального провадження, якою є слідчий або прокурор, вчинити процесуальні дії, як-то розглянути клопотання, проте рішення по суті викладеного приймає слідчий (прокурор) самостійно.

Крім того, попередня кваліфікація кримінального правопорушення, визначена на стадії внесення даних до ЄРДР як дискреційне право особи яка проводить таку реєстрацію та внесення даних, може зазнавати трансформації у перебігу юридичного процесу, що може мати наслідком зміну різновиду процесу. Але на момент отримання і вивчення первинних відомостей, попри їх можливу обмеженість, правова кваліфікація діяння має бути встановлена обов`язково саме особою яка здійснює внесення даних в ЄРДР, що є початком досудового розслідування. Це потрібно для визначення різновиду (галузі) юридичного процесу, у межах якого будуть встановлюватися обставини діяння в обсязі, необхідному для більш точних висновків щодо його кваліфікації. Завдання теорії кримінального процесу полягає у напрацюванні критеріїв, використовуючи які практики зможуть робити правильний висновок про наявність обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, тобто підстав до початку досудового розслідування. Обставинами, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, є не що інше, як ознаки кримінального правопорушення та ознаки складу такого правопорушення.

Частиною 2 статті 307 КПК України передбачено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про скасування рішення слідчого чи прокурора, зобов`язання припинити дію, зобов`язання вчинити певну дію, відмову у задоволенні скарги.

А тому, встановив відсутність фактичних даних на допущення службовою особою ВП №3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області бездіяльності, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення скарги.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 2, 25, 28, 214, 303 - 307 КПК України, слідчий суддя,

постановила:

У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_5 та адвоката ОСОБА_3 , які діють в інтересах потерпілого ОСОБА_4 на бездіяльність дізнавача/прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено та підписано 13.02.2024.

Слідчий суддя: ОСОБА_1