Справа № 463/8747/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/1386/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 та власника майна ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 07 листопада 2023 року про накладення арешту на майно, -

з участю: прокурора ОСОБА_8

адвоката ОСОБА_6

власника майна ОСОБА_7

в с т а н о в и л а :

вищевказаною ухвалоюнакладено арешт на наступне майно, яке було виявлене та вилучене в ході проведення обшуку 01.11.2023 в автомобілі марки «Ніссан» моделі «Х-Трейл» сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 (VIN- НОМЕР_2 ) на вул. Широкій, 87 у м.Львові, а саме на:

-автомобіль марки «Ніссан» моделі «Х-Трейл» сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 (VIN- НОМЕР_2 ), що перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , власником якого згідно реєстраційної картки транспортного засобу є ОСОБА_9 ;

-ключ від автомобіля марки «Ніссан» моделі «Х-Трейл» сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 (VIN- НОМЕР_2 ), які було виявлено та вилучено в ході проведення обшуку 01.11.2023 в період часу з 10 години 00 хвилин по 10 годину 35 хвилин в автомобілі марки «Ніссан» моделі «Х-Трейл» сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 (VIN- НОМЕР_2 ), що перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , власником якого згідно реєстраційної картки транспортного засобу є ОСОБА_9 .

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду,адвокат ОСОБА_6 і власник майна ОСОБА_7 подали апеляційну скаргу в якій просять, скасувати ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 07 листопада 2023 року про накладення арешту на майно та постановити нову, якою в задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Львівського районного управління поліції №1 ГУ НП у Львівської області ОСОБА_10 про арешт майна ОСОБА_7 в кримінальному провадженні №0000297 від 03.02.2023 відмовити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначають, що слідчим суддею не дотримано вимог п.3 ч.2 ст.171 КПК України, оскільки не перевірено, що обшуки провадилися за 9 місяців після дати злочину, яка встановлена слідством, а тому на їх думку, будь яка доказовість вилученого майна є сумнівною. Вважають, що за такий великий проміжок часу вказана мета арешту майна, а саме збереження речових доказів не може бути виправданою.

Стверджують, що сам факт визнання певного майна речовим доказом не може бути єдиною та достатньою підставою накладення на нього арешту.

Вважають, що в клопотанні слідчим не доведено підстав для арешту майна, можливість використання такого майна в якості доказу та не обґрунтовано співрозмірність такого суворого обмеження права власності ОСОБА_7 .

Заслухавши доповідь судді, доводи адвоката та власника майна на підтриманні вимог апеляційної скарги, прокурора, який заперечив апеляційну скаргу, дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до положень ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З матеріалів провадження вбачається, що СВ Львівського районного управління поліції №1 ГУ НП у Львівської області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000297 від 03.02.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України.

В ході проведення досудового розслідування слідчим СВ Львівського районного управління поліції №1 ГУ НП у Львівській області 01.11.2023 було проведено обшук на підставі ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , в автомобілі марки «Ніссан» моделі «Х-Трейл» сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 (VIN- НОМЕР_2 ), що перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , власником якого згідно реєстраційної картки транспортного засобу є ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , під час проведення якого виявлено та вилучено речі та майно, з клопотанням про накладення арешту на які звернувся слідчий.

Речі та майно, вилучені в ході проведення обшуку постановою слідчого від 01.11.2023 року визнано речовими доказами по справі.

При винесенні ухвали слідчим суддею, у відповідності до вимог ст. 173 КПК України, були враховані наведені в клопотанні правові підстави для арешту майна, можливість використання майна, як доказу у кримінальному провадженні, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також обставини кримінального провадження №№0000297 від 03.02.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України та відношення до нього вилученого майна, а тому слідчий суддя обґрунтовано задовольнив вказане клопотання слідчого про арешт майна, з урахуванням наявних для цього підстав, передбачених ст. 170 КПК України.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя, всупереч твердженням апелянта обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, наклав арешт на вище зазначене майно, з тих підстав, що воно у встановленому законом порядку визнано речовими доказами в рамках вказаного кримінального провадження та відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Метою накладення арешту у поданому клопотанні орган досудового розслідування зазначив забезпечення збереження речових доказів.

Статтею 100 КПК України передбачено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним ч.1 ст. 98 КПК України.

Тому, з огляду на положення п.1 ч.2, ч.3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст.98 КПК України повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

З огляду на наведене та враховуючи, що в засіданні суду першої інстанції ретельно перевірено майно і його відношення до матеріалів кримінального провадження, а також встановлено мету арешту майна відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, а саме збереження речових доказів колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на вилучене майно, з підстав того, що воно відповідає критеріям речових доказів визначених ст. 98 КПК України.

Колегія суддів вважає, що на цьому етапі кримінального провадження достатньою мірою підтверджується наявність необхідності розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.185 КК України.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170 - 173 КПК України, наклав арешт на майно.

Підстав сумніватися в співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження колегія суддів не вбачає. Обставини кримінального провадження на час прийняття рішення вимагали вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту.

Щодо доводів адвоката ОСОБА_6 про порушення слідчим строків на звернення із клопотанням про арешт майна апеляційний суд зазначає наступне.

Абзацом 2 ч. 5 ст. 171 КПК України визначено, що у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої ст. 235 КПК України, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Ухвала слідчого судді про надання дозволу на обшук була постановлена 03.10. 2023 року (а.с. 4-5). На виконання даної ухвали, обшук було проведено 01.11.2023 року під час якого було вилучено автомобіль марки «Ніссан» моделі «Х-Трейл» сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 (VIN- НОМЕР_2 )та ключ від автомобіля марки «Ніссан» моделі «Х-Трейл» сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 (VIN- НОМЕР_2 ).

Як встановлено апеляційним судом із клопотанням про накладення арешту на майно слідчий звернувся 03.11.2023, тобто протягом 48 годин після вилучення майна, а відтак в межах строку, визначеного ч. 5 ст. 171 КПК України.

Всі інші питання - фактичні обставини кримінального провадження, а також питання належності, допустимості, достовірності доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу - судовому провадженні під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції.

Інші доводи апеляційної скарги також є недоведеними та не можуть слугувати безумовною підставою для скасування ухвали слідчого судді.

Зважаючи на вищевикладене, в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя суду першої інстанції, накладаючи арешт на вищевказане вилучене майно, діяв у спосіб і у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому доводи апеляційної скарги стосовно незаконності ухвали слідчого судді слід визнати необґрунтованими.

Колегія суддів, також враховує, що цей захід забезпечення кримінального провадження є тимчасовим. Разом з цим, у подальшому власник майна має право звернутися із клопотанням про скасування цього арешту і вилучене майно йому може бути повернуто, згідно положень ст.174 КПК України.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді не встановлено та не вбачаються такі і зі змісту апеляційних скарг.

За таких обставин, ухвала слідчого судді, відповідно до вимог ст. 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 376,405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 та власника майна ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 07 листопада 2023 року про накладення арешту на майно без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді

.