ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.11.2023 м. Бар Вінницької області

Барський районний суд Вінницької області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретарів судового засідання: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бар Вінницької області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000173 від 06.06.2023 за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, народився в смт. Браїлів, Жмеринського району Вінницької області, місце проживання: АДРЕСА_1 , не працевлаштованого, пенсіонера, є особою з інвалідністю третьої групи, судимості відсутні,

у вчиненні злочину, передбаченого частиною 3 статті 297 КК України,

У С Т А Н О В И В:

06.05.2023, приблизно в обідню пору доби, більш точного часу під час досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_6 , маючи умисел на вчинення наруги над могилою, усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, прибув на сільське кладовище, що знаходиться в с. Степанки, Жмеринського району, Вінницької області, де виявляючи неповагу щодо поховання померлих, умисно, підійшовши до могил, де поховані ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які обнесені металевою огорожею, посягаючи на моральні підвалини суспільства, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, вчинив крадіжку цієї металевої огорожі, яка виготовлена з чорних металів, загальною вагою 300 кілограмів. Відповідно до висновку експерта за результатами судової товарознавчої експертизи № 3647/23-21 від 13.06.2023, ринкова вартість брухту чорних металів у вигляді огорожі, загальною вагою 300 кілограмів складала 1185 (одна тисяча сто вісімдесят п`ять) гривень 00 копійок.

Після цього з викраденим майном ОСОБА_6 з місця вчинення злочину зник та розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив матеріальну шкоду ОСОБА_8 на загальну суму - 1185 грн. 00 коп.

Таким чином, ОСОБА_6 своїми умисними діями вчинив злочин, передбачений частиною 3 статті 297 КК України, а саме наругу над могилою, а також незаконне заволодіння предметами, що знаходяться на могилі, вчинені з корисливих мотивів.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 повністю визнав свою винуватість у вчиненні вказаного злочину за викладених в обвинувальному акті обставин.

Під час допиту у судовому засіданні обвинувачений пояснив, що огорожу він зняв на старому кладовищі, думав, що на могилах, з яких він її зняв, родичів у померлих немає, кладовище виглядає як занедбане. Крім того, на кладовищі падають дерева і ламають огорожі. Зазначив, що огорожі він розібрав та самотужки виніс в ліс, огорожа не суцільна, підкопав ломом і по секціям зміг перенести сам в ліс біля кладовища. Потім приїхав зять і вказані огорожі вони забрали, завезли на металобазу, здали, за що він отримав грошові кошти близько 1200 гривень. Зазначив, що повідомив зятю, що домовлено з приводу зняття огорожі, інакше б зять йому не допомагав. Пояснив, що спілкувався з потерпілим після того, як зняв огорожі, пропонував в рахунок відшкодування шкоди грошові кошти, але від грошових коштів потерпілий відмовився, і вони домовились, що взамін огорожі він поставить надгробки. Після чого обвинувачений установив на могилах, де була огорожа, два надгробки. Обвинувачений проживає разом з малолітнім онуком, яким опікується, оскільки мати ним не цікавиться, на даний час у нього складне матеріальне становище, були потрібні кошти, і тому він вирішив зняти огорожу.

Обвинувачений зазначив, що щиро кається у вчиненому, не думав, що комусь нашкодить, думав, що могили покинуті.

Потерпілий ОСОБА_8 , допитаний в судовому засіданні, пояснив, що за тиждень до зелених свят він приїхав в село, щоб прибрати на могилах рідних, і побачив, що огорожа, яка була на могилах його діда і сестри, відсутня. Люди йому сказали, що бачили, як викрадену огорожу перевозив ОСОБА_11 , який проходить свідком у цій справі. Прізвище людей, які повідомили цю інформацію, називати відмовився, щоб їх не переслідували. Коли пройшли зелені свята, він приїхав у село, зв`язався з ОСОБА_11 , щоб вирішити питання з викраденою огорожею, однак ОСОБА_11 відмовився спілкуватись на цю тему, тому потерпілий зателефонував у поліцію. Коли приїхали працівники поліції, то відбирали пояснення у ОСОБА_11 , а також викликали ОСОБА_6 , у якого теж відібрали пояснення. Через деякий час потерпілому зателефонував обвинувачений ОСОБА_6 і запитував, як матеріально відшкодувати завдану шкоду, але потерпілий зазначив, що матеріального відшкодування не потрібно, домовилися, що обвинувачений поставить надгробки на могилах. Обвинувачений установив на могилах надгробки, але робота проведена неякісно, тому потерпілий вважає, що обвинувачений не розкаявся у вчиненому. Уточнив, що до викрадення огорожа стояла 71 рік. Вважає, що завдана шкода повністю не відшкодована.

Потерпілий також наполягав на тому, що огорожу з могил викрадав не сам обвинувачений, а його спільником був ОСОБА_11 .

Свідок ОСОБА_11 , допитаний в судовому засіданні, надав показання, за змістом яких в обідню пору доби до нього зателефонував обвинувачений, який є його тестем, і попросив забрати від кладовища огорожу. Як повідомив свідку тесть, йому огорожу віддали, огорожа валялася покинута на кладовищі. Свідок сказав, що зможе забрати огорожу ввечері, оскільки у нього вдень є справи. У той же день, близько сьомої години вечора, свідок мотоблоком приїхав до лісу, який знаходиться біля кладовища, там побачив розкидані по лісу огорожі, які разом із обвинуваченим вони позбирали, завантажили на причіп, і забрали її до ОСОБА_6 на подвір`я. Як огорожа потрапила до лісу - свідку невідомо. Стверджував, що він не допомагав обвинуваченому красти огорожу. Через один або два дні вказану огорожу вони з обвинуваченим завезли в с. Северинівка і здали на металолом. Зазначив, що сума коштів, які отримав обвинувачений за здані огорожі, йому невідома, свідок коштів не отримував.

Крім повного визнання обвинуваченим своєї вини, вина ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого частиною 3 статті 297 Кримінального Кодексу України за викладених в обвинувальному акті обставин підтверджується показаннями свідка ОСОБА_11 , який підтвердив ті обставини, що допомагав обвинуваченому вивозити огорожу з лісу неподалік кладовища, а також наданими стороною обвинувачення письмовими доказами, з урахуванням документів та процесуальних рішень, які підтверджують допустимість зібраних під час досудового розслідування доказів.

Зокрема, даними протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 06.06.2023, та витягу з ЄРДР за №0000173 від 06.06.2023, підтверджується, що за заявою ОСОБА_8 від 06.06.2023 відомості до реєстру внесено за частиною 3 статті 297 КК України. Короткий виклад обставин: 06.06.2023 до ЧЧ ВП №1 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області надійшло повідомлення зі служби 102 від ОСОБА_8 про те, що у період часу з 07.03.2023 по 06.06.2023, невідома особа, перебуваючи на кладовищі с. Степанки, Барської ТГ, Жмеринського району Вінницької області, вчинила наругу над могилами з корисливим мотивом, а саме крадіжку металевих огорож, встановлених на могилах, після чого з місця вчинення злочину зникла.

Протоколом огляду місця події з додатками (фототаблицями) від 06.06.2023, підтверджується, що в с. Степанки, Барської ТГ, Жмеринського району Вінницької області, на місцевому кладовищі, огородженому по периметру парканом із бетонних плит, розташовані дві могили померлих ОСОБА_10 і ОСОБА_9 , які мають вигляд із насипу землі, покритого трав`яним покривом, та металевими хрестами із труби. Навколо вказаних могил на ґрунті було видно сліди нещодавнього демонтування паркану. З ілюстративних таблиць, які є додатком до протоколу, вбачається, що могили розташовані посеред кущів і дерев.

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 14.06.2023, та довідкою до протоколу впізнання від 14.06.2023, в присутності понятих ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 з впевненістю впізнав особу, у якої придбав металеву огорожу 07.05.2023 в с. Северинівка, та вказав на фотознімок №2, на якому зображений ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно з постановою слідчого від 08.06.2023 було призначено судову товарознавчу експертизу, на вирішення експертів поставлено питання: яка ринкова вартість бувшої у використанні металевої огорожі загальною вагою 300 кг, як брухт чорного металу, станом на 06.05.2023?

Відповідно до висновку експерта Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз №3647/23-21 від 13.06.2023, ринкова вартість брухту чорних металів у вигляді огорожі загальною вагою 300 кг станом на 06.05.2023 складала 1185 (одна тисяча сто вісімдесят п`ять) гривень 00 копійок.

Потерпілий оспорював визначену експертом вартість огорожі як брухту чорних металів, оскільки вважав, що вкрадено не брухт, а ковану огорожу і її слід оцінювати саме як огорожу, тобто як виріб із металу. Зазначав, що за визначену експертом вартість у 1185 грн він не в змозі придбати нову огорожу. Потерпілий усно зазначив, що розмір завданої шкоди він оцінює у 14 000 гривень, зокрема 7000 гривень це вартість нової огорожі, і ще 7000 гривень вартість робіт із встановлення нової огорожі.

Прокурор стверджувала, що відповідно до методики проведення експертизи, оскільки огорожа не є новою, була у використанні значний період часу протягом 70 років, і з урахуванням її зношення вартість викраденого майна слід розраховувати саме як вартість брухту металу, з якого вона виготовлена, а не виріб.

Відповідно до пункту 6 частини 2 статті 242 КПК України слідчий або прокурор зобов`язані забезпечити проведення експертизи щодо визначення розміру матеріальних збитків, якщо потерпілий не може їх визначити та не надав документ, що підтверджує розмір такої шкоди.

Насамперед суд зауважує, що вартість демонтованої з могили огорожі не впливає на кваліфікацію дій обвинуваченого, і цивільного позову потерпілий не заявляв, хоча судом йому роз`яснювалося таке право до початку розгляду щодо суті обвинувачення. Крім того, вартість демонтованої огорожі не можна співвідносити із вартістю робіт із встановлення нової огорожі без урахування зносу огорожі, на що посилався потерпілий, оскільки демонтовано було не нову огорожу, а таку що була у використанні протягом близько сімдесяти років. Оспорюючи визначену експертом вартість огорожі як брухту металу потерпілий не надав жодних документів, що підтверджують іншу вартість огорожі, ніж визначена експертом, і ніхто з учасників провадження не заявляв клопотання про призначення відповідної експертизи.

Враховуючи, що експертиза була призначена та проведена з дотриманням вимог ст. 242, 243 КПК, а висновок експерта відповідає вимогам ст. 101, 102 КПК, підстави для відхилення як доказу висновку експерта відсутні.

Відтак, висновок експерта Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз №3647/23-21 від 13.06.2023, є належним і допустимим доказом, яким підтверджується ринкова вартість брухту чорних металів у вигляді огорожі загальною вагою 300 кг станом на 06.05.2023 у сумі 1185 (одна тисяча сто вісімдесят п`ять) гривень 00 копійок.

Під час судового розгляду не встановлено обставин, які б свідчили про іншу версію подій, ніж викладена в обвинувальному акті, не встановлено підстав для сумнівів у правдивості показань обвинуваченого і свідка ОСОБА_11 , а повідомлені потерпілим, який не був очевидцем подій, відомості зі слів невідомих людей не є доказами в силу приписів Кримінального процесуального кодексу України, які врегульовують питання належності, допустимості і достовірності доказів.

Таким чином, наявні в матеріалах справи докази, які є належними і допустимими, в сукупності із показаннями обвинуваченого, потерпілого, та свідка у судовому засіданні, суд визнає достатніми для висновку про те, що вина ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого частиною 3 статті 297 КК України, доведена поза розумним сумнівом.

Обираючи міру покарання суд керується таким.

Мета покарання, як заходу примусу, що застосовується від імені держави, визначена частиною 2 статті 50 КК України. Згідно з цією статтею покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Отже, покарання, крім функції кари та виправлення самого винуватця кримінального правопорушення, має на меті й загальну превенцію запобігання вчиненню кримінальних правопорушень іншими особами.

Відповідно до частини 1 статті 65 КК України суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Вчинене обвинуваченим діяння згідно з приписами статті 12 КК України є тяжким злочином.

Обвинувачений свою вину у вчиненні злочину визнав повністю, від суду не ухилявся, щиро розкаявся.

Отже, суд враховує щире каяття, як обставину, яка відповідно до пункту 1 частини 1 статті 66 КК України пом`якшує покарання.

Суд вважає, що судовий процес справив певний виховний вплив на обвинуваченого в контексті того, що обвинувачений зміг пересвідчитись, якої серйозної моральної шкоди зазнають родичі померлих, які бережуть місце їх пам`яті, і що огорожа місця поховання має велику нематеріальну цінність, аніж просто брухт металу.

Водночас, усвідомлення обвинуваченим суспільної небезпеки вчиненого не є повним, оскільки він продовжує вважати, що такі діяння є недопустимими не самі по собі як осквернення пам`яті померлих, а коли залишаються живі родичі, що доглядають за могилами і зазнають моральних страждають від їх осквернення.

Суд не враховує як обставину, яка пом`якшує покарання, на яку посилалися сторони обвинувачення та захисту, добровільне відшкодування завданого збитку або усунення заподіяної шкоди, оскільки потерпілий заперечував ту обставину, що вчинені обвинуваченим дії щодо встановлення надгробків на могилах, про які повідомили потерпілий та обвинувачений під час допиту, є повним відшкодуванням завданої шкоди. Крім того, потерпілий посилався на те, що огорожа могил його родичів має для нього нематеріальну цінність, однак обвинувачений заходів щодо відшкодування моральної шкоди не вживав.

Проте вказані обставини щодо вжиття обвинуваченим заходів для відшкодування шкоди під час досудового розслідування суд враховує як обставини, які позитивного характеризують особу обвинуваченого відповідно до приписів статті 65 КК України.

Обставин, які обтяжують покарання, згідно із приписами 67 КК України, не встановлено.

Як дані, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_6 , суд враховує дані таких документів, які надані стороною обвинувачення та стороною захисту:

- відповіді КНП «Барська міська лікарня» Барської міської ради на запит слідчого від 09.06.2023, згідно з якою ОСОБА_6 не перебуває на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра;

- характеристики №77 від 07.06.2023, виданої Мальчовецьким старостинський округом за підписом голови Барської міської ради, за якою ОСОБА_6 проживає по АДРЕСА_2 , разом із колишньою дружиною ОСОБА_15 та онуком ОСОБА_16 , займається веденням домашнього господарства. Компрометуючих матеріалів щодо ОСОБА_6 не повідомлено;

- довідки №76 від 07.06.2023, виданої Мальчовецьким старостинський округом за підписом голови Барської міської ради, згідно з якою обвинувачений ОСОБА_6 зареєстрований по АДРЕСА_1 ;

- акту обстеження фактичного проживання №40 від 25.09.2023, довідки виданої Старостою Мальчовецького старостинського округу №133 від 27.09.2023, за якими ОСОБА_6 проживає по АДРЕСА_2 , разом із малолітнім онуком ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- довідки до акту огляду МСЕК серія 12ААБ №376014 від 03.10.2019, згідно з якою ОСОБА_6 має третю групу інвалідності безтерміново;

- довідки з інформаційної системи МВС № 236 від 09.06.2023, згідно з якою ОСОБА_6 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

Таким чином, враховуючи характер вчиненого діяння, зокрема те, якої значної нематеріальної шкоди зазнав потерпілий у зв`язку із наругою над могилами його померлих родичів, за якими він доглядав у їх пам`ять, що збільшує суспільну небезпеку вчиненого, і визначає неможливість призначення мінімального покарання, водночас, враховуючи позитивні характеристики особи винного, зокрема те, що ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності притягується вперше, визнав свою вину і не ухилявся від суду, щиро розкаявся, вживав заходів до відшкодування шкоди потерпілому, має постійне місце проживання і міцні соціальні зв`язки, під наглядом лікаря нарколога чи психіатра не перебуває, скарги на нього за місцем проживання відсутні, обставини, які обтяжують покарання, відсутні, суд дійшов висновку, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень буде покарання в межах санкції інкримінованої статті у виді обмеження волі на строк п`ять років. Саме обмеження волі є домірним покаранням.

Суд не вбачає жодних підстав для призначення більш суворого покарання, оскільки таке буде надмірним для обставин цього провадження з урахуванням принципу індивідуалізації покарання з огляду на особу винного.

Водночас, обставини цього кримінального провадження дозволяють звільнити обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням.

Так, частиною 1 статті 75 Кримінального кодексу України передбачено: якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

У можливості виправлення обвинуваченого без відбування призначеного покарання, з урахуванням виховного впливу судового процесу, про що зазначалося вище, суд переконують позитивні соціальні характеристики обвинуваченого і наявність сталих позитивних соціальних зв`язків, відсутність злочинного минулого, щире розкаяння обвинуваченого, переконливе бажання стати на шлях виправлення, яке підтверджується належною процесуальною поведінкою під час судового розгляду і вжиттям заходів для відшкодування шкоди потерпілому, наявність законного джерела доходу у вигляді пенсії. Крім того, суд враховує характер діяння, який впливає на його тяжкість, що полягало у незаконному заволодіння огорожею могил, натомість інші складові місця похованні не зазнали наруги.

Вказане переконує суд у тому, що на момент ухвалення вироку обвинувачений не потребує відбування призначеного покарання.

Отже, обвинуваченого слід звільнити від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням і встановити йому іспитовий строк тривалістю 2 (два роки). Суд вважає, що обвинувачений саме протягом такого строку має довести своє виправлення і здатність дотримуватися встановлених у суспільстві правил поведінки і поважати моральні цінності суспільства. Водночас, призначення меншого іспитового строку не здатне виконати такі завдання з огляду на висновки суду щодо рівня усвідомлення суспільної небезпеки, що впливає на визначення тривалості іспитового строку, який має бути достатнім для завершення процесу особистісної трансформації обвинуваченого. Дворічний іспитовий строк суд вважає достатнім для виконання функцій кримінального покарання і не вбачає підстав для призначення максимального іспитового строку, зважаючи на характеристики особи винного.

Вирішуючи питання, які обов`язки слід покласти на обвинуваченого, суд керується нормами частини 1 статті 76 Кримінального кодексу України, якою передбачені обов`язки, які суд повинен покласти на засудженого, зокрема, обов`язок періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації , повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Необхідності покладення додаткових обов`язків, суд не вбачає.

Згідно з частиною 2 статті 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Документально підтвердженими витратами на залучення експертів для проведення судової товарознавчої експертизи є витрати в сумі: 716,94 гривень згідно з актом здачі-приймання висновку експерта № 3647/23-21 від 13.06.2023.

Оскільки експертиза проведена експертами установи, яка фінансуються з державного бюджету, то витрати на залучення експертів в сумі 716 (сімсот шістнадцять) гривень 94 копійки слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов не заявлявся.

Заходи забезпечення кримінального провадження не вживалися.

Керуючись статтями 368, 370, 374, 395 КПК України суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною 3 статті 297 Кримінального кодексу України і призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років обмеження волі.

На підставі статті 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням і встановити йому іспитовий строк 2 (два) роки.

Відповідно до статті 76 Кримінального кодексу України покласти на ОСОБА_6 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Іспитовий строк обчислювати з моменту проголошення вироку суду.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта в сумі 716 (сімсот шістнадцять) гривень 94 копійки.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Барський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору, потерпілому.

Копію вироку не пізніше наступного дня після його проголошення надіслати учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя Юлія САЛДАН