Справа № 530/949/23
Провадження № 1-кп/535/346/23
УХВАЛА

13 листопада 2023 року смт Котельва

Котелевський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене 10.05.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000237 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Троїцьке Сорочинського району Оренбурзької області, РФ, громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , освіта базова загальна середня, неодруженого, має одну неповнолітню дитину, непрацюючого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Котелевського районного суду Полтавської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

Щодо обвинуваченого обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого закінчується 16.11.2023. Обвинувачений ОСОБА_4 утримується в ДУ «Полтавська установа виконання покарань №23».

10.11.2023 прокурор ОСОБА_3 подав до суду клопотання, яке підтримав під час судового засідання, про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного та продовженого щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , на шістдесят діб, оскільки ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були встановлені при обранні обвинуваченому вказаного запобіжного заходу не зменшилися та продовжують існувати, а тому є необхідність у продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно нього, зокрема з метою запобігання спробам останнього вчинити інше кримінальне правопорушення, переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні. Застосування інших більш м`яких запобіжних заходів не здатні усунути вищевказані ризики.

Обвинувачений ОСОБА_4 проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку дії обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечує, вказав, що він не має наміру будь-яким чином перешкоджати кримінальному провадженню, переховуватися від суду. Обвинувачений зазначив, що він має на утриманні неповнолітню дитину, а також звернувся до прокурора з клопотанням у порядку ч. 1 ст.616 КПК України про скасування цього запобіжного заходу для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, а тому вважає, що обраний щодо нього запобіжний захід може бути змінений на інший більш м`який, наприклад домашній арешт. Крім того, обвинувачений пояснив, що він розлучений, не працює, інвалідності не має.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 заперечує проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, оскільки прокурором не доведено наявність ризиків, на які він посилається у клопотанні, зокрема, що обвинувачений буде незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, оскільки всі свідки вже допитані судом, вважає, що обраний щодо обвинуваченого запобіжний захід може бути змінено на інший, не пов`язаний з триманням під вартою, оскільки обвинувачений має постійне місце проживання та неповнолітню дитину, у обвинуваченого наявні вади здоров`я (слуху).

Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, про необхідність продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з наступних підстав.

На підставі ч. 3 ст.331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

З обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, який відноситься до тяжких злочинів.

Суд виходить із принципу презумпції невинуватості і не вирішує наперед процесуальну перспективу пред`явленого обвинувачення, а лише аналізує обґрунтованість та тяжкість пред`явленого обвинувачення, суспільної небезпеки злочинних дій, в яких обвинувачується ОСОБА_4 .

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Надаючи оцінку можливості обвинуваченому переховуватися від суду, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній, з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих злочинів, може вдатися до відповідних дій.

Враховуючи, що обставини по справі з часу обрання 11.05.2023 щодо обвинуваченого запобіжного заходу, строк дії якого було продовжено, не змінились, а ризики передбачені ст. 177 КПК України, хоча і зменшилися, оскільки всі свідки вже допитані судом, однак судове провадження продовжується; аналізуючи дані про особу обвинуваченого, відсутність належних гарантій та підтвердження соціальних зв`язків, які б переважали наявні ризики його ухилення від суду; враховуючи відсутність даних щодо наявності у обвинуваченого захворювань, які перешкоджали б його утриманню в умовах ДУ «Полтавська установа виконання покарань №23», а також враховуючи те, що він обвинувачується у скоєнні тяжкого злочину, доцільно вирішувати питання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вважаючи його таким, що відповідає характеру та тяжкості діяння, що інкримінується обвинуваченому, даним про особу обвинуваченого та запобіганню можливості перешкоджати інтересам правосуддя, зокрема й ухиленню від суду, а тому, суд приходить до висновку про відсутність на даний час підстав для зміни обвинуваченому обраного запобіжного заходу на інші більш м`які запобіжні заходи, не пов`язані з тримання під вартою.

Оскільки судове провадження у даному кримінальному провадженні триває та потребує часу для розгляду, вислухавши думку прокурора, обвинуваченого та його захисника, враховуючи підстави і обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, а також конкретні обставини справи, суд приходить до висновку про доцільність продовження тримання ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, під вартою на строк 60 днів, тобто до 11.01.2024 включно.

На підставі ч.4 ст.183 КПК України, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, суд вважає можливим не визначати обвинуваченому ОСОБА_4 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, оскільки злочин спричинив загибель людини.

Керуючись ст. ст. 176, 177, 183, 194, 197, 199, 331 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, продовжити на строк 60 днів, тобто до 11.01.2024 включно, без визначення розміру застави.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена в частині продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення. Для обвинуваченого, який перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення йому копії ухвали. В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1