Справа № 203/3559/22
Провадження № 1-кс/0203/2518/2023
УХВАЛА

17 липня 2023 року слідчий суддя Кіровського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі:

скаржника ОСОБА_3 ,

захисника скаржника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі в режимі відеоконференції скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_5 від 18.08.2022 року про закриття кримінального провадження №0000570 від 19.05.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України,

встановив:

23.05.2023 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська на підставі ухвали Дніпровського апеляційного суду від 27.04.2023 року, справа №203/3559/22, провадження №11-сс/803/834/22, повернулись матеріали судової справи за скаргою ОСОБА_3 (далі скаржник, заявник) на постанову старшого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_5 від 18.08.2022 року про закриття кримінального провадження №0000570 від 19.05.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України, для прийняття належного процесуального рішення, в якій скаржник просить суд:

- установити, що під час відновлення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000570 від 19.05.2017 року старшим слідчим Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_5 не було проведено всебічно, повно і неупереджено перевірку обставин, викладених у його заяві про вчинення злочину від 07.06.2016 року, а висновки щодо закриття вказаного кримінального провадження є передчасними, невмотивованими та необґрунтованими;

- постанову старшого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_5 від 18.08.2022 року про закриття кримінального провадження №0000570 від 19.05.2017 року скасувати;

- зобов`язати орган досудового розслідування відновити та провести в розумні строки всебічне, повне і неупереджене досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000570 від 19.05.2017 року.

В обґрунтування вимог скарги скаржник зазначив, що він вважає оскаржувану постанову слідчого про закриття кримінального провадження необґрунтованою, невмотивованою, передчасною та такою, що винесена без проведення жодної слідчої дії, а тому підлягає скасуванню з направленням матеріалів провадження до слідчого органу для проведення досудового розслідування. Разом з тим, на його переконання, дії слідчого ОСОБА_5 щодо безпідставного прийняття рішення про закриття провадження мають ознаки складу, передбаченого ч. 1 ст. 396 КК України, тобто приховування злочину. Так, за твердженнями заявника, слідчий не виконав вказівок слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_6 від 17.02.2022 року у справі №201/11098/18, провадження №1-кс/201/455/2022, в частині належного проведення досудового розслідування. Також за твердженнями заявника слідчий у порушення приписів ст. 220 КПК України слідчий не розглянув його клопотання від 19.06.2018 року про проведення слідчих та інших процесуальних дій у рамках кримінального провадження, будь-якого процесуального рішення з цього приводу він не прийняв. До того ж слідчий не вирішив по суті його клопотання від 03.07.2018 року, у якому він порушив питання про доповнення заяви новими фактами вчинення слідчим ОСОБА_7 стосовно нього злочину за ч. 1 ст. 371 КК України. Так само слідчий проігнорував письмове пояснення заявника від 08.07.2022 року, яке містило детальний виклад допущених слідчим ОСОБА_7 зловживань з посиланням на конкретні документальні докази та його прохання про проведення певних слідчих дій. За твердженнями скаржника, слідчий взагалі не проводив досудове розслідування у кримінальному провадженні. Обставини та факти, викладені в заяві, не перевірялись слідчим, жоден з доводів, які він наводить у заяві, у постанові не відображений та не спростований. Крім того, заявника не було допитано протягом п`яти періодів розслідування, розділених незаконними закриттями провадження.

З огляду на викладене, заявник звернувся до суду із скаргою на постанову слідчого про закриття кримінального провадження.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 26.05.2023 року, судову справу №203/3559/22, провадження №1-кс/0203/2518/2023, було розподілено головуючому судді ОСОБА_1 , яка передана канцелярією суду 29.05.2023 року.

Ухвалою суду від 30.05.2023 року було відкрито провадження у справі за скаргою та призначено скаргу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.

У судове засідання, призначене на 17.07.2023 року, з`явились скаржник та його захисник, які брали участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Під час судового засідання скаржник та його захисник підтримали вимоги скарги та просили суд їх задовольнити, підстави звернення до суду із скаргою пояснили суду таким чином, як про це зазначено вище. Крім того, скаржник зазначив, що слідчий сфальсифікував ряд матеріалів кримінального провадження щодо нього, порушив право на захист. Оскаржувану постанову скаржник вважає невмотивованою та передчасною, формальною. Також скаржник зазначив, що слідчий не проводив слідчих дій.

Слідчий у судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про час, дату та місце проведення судового засідання, причини неявки суду не повідомив, вимоги ухвали суду від 30.05.2023 року в частині надання матеріалів кримінального провадження для огляду у судовому засіданні не виконав.

Суд на підставі положень ст. ст. 138, 306 КПК України, розглянув скаргу за відсутності слідчого за наявними у скарзі матеріалами, наданими заявником.

Слідчий суддя, заслухавши доводи скаржника та його захисника, вивчивши скаргу та наявні у справі матеріали, проаналізувавши норми КПК України, дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що у провадженні Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, перебували матеріали кримінального провадження №0000570 від 19.05.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України.

Постановою старшого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, від 18.08.2022 року, ОСОБА_5 було закрито кримінальне провадження №0000570 від 19.05.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України, у зв`язку з встановленням відсутності складу кримінального правопорушення, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

За змістом оскаржуваної постанови слідчий, мотивуючи підстави закриття кримінального провадження, зазначив, що у ході досудового розслідування він допитав в якості потерпілого ОСОБА_3 , а в якості свідків слідчого ОСОБА_7 та адвоката ОСОБА_8 . Як зазначив слідчий, під час досудового розслідування ним встановлено, що слідчим в ОВС ГСУ МВС України ОСОБА_7 фактично проводилися слідчі дії з ОСОБА_3 за участю захисника адвоката ОСОБА_8 , та під час досудового розслідування не встановлено факту перевищення влади чи службових повноважень слідчим в ОВС ГСУ МВС України ОСОБА_7 під час проведення досудового розслідування у кримінальній справі за обвинуваченням ОСОБА_3 .

Так, у ході досудового розслідування кримінального провадження №0000570 від 19.05.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України, не здобуто об`єктивних даних вчинення кримінального правопорушення, у зв`язку з чим слідчий зробив висновок про те, що відсутній склад кримінального правопорушення.

Суд зазначає, що відповідно до положень частин 1, 2, 3, 6 статті 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Закони та інші нормативно-правові акти України, положення яких стосуються кримінального провадження, повинні відповідати цьому Кодексу. При здійсненні кримінального провадження не може застосовуватися закон, який суперечить цьому Кодексу.

У випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Відповідно до частин 1, 2 статті 23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.

Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд може прийняти як доказ показання осіб, які не дають їх безпосередньо в судовому засіданні, лише у випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до положень частин 1, 2 статті 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно з вимогами пункту 1 частини 1 статті 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).

Відповідно до частини 2 статті 91 КПК України, доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до частин 1, 2 статті 92 КПК Укра їни, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає.

Відповідно до положень статей 93, 94 КПК України, збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Відповідно до положень частин 1, 2, 4, 5 статті 40 КПК України, слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій.

Слідчий уповноважений:

1) починати досудове розслідування за наявності підстав, передбачених цим Кодексом;

2) проводити слідчі (розшукові) дії та негласні слідчі (розшукові) дії у випадках, встановлених цим Кодексом;

3) доручати проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій відповідним оперативним підрозділам;

5) звертатися за погодженням із прокурором до слідчого судді з клопотаннями про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій;

6) повідомляти за погодженням із прокурором особі про підозру;

7) за результатами розслідування складати обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру та подавати їх прокурору на затвердження;

8) приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом, у тому числі щодо закриття кримінального провадження за наявності підстав, передбачених статтею 284 цього Кодексу;

9) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Кодексом.

Слідчий зобов`язаний виконувати доручення та вказівки прокурора, які надаються у письмовій формі. Невиконання слідчим законних вказівок та доручень прокурора, наданих у порядку, передбаченому цим Кодексом, тягне за собою передбачену законом відповідальність.

Слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

Відповідно до частини 5 статті 110 КПК України, обґрунтованість рішення (постанови), яке прийняли прокурор та слідчий, повинна знайти вираження в його мотивуванні.

Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 223 КПК України, слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.

Підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

Слідчий, прокурор вживає належних заходів для забезпечення присутності під час проведення слідчої (розшукової) дії осіб, чиї права та законні інтереси можуть бути обмежені або порушені. Перед проведенням слідчої (розшукової) дії особам, які беруть у ній участь, роз`яснюються їх права і обов`язки, передбачені цим Кодексом, а також відповідальність, встановлена законом.

Згідно з положеннями пункту 2 частини 1 статті 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Відповідно до положень пункту 3 частини 1 статті 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, в тому числі рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Згідно з положеннями статті 307 КПК України, за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

Аналіз встановлених у ході судового розгляду скарги обставин кримінального провадження та положень КПК України вказує, що слідчий, закриваючи кримінальне провадження, у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення, не здійснив усіх необхідних слідчих та інших процесуальних дій задля проведення повного та всебічного досудового розслідування в кримінальному провадженні №0000570 від 19.05.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України, обмежившись допитами потерпілого та свідків.

Так, слідчий, посилаючись на висновки суддів, викладених у вироку за обвинуваченням ОСОБА_3 (справа №65049034, як вказав заявник у скарзі, або справа №01-57/08 у суді першої інстанції, №5-779к09 у суді касаційної інстанції), не вказав в оскаржуваній постанові щодо здійснення ним тимчасового доступу до матеріалів судової справи та матеріалів кримінального провадження, в рамках якого проводилось досудове розслідування відносно ОСОБА_3 , з метою безпосереднього дослідження обставин, на які слідчий посилається в оскаржуваній постанові. Крім того, слідчий належним чином не обґрунтував безпідставності тверджень заявника, викладених в заяві про вчинення злочину, оскільки не спростував їх посиланнями на докази, що здобуті ним у ході проведеного досудового розслідування в кримінальному провадженні №0000570. При цьому слідчий не перевірив факти стверджуваної заявником фальсифікації слідчим ОСОБА_7 процесуальних документів у справі №65049034, на які посилається заявник. Хоча, закриваючи кримінальне провадження, слідчий посилається на те, що у ході досудового розслідування ним не встановлено факту перевищення влади чи службових повноважень слідчим в ОВС ГСУ МВС України ОСОБА_7 .

Натомість прийняття постанови про закриття кримінального провадження можливе лише після безпосереднього дослідження й оцінки слідчим доказів, які стосуються кримінального провадження у їх сукупності, оцінки та аналізу доводів заявника, викладених в заяві про вчинення злочину, фактичних обставин кримінального провадження, а мотивування постанови про закриття кримінального провадження виражається в детальному викладенні тих обставин, які є підставами для закриття кримінального провадження з наведенням необхідних доказів, що підтверджують наявність таких підстав.

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку, що слідчий не виконав обов`язок, визначений КПК України, щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, що призвело до передчасного прийняття оскаржуваної постанови про закриття кримінального провадження. Тому оскаржувана постанова про закриття кримінального провадження підлягає скасуванню як передчасна та невмотивована.

Водночас, з огляду на положення ст. ст. 40, 307 КПК України, скарга в іншій частині вимог задоволенню не підлягає, оскільки такі охоплюються предметом скарги про скасування оскаржуваної постанови про закриття кримінального провадження, що відображається у мотивувальній частині судового рішення.

Таким чином, скарга ОСОБА_3 підлягає задоволенню в частині вимог про скасування оскаржуваної постанови, а у задоволенні іншої частини вимог скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 303-306, 307, 369, 371, 372 КПК України, слідчий суддя,

ухвалив:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_5 від 18.08.2022 року про закриття кримінального провадження №0000570 від 19.05.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України, задовольнити частково.

Скасувати постанову старшого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_5 від 18.08.2022 року про закриття кримінального провадження №0000570 від 19.05.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України.

У задоволенні іншої частини вимог скарги відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали слідчого судді складений та проголошений 21.07.2023 року о 16:40 годині.

Слідчий суддя ОСОБА_1