ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/54/23 Справа № 200/9917/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинувачений ОСОБА_7 ,

захисник ОСОБА_8 ,

перекладача ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 на вирок Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 06 жовтня 2021 року у кримінальних провадженнях за №0001112 від 11.05.2019, №0001213 від 23.05.2019, №0001270 від 31.05.2019, стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 06 жовтня 2021 року ОСОБА_7 винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України і призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років та 6 місяців.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 24.06.2019 більш суворим покаранням за даним вироком, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років та 6 місяців.

Вирішено долю речових доказів та процесуальних витрат.

ОСОБА_7 визнано винуватим у тому, що він 10 травня 2019 року приблизно о 16 год 30 хв, знаходячись біля будинку 77 по вул.Панікахи в м.Дніпро, реалізуючи раптово виниклий умисел на відкрите викрадення чужого майна, діючи умисно з корисливих мотивів, вчиняючи кримінальне правопорушення повторно, наблизився до малолітнього потерпілого ОСОБА_10 та відкрито, шляхом ривка, заволодів мобільним телефоном «Xiaomi Redmi Note 5», imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 , вартістю 3422 грн 00 коп, та утримуючи викрадене майно, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, чим спричинив потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на вказану суму, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

22 травня 2019 року, приблизно о 15 год 00 хв, ОСОБА_7 , знаходячись біля будинку 80 по вул. Запорізьке шосе в м. Дніпро, реалізуючи раптово виниклий умисел на відкрите викрадення чужого майна, діючи умисно з корисливих мотивів, вчиняючи кримінальне правопорушення повторно, наблизився до малолітнього потерпілого ОСОБА_11 , повалив останнього на землю, після чого потерпілий ОСОБА_11 почав кричати, а ОСОБА_7 в цей час наніс один удар долонею руки в область правої щоки потерпілого та відкрито заволодів мобільним телефоном «Iphone 6» 64 ГБ imei: НОМЕР_3 , вартістю 2900 грн 00 коп, який належить потерпілому ОСОБА_11 .

Таким чином, ОСОБА_7 , застосувавши до потерпілого ОСОБА_11 насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, заволодів мобільним телефоном потерпілого, з місця скоєння злочину зник з викраденим майном, спричинивши ОСОБА_11 матеріальну шкоду на суму 2900 грн 00 коп, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

31 травня 2019 року приблизно об 11 год 45 хв ОСОБА_7 , знаходячись біля будинку 15 на ж/м Тополя-1 в м.Дніпро, реалізуючи раптово виниклий умисел на відкрите заволодіння чужим майном, побачивши в руках у раніше незнайомого потерпілого ОСОБА_12 гроші, діючи умисно відкрито, з корисливих мотивів, вчиняючи кримінальне правопорушення повторно, шляхом ривка вихопив з рук потерпілого ОСОБА_12 грошові кошти у сумі 260 грн 00 коп, та утримуючи викрадені гроші, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, чим спричинив потерпілому ОСОБА_12 матеріальну шкоду на вказану суму.

Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції, захисник ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в якій просив вирок Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 06 жовтня 2021 року скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Апеляційну скаргу обгрунтовує тим, що вина ОСОБА_7 щодо епізоду від 10.05.2019 року не доведена, так як судом першої інстанції не було взято до уваги той факт, що під час досудового розслідування ОСОБА_7 під час надання показань працівникам поліції, не було надано захисника на його неодноразові прохання.

Зазначає, що під час розгляду кримінального провадження судом першої інстанції, ОСОБА_7 письмово 08 вересня 2021 року та 21 вересня 2021 року заявляв клопотання про виклик до суду та допит свідка ОСОБА_13 , проте у задоволенні вказаного клопотання було відмовлено, однак суд першої інстанції у вироку посилається, як на доказ, на показання даного свідка, а саме на протокол пред`явлення для впізнання за фотознімками від 11.07.2019 року.

Вказує, що судом першої інстанції не взято до уваги, що згідно пояснень свідка ОСОБА_14 обвинувачений ОСОБА_7 знаходився у неї за місцем мешкання з травмою ноги в період з 08.05.2019 року до 15.05.2019 року, а також не було взято до уваги те, що ОСОБА_7 перебуває у шлюбі, має на утриманні двох малолітніх дітей та стареньку бабусю, він являється особою з тяжкими хворобами, що підтверджується відповідними виписками.

Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив вирок Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 06 жовтня 2021 року скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Апеляційну скаргу обгрунтовує тим, що кримінальне провадження за епізодом від 10.05.2019 року сфальсифіковане працівниками поліції, оскільки до нього був застосований фізичний та психологічний тиск.

Зазначає, що 31.05.2019 року при наданні письмових пояснень не було забезпечено захисника, а також судом першої інстанції було відмовлено у задоволенні клопотання про допит у суді першої інстанції свідка ОСОБА_13 та ОСОБА_15 .

Зазначає, що протокол впізнання від 31.05.2019 року, а також протокол впізнання від 11.07.2019 року є недопустимими доказами, оскільки вказані докази не були перевірені судом шляхом допиту свідків та не отримані в усній формі.

Вказує, що з 08.05.2019 року до 11.05.2019 року знаходився за місцем свого мешкання, про що зазначала свідок ОСОБА_14 , а також під час досудового розслідування не було проведено жодного слідчого експерименту, при постановлені вироку судом першої інстанції не було викликано потерпілих, не було допитано ОСОБА_16 , який міг підтвердити про те, що 31 травня 2019 року потерпілий ОСОБА_12 сам віддав гроші.

Зазначає, що в обвинувальному акті не вказано повних анкетних даних потерпілих, а також вказує, що має двох неповнолітніх дітей, має бабусю, яка потребує догляду, хворіє хронічними захворюваннями.

20 липня 2023 року до закінчення апеляційного розгляду на адресу Дніпровського апеляційного суду надійшла заява прокурора про відмову від поданої апеляційної скарги на вирок Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 06 жовтня 2021 року у кримінальних провадженнях за №0001112 від 11.05.2019, №0001213 від 23.05.2019, №0001270 від 31.05.2019, стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

Колегія суддів прийняла відмову прокурора від апеляційної скарги та продовжила розгляд справи за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 .

Заслухавши суддю-доповідача, доводи учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги захисника та обвинуваченого не підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно із ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону в повній мірі та, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для здійснення сторонами наданих їм прав та свобод у наданні доказів, їх дослідженні та доведеності їх переконливості перед судом, в межах пред`явленого обвинувачення безпосередньо дослідив докази у справі та перевірив усі обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Частина 2 статті 186 КК України передбачає відповідальність за грабіж, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства.

Під таким насильством розуміється:

- фізичне насильство - обмеження волі (зв`язування, замкнення в певному приміщенні тощо), нанесення ударів, побоїв, заподіяння легкого тілесного ушкодження, яке не спричинило короткочасного розладу здоров`я або незначної втрати працездатності. Суспільна небезпечність такого грабежу підвищується у зв`язку з тим, що додатковими об єктами тут виступають свобода, тілесна недоторканність особи;

- психічне насильство - реальна погроза застосуванням зазначеного фізичного насильства. Погроза може бути усною, письмовою, вираженою в конклюдентних діях тощо.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, судом першої інстанції в повній мірі досліджено докази, які є належними та допустимими, в сукупності доповнюють один одного, з чим погоджується і колегія суддів.

Колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 , оскільки як вбачається з матеріалів кримінального провадження та перевірено у судовому засіданні суду апеляційної інстанції, судом першої інстанції доведено винуватість ОСОБА_7 доказами, які є належними та допустимими, в сукупності доповнюють один одного, зокрема:

- поясненнями малолітнього потерпілого ОСОБА_10 , наданими у суді першої інстанції;

- поясненнями законного представника малолітнього потерпілого ОСОБА_10 , ОСОБА_17 , наданими у суді першої інстанції;

- поясненнями малолітнього потерпілого ОСОБА_11 , наданими у суді першої інстанції;

- поясненнями законного представника малолітнього потерпілого ОСОБА_11 , ОСОБА_18 , наданими у суді першої інстанції;

- поясненнями потерпілого ОСОБА_12 , наданими у суді першої інстанції;

- поясненнями експерта ОСОБА_19 , наданими у суді першої інстанції;

- поясненнями свідка ОСОБА_20 , наданими у суді першої інстанції;

А також письмовими доказами у справі:

-протоколом огляду місця події від 31.05.2019 року;

-протоколом огляду місця події від 31.05.2019 року та фототаблицею до нього;

-протоколом пред`явлення особи для впізнання від 31.05.2019 року та фототаблицею до нього;

-протоколом пред`явлення особи для впізнання від 31.05.2019 року та фототаблицею до нього;

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 16.07.2019 року;

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 25.07.2019 року;

-протоколом огляду від 26.07.2019 року;

-висновком судово-товарознавчої експертизи №3281-19 від 18.07.2019 року;

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10.07.2019 року;

-протоколом проведення слідчого експерименту від 10.06.2019 року та фототаблицею до нього;

-висновком судово-товарознавчої експертизи №3282-19 від 18.07.2019 року;

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 11.07.2019 року.

Колегія суддів вважає, що невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_7 у інкримінованих йому кримінального правопорушення є намаганням ухилитись від покарання за вчинений злочині, оскільки доказами, які наявні у матеріалах справи доведено винуватість обвинуваченого у скоєнні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.186 КК України.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що позиція обвинуваченого щодо невизнання вини за епізодом від 10.05.2019 року, необхідно розцінювати як бажання уникнути кримінальної відповідальності, оскільки його вина повністю підтверджується доказами наявними у матеріалах справи.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що твердження обвинуваченого, що він не вчиняв відкритого заволодіння майном потерпілого ОСОБА_21 , оскільки 10.05.2019 він знаходився вдома із-за травми ноги, не можливо прийняти, як доказ його невинуватості, оскільки вони спростовуються послідовними поясненнями потерпілого ОСОБА_21 , які останній давав, як під час досудового розслідування, так і під час розгляду справи у суді першої інтстанції, щодо обставин вчинення кримінального правопорушення щодо нього, впізнавши обвинуваченого ОСОБА_7 під час досудового розслідування та вказавши на нього в суді першої інстанції, як на особу, яка 10.05.2019 року відкрито заволоділа його мобільним телефоном.

Колегія суддів зазначає, що пояснення потерпілого ОСОБА_21 підтверджуються матеріалами кримінальної справи, а саме протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 11.07.2019 року, відповідно якого свідок ОСОБА_13 впізнав та вказав на обвинуваченого ОСОБА_7 , як на особу, яка 10.05.2019 року вихопила з рук хлопця мобільний телефон та почала тікати.

Колегія суддів погодується з висновками суду першої інстанції, що пояснення свідка ОСОБА_14 , яка в суді першої інстанції пояснила, що ОСОБА_7 на початку травня 2019 року травмував ногу та декілька днів не виходив з дому і вона лікувала його самостійно, не можливо розцінювати як доказ алібі обвинуваченого ОСОБА_7 , оскільки вони спростовуються показами потерпілого ОСОБА_21 та матеріалами кримінального провадження.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що вказаний свідок не пам`ятає ні дати, коли обвинувачений нібито травмував ногу, ні точну кількість днів, коли він нібито не виходив з будинку.

Тому, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що вказані показання свідка ОСОБА_14 необхідно розцінювати, як бажання пом`якшити відповідальність обвинуваченого, оскільки як встановлено судом першої інстанції вказаний свідок є близьким родичем обвинуваченого ОСОБА_7 , а саме його бабусею, тому колегія суддів не приймає доводи апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника в цій частині.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що твердження обвинуваченого, що 22.05.2019 року він вихопив з рук потерпілого ОСОБА_11 мобільний телефон, при цьому, будь-яке насилля до останнього він не застосовував, спростовуються послідовними поясненнями потерпілого ОСОБА_11 , який, як під час досудового розслідування, так і у суді першої інстанції пояснював, що обвинувачений повалив його на землю і став обшукувати його кишені. Коли обвинувачений знайшов в кишені мобільний телефон «Iphone 6» та почав його витягувати, він утримуючи телефон став кричати. Обвинувачений, щоб він не кричав та віддав телефон, дав йому ляпаса по обличчю і тоді він відпустив телефон. Обвинувачений витяг телефон та втік.

Колегія суддів зазначає, що пояснення потерпілого ОСОБА_11 об`єктивно підтверджуються матеріалами кримінальної справи, а саме протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 25.07.2019 року, відповідно якого свідок ОСОБА_22 впізнав та вказав на обвинуваченого ОСОБА_7 , як на особу, яка повалила хлопця на землю та забрала у нього мобільний телефон.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що твердження обвинуваченого, що потерпілий ОСОБА_12 добровільно передав йому гроші, щоб він викупив з ломбарду мобільний телефон, а потім він, коли вийшов з ломбарду і не бажаючи віддавати гроші ОСОБА_12 , утримуючи гроші, побіг у бік ринку на ж/м Тополя-1, спростовуються послідовними поясненнями потерпілого ОСОБА_12 , який, як під час досудового розслідування, так і у суді першої інстанції пояснював, що він йшов зі своїм знайомим ОСОБА_15 та рахував гроші, які тримав в руках. В цей момент до нього підбіг обвинувачений ОСОБА_7 та, вихопивши у нього з рук гроші, став тікати у бік ринку на ж/м Тополя, де його він наздогнав.

Колегія суддів вважає, що пояснення потерпілого ОСОБА_12 об`єктивно підтверджуються матеріалами кримінальної справи, а саме протоколом пред`явлення особи для впізнання від 31.05.2019 та фототаблицею до нього, відповідно якого свідок ОСОБА_15 впізнав та вказав на обвинуваченого ОСОБА_7 , як на особу, яка 31.05.2019 вирвала з рук потерпілого ОСОБА_12 грошові кошти.

Колегія суддів враховує, що судом першої інстанції було встановлено, що потерпілі ОСОБА_21 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 раніше не були знайомі з обвинуваченим ОСОБА_7 , між ними не існують неприязні стосунків і тому колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що підстав оговорювати його вони не мають.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що версії обвинуваченого є надуманими і є способом захисту обвинуваченого, оскільки його вина у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення доведена повністю та знайшла своє підтвердження дослідженими у судовому суду першої інстанції доказами у їх сукупності.

Колегія суддів не приймає доводи апеляційної скарги ОСОБА_7 , що після його затримання та доставки до Шевченківського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області співробітники поліції застосовували до нього побої з метою примусити його визнати вину у вчинені крадіжок, які він не вчиняв.

Колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції було направлено заяву обвинуваченого ОСОБА_7 до Територіального управління Державного бюро розслідувань, яке повідомило обвинуваченого ОСОБА_7 , що його заява розглянута в межах компетенції Територіального управління Державного бюро розслідувань, в ній не викладено достатніх об`єктивних даних, що можуть свідчити про вчинення кримінальних правопорушень, віднесених до підслідності органів Державного бюро розслідувань, у зв`язку з чим, на даний час відсутні достатні підстави для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань і його заява направлена до Дніпропетровського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України для організації розгляду в межах компетенції.

Враховуючи те, що з обвинуваченим ОСОБА_7 будь-які слідчі дії, як то слідчі експерименти, які відповідно діючого кримінально-процесуального законодавства України є доказами у кримінальному провадженні та мають значення для суду для встановлення об`єктивної істини у справі, під час досудового розслідування в рамках даного кримінального провадження не проводились, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що заява обвинуваченого щодо застосування до нього з боку працівників поліції Шевченківського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області фізичної сили, а також недозволених методів ведення розслідування, з метою оговорити себе в даному кримінальному провадженні, не знайшла свого об`єктивного підтвердження і не може бути доказом його невинуватості у вчиненні інкримінованих йому правопорушеннях.

Колегія суддів не вбачає підстав для скасування вироку і призначення нового розгляду в суді першої інстанції, як про це просять обвинувачений та захисник, оскільки судом першої інстанції доведено винуатість обвинуваченого ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.186 КК України, за обставин, встановлених судом першої інстанції, відповідає фактичним обставинам і підтверджені зібраними у встановленому порядку доказами, які досліджені, належно оцінені судом і детально викладені у вироку суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вважає за необхідне апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 06 жовтня 2021 року без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 на вирок Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 06 жовтня 2021 року у кримінальних провадженнях за №0001112 від 11.05.2019, №0001213 від 23.05.2019, №0001270 від 31.05.2019, стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України залишити без задоволення.

Вирок Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 06 жовтня 2021 року у кримінальних провадженнях за №0001112 від 11.05.2019, №0001213 від 23.05.2019, №0001270 від 31.05.2019, стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення. Касаційна скарга може бути подана до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а обвинуваченим, який утримується під вартою - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4