Житомирський апеляційний суд
Справа №274/9127/23 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.422 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2024 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 26.12.2023,

в с т а н о в и в:

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_7 на постанову дізнавача СД Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області від 05.09.2023 про закриття кримінального провадження № 0000042 від 08.06.2023.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що при проведенні досудового розслідування в даному кримінальному провадженні, дізнавачем було перевірено обставини, які відповідно до ст.91 КПК України підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, їм надано належну правову оцінку, досліджено та проаналізовано їх у сукупності, а заявник своїми доводами не спростовує зміст постанови дізнавача.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді, як незаконну та необґрунтовану. Постановити нову ухвалу, якою його скаргу про скасування постанови дізнавача СД Бердичівського РВП в Житомирській області від 08.06.2023 року про закриття кримінального провадження № 0000042 задовольнити та зобов`язати Бердичівський районний відділ поліції Головного управління в Житомирській області Національної поліції України продовжити розслідування вищевказаної кримінальної справи. Вважає, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню в зв`язку з її поверхневим характером розгляду, незаконністю, необ`єктивністю та односторонністю підходу до розгляду скарги. Зазначає, що слідчим суддею безпідставно прийнята позиція досудового органу розслідування про начеб то відсутність у нього тілесних ушкоджень, при цьому робиться акцент на пошкодженнях руки гр. ОСОБА_8 , а не на виявленого при огляді лікарем травмпункту у нього забою нижньої щелепи зліва.

Суд, в своїй мотивувальній частині ухвали проводить детальний аналіз виявлення ушкодження кисті руки гр. ОСОБА_8 , не приділяючи при цьому ніякої уваги аналізу його травмі обличчя, обґрунтовуючи в резолютивній частині відсутність тілесних ушкоджень у нього взагалі. При цьому, він акцентував увагу суду на те, що саме таке поєднання у виді ушкоджень руки ОСОБА_8 , як нападника та забою лівої щелепи у нього, як у потерпілої особи і ці факти взаємопов`язані між собою, що мали місце за описаних обставин - ніякої уваги, всупереч процесуальних вимог щодо достатності та взаємозв`язку доказів, суддею приділено не було.

Посилається на те, що суд також не приділив належної уваги, що відразу після нанесення йому тілесного ушкодження 03.02.2023 року гр. ОСОБА_8 , він був оглянутий лікарем в травмпункті КНП «Бердичівська міська лікарня» з відповідним записом «забій н/щелепи зліва» (довідка №714), а також той факт, що 07.02.2023 р. проходив судово-медичне освідування в Бердичівському відділенні СМЕ (висновок експерта № 194), а посилається в оскаржуваній ухвалі на висновок експерта від 24.08.2023 року за № 285, зроблений більше, а ніж 6-ти місяців опісля дати побиття.

Вважає, що побудоване на такій сумнівній доказовій базі мотивування про те, що відповідно до висновку №285, складеного судово-медичним експертом ОСОБА_9 , протоколу слідчого експерименту від 22.08.2023 з фототаблицею експертом складено висновок про те, що «покази потерпілого ОСОБА_7 при проведенні слідчого експерименту за його участі не відповідають характеру та механізму утворення у нього тілесних ушкоджень згідно висновку експерта № 194».

Зазначає, що ніякого критичного аналізу в оскаржуваній ухвалі суду не піддається нічим не аргументована позиція постанови дізнавача поліції про те, що « ОСОБА_7 безпідставно та з власної ініціативи розпочав конфлікт з ОСОБА_8 . Рижук ціленаправлено не наносив ударів та не спричиняв будь-яких тілесних ушкоджень потерпілому».

Поза увагою досудового слідства, прокуратури, а згодом і суду став той факт, що причиною конфлікту між ним та ОСОБА_8 стало грубе порушення водієм маршрутки чинного законодавства.

Апелянт в судове засідання апеляційного суду, будучи належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду провадження не з`явився, клопотань щодо відкладення розгляду провадження до апеляційного суду не надсилав.

Прокурор не заперечив щодо розгляду провадження у відсутність ОСОБА_7 .

Відповідно до вимог ч.4 ст.405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає за можливе проводити апеляційний розгляд вказаного кримінального провадження у відсутність ОСОБА_7 , який належним чином повідомлений.

Заслухавши доповідь судді, доводи апеляційної скарги, та пояснення прокурора, який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши ухвалу слідчого судді в межах ст.404 КПК України та дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні скарги, слідчий суддя виходив з того, що під час проведення досудового розслідування обставини, з приводу яких скаржиться ОСОБА_7 , досліджені повно, всебічно та об`єктивно, достатніх доказів, які б вказували на наявність у діях ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1ст.125 КК України КК України, не здобуто.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками.

Так, відповідно до положень ч.2 ст.9 КПК України, під час кримінального провадження слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законного та неупередженого рішення.

Отже, закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження.

Відповідно до вимог ст.110 КПК України постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звертається з відповідною заявою та відповіді на поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Слідчий суддя зобов`язаний перевірити законність прийнятої слідчим постанови. В разі, якщо слідчим закрито провадження за відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, то слідчий суддя має звернути увагу на те, чи містить ця постанова детальний виклад обставин, за яких заявник вважає, що вчинено кримінальне правопорушення та доводи слідчого на їх спростування.

Вказані вимоги закону при прийнятті слідчим рішення про закриття кримінального провадження були дотримані в повному обсязі, а слідчим суддею було враховано доводи, викладені в скарзі ОСОБА_7 .

Так, слідчим суддею під час розгляду скарги були перевірені матеріали кримінального провадження №0000042 від 08.06.2023, з яких вбачається, що рішення про закриття кримінального провадження прийнято слідчим на підставі дослідження усіх фактичних обставин кримінального провадження, а тому закриття кримінального провадження є законним та обґрунтованим.

Слідчим у відповідності до вимог кримінального процесуального закону

допитано потерпілого ОСОБА_7 , який пояснив, що 03.02.2023 року близько 12 год. він знаходився на зупинці транспортного засобу в районі лікарні. Коли під`їхав транспорт громадського користування та він зайшов до маршрутки, то пред`явив своє пенсійне посвідчення інваліда 3-ї групи армії. Однак водій сказав, що з даною групи інвалідності, проїзд платний, так як безкоштовний проїзд передбачений лише для осіб з першою групою інвалідності. ОСОБА_7 намагався пояснити йому, що в нього пільга на безкоштовний проїзд, однак водій його не чув. їхня розмова переросла в словесну суперечку, в яку також втручались пасажири маршрутки. Для того, щоб не продовжувати конфлікт потерпілий вийшов з даної маршрутки та пересів до іншої. Приїхавши в район «Червоної Гори» він помітив, що там знаходиться маршрутка, водій якої відмовився його безкоштовно перевозити. ОСОБА_7 вирішив поговорити з вказаним громадянином та пішов до нього. Підійшовши до водія маршрутки, як в подальшому йому стало відомо, ОСОБА_10 , який стояв неподалік зупинки громадського транспорту «Червона Гора», він розпочав з останнім розмову. Під час розмови, потерпілий вказав ОСОБА_11 , що піде писати заяву на нього до міськвиконкоми з приводу того, що він відмовився його безкоштовно перевозити. Їхня розмова переросла в словесний конфлікт, в ході якого ОСОБА_12 почав наносити удари потерпілому, кулаками обох рук в область обличчя, один удар з яких прийшов в область носу, від чого у потерплого відразу пішла кров.

Також допитано з приводу обставин зазначених в заяві ОСОБА_13 про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_8 , який вказав, що 03.02.2023 року, точної години не пам`ятає, він був на рейсі та здійснював перевезення пасажирів на громадському транспорті № 6, маршрут пл. Сєдлєцька - Червона Гора. Зупинившись на зупинці громадського транспорту район Лікарня, до маршрутки зайшов чоловік, як в подальшому йому стало відомо ОСОБА_7 та пред`явив пенсійне посвідчення 3 групи інвалідності. ОСОБА_8 сказав, що перевезення пасажирів здійснюється лише по першій та другій групі інвалідності, а всі решта оплачуються в повному обсязі згідно до законодавства. Однак вказаний громадянин почав демонстративно виражати своє невдоволення, сперечатись та вимагати, щоб його безкоштовно перевезли, на зауваження не реагував. Пасажири, які перебували в середині маршрутки, також просили ОСОБА_7 залишити транспортний засіб та не продовжувати суперечку. Через деякий час ОСОБА_7 вийшов з маршрутки. Близько 12 год. 45 хв. ОСОБА_8 знаходився на зупинці громадського транспорту «Червона Гора», де у них передбачена перерва між перевезеннями. В цей же час він помітив, як ОСОБА_7 підходить до маршрутки, в якій він являється водієм та фотографує її. ОСОБА_8 не звертав на нього своєї уваги, щоб не розпочинати жодного конфлікту. Однак ОСОБА_7 побачивши його на зупинці, почав підходити до нього та погрожувати, що звернеться з відповідною заявою до органів влади. ОСОБА_8 йому пояснив, що це його право і він може звертатись у всі відповідні інстанції. Після чого відвернувся в інший бік від ОСОБА_7 . Через декілька секунд ОСОБА_8 відчув удар в потилицю, повернувшись перед ним стояв ОСОБА_7 , який схопив його за куртку та почав шарпати, в свою чергу ОСОБА_8 виставив свої руки в перед, тим самим відштовхуючи ОСОБА_7 від себе, тобто захищаючись, щоб не отримати наступного удару. По вказаному факту також пояснив, що жодного умислу на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 він не мав та ціле направлено не наносив будь - яких ударів ОСОБА_7 , лише руками відштовхнув його від себе, тим самим захищаючись. ОСОБА_7 в свою чергу поводив себе досить агресивно та неадекватно, спровокував словесний конфлікт, перший підійшов до нього, де знов розпочав словесний конфлікт.

Вказаним показам слідчим надана відповідна правова оцінка.

Крім того, слідчим отримано акт судово - медичного освідування №54 від 07.02.2023р. по факту спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 відповідно до якого у ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження у вигляді двох подряпин на тильній поверхні лівої кисті. Дані тілесні ушкодження утворились від дії предмету, що має грань (нігті), ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, давність яких не протирічить обставинам подій, вказаним у направленні. На тілі освідуємого виявлено як мінімум 1 місце прикладання сили.

Слідчим по справі постановою від 16.06.2023 року призначено судово медичну експертизу та отримано висновок експерта №194 від 19.06.2023 року відповідно до якого у ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження у вигляді двох подряпин на тильній поверхні лівої кисті. Дані тілесні ушкодження утворились від дії предмету, що має грань (нігті), ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, давність яких не протирічить обставинам подій, вказаним у направленні. Будь яких тілесних ушкоджень в ділянці обличчя, голови тіла у освідуємого не виявлено. На тілі освідуємого виявлено як мінімум 1 місце прикладання сили.

З дослідницької частини вказаного висновку вбачається, що експертом досліджувався акт судово - медичного освідування №54 від 07.02.2023р., що ОСОБА_7 за медичною допомогою звертався в травматологічний пункт КНП «Бердичівська міська лікарня» БМР 03.02.2023 року (довідка №714) Діагноз: забій нижньої щелепи зліва. Алкотемт 0,00%0. На лівій кисті 2 паралельно розташованих подряпини довжиною по 2см. Будь яких інших тілесних ушкоджень не виявлено.

Разом з тим, слідчим проведено слідчий експеримент за участю потерпілого ОСОБА_7 під час якого останній вказав характер та механізм нанесення йому ударів ОСОБА_8 . З протоколу слідчого експерименту та фототаблиці до нього вбачається, що ОСОБА_7 за допомогою статиста вказав місце як він стояв, місце розташування ОСОБА_8 та як останній наніс йому близько 4-х ударів кулаками правої та лівої руки в область обличчя, один з яких прийшовся в область носу.

Крім того, постановою слідчого призначено судово медичну експертизу та отримано висновок експерта №285 від 24.08.2023 року, яким встановлено, що покази потерпілого ОСОБА_7 при проведенні слідчого експерименту за його участі, не відповідають характеру та механізму утворення у нього тілесних ушкоджень, згідно висновку експерта №194 від 19.09.2023р.

Апеляційний суд звертає увагу, що зібраними в ході досудового розслідування доказами, не підтверджено факт спричинення ОСОБА_8 тілесних ушкоджень ОСОБА_7 у вигляді ушкодження носа. Наявність будь-яких ушкоджень носа в ОСОБА_7 не виявлено в тому числі і під час його огляду лікарем в травмпункті «Бердичівська міська лікарня» 03.02.2023. При цьому, вказівка лікарем травмпункта про виявлення в ОСОБА_7 «забою нижньої щелепи зліва» також не підтверджено послідуючим медичним освідуванням та експертними дослідженнями. Показання ОСОБА_7 в цій частині належно перевірялися в ході досудового розслідування, проте також не підтвердилися та викликають обгрунтовані сумніви в їх достовірності. Так, згідно показань ОСОБА_7 внаслідок нанесенням ОСОБА_8 удару, йому було спричинено забій нижньої щелепи зліва. Проте, під час слідчого експерименту ОСОБА_7 продемонстрував, що ОСОБА_8 наніс йому удар лівою рукою в область нижньої щелепи зправа.

Посилання апелянта на не проведення слідчим всіх необхідних слідчих дій, не знайшли свого підтвердження як слідчим суддею під час розгляду скарги, так і в ході апеляційного перегляду ухвали слідчого судді та постанови про закриття кримінального провадження.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження після проведення відповідних слідчих дій, слідчий дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність в діях ОСОБА_8 ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

Відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_7 , слідчий суддя дійшов правильного висновку, що при проведенні досудового розслідування в даному кримінальному провадженні, дізнавачем було перевірено обставини, які відповідно до ст. 91 КПК України підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, їм надано належну правову оцінку, досліджено та проаналізовано їх у сукупності.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_7 про те, що слідчий суддя, відмовляючи у задоволенні скарги, не врахував, що під час досудового розслідування не вжито усіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і об`єктивного з`ясування усіх обставин справи, є неспроможними та спростовуються матеріалами судового та кримінального проваджень. Приймаючи рішення про закриття кримінального провадження, слідчий належним чином мотивував своє рішення та, оцінивши усі зібрані доказі, надав відповіді на поставлені ОСОБА_7 питання, що обумовлюють закриття кримінального провадження та є однією з гарантій забезпечення прав та законних інтересів учасників процесу.

Перевіряючи законність прийнятого слідчим рішення, слідчий суддя при розгляді скарги дійшов до правильного висновку про те, що під час досудового розслідування слідчим відповідно до вимог кримінального процесуального закону проведено усі слідчі дії, необхідні для з`ясування обставин, на які посилається ОСОБА_7 , з чим також погоджується колегія суддів апеляційного суду.

Доводи апеляційної скарги висновків слідчого судді не спростовують і не дають підстав вважати, що при винесенні оскаржуваної ухвали були порушені вимоги кримінального процесуального закону, які б призвели до неправильного вирішення поданої скарги.

Керуючись ст.ст.404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 26.12.2023, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_7 на постанову дізнавача СД Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області від 05.09.2023 про закриття кримінального провадження № 0000042 від 08.06.2023 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :