Провадження № 1-кс/752/8164/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2023 року м.Київ

Голосіївський районний суд м. Києва у складі слідчого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_3 , подану в інтересах ОСОБА_4 , на бездіяльність слідчого Слідчого відділу Голосіївського УП ГУНП у м. Києві, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна під час обшуку, проведеного 05.09.2023, у кримінальному провадженні № 0002227 від 28.07.2023,

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва надійшла зазначена скарга у якій адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , просить: зобов`язати слідчого слідчого відділу Голосіївського УП ГУНП у м. Києві, який здійснює досудове розслідування кримінального провадження № 0002227 від 28.07.2023 повернути ОСОБА_4 або його представнику майно, що було тимчасово вилучено 05.09.2023 в ході проведення обшуку групи приміщень АДРЕСА_1 , згідно протоколу обшуку від 05.09.2023.

Скарга обґрунтована тим, що 05.09.2023 слідчими Голосіївського УП ГУНП у м. Києві, на підставі ухвали слідчої судді Голосіївського районного суду м. Києва від 01.09.2023 у справі № 752/15485/23, в межах кримінального провадження № 0002227 від 28.07.2023 було проведено обшук групи приміщень АДРЕСА_1 , в ході якого вилучено майно володільцем якого є ОСОБА_4 .

Адвокат зазначає, що 21.09.2023 він звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з письмовим клопотанням про надання інформації про те, чи звертався слідчий, прокурор з клопотанням про арешт майна, що було тимчасово вилучено під час обшуку за адресою АДРЕСА_1.

В кримінальній канцелярії суду повідомили адвоката про те, що в провадженні слідчого судді ОСОБА_5 перебувало клопотання прокурора про накладення арешту на майна, що було тимчасово вилучено за адресою: АДРЕСА_1. Водночас, секретар зазначеного судді повідомив адвоката про те, що клопотання про арешт було повернуто прокурору.

З письмової відповіді Голосіївського районного суду м. Києва від 26.09.2023, адвокату ОСОБА_3 стало відомо про те, що слідчий, прокурор в межах кримінального провадження № 0002227 з клопотанням про арешт майна, що було тимчасово вилучене під час обшуку за адресою АДРЕСА_1, не зверталися.

03.10.2023 адвокат звернувся з письмовим клопотанням до начальника слідчого відділу Голосіївського УП ГУНП у м. Києві з вимогою повернути ОСОБА_4 вилучене під час обшуку майно, однак станом на момент звернення до слідчого судді із цією скаргою, вилучене під час обшуку майно власнику повернуто не було.

Арешт на тимчасово вилучене під час обшуку майно накладено не було, таке майно перебуває у слідчого без правових підстав, а відтак підлягає негайному поверненню особі в якої воно було вилучене.

На підставі зазначеного просить про задоволення скарги.

Володілець майна в судове засідання не з`явився. Від адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах володільця майна ОСОБА_4 , надійшла заява про розгляд скарги у його відсутність у якій адвокат зазначив, що скаргу підтримує та просить задовольнити.

Слідчий Голосіївського УП ГУНП у м. Києві в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду скарги повідомлявся належним чином.

У зв`язку із неявкою в судове засідання учасників кримінального провадження, у відповідності до положень ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування судового засідання не здійснювалося.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов висновку про задоволення скарги з таких підстав.

Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, дізнавача, прокурора визначений главою 26 Кримінального процесуального кодексу України - параграф 1, статті 303-308.

Розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора під час досудового розслідування здійснюється відповідно до правил ст. 306 КПК України.

За результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора слідчий суддя постановляє ухвалу, передбачену ч. 2 ст. 307 КПК України.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 303 КПК України передбачено, що підозрюваний, його захисник, володілець тимчасово вилученого майна, інша особа, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, на досудовому провадженні може оскаржити бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу.

Приписами ч. 1 ст. 24 КПК України кожному гарантовано право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Стаття 303 КПК України містить вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені слідчому судді під час досудового розслідування.

Зокрема на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: бездіяльність, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, а також у нездійсненні процесуальних дій, які вони зобов`язані вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Слідчим суддею встановлено, що слідчими СВ Голосіївського УП ГУНП у місті Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0002227 від 28.07.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 01.09.2023 у справі № 752/15485/23, в межах кримінального провадження № 0002227 від 28.07.2023, надано дозвіл на обшук приміщення, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 заг.пл.- 6623.90 кв.м., постійним користувачем якої є ФОП ОСОБА_4 , фактичним володільцем якої є ТОВ «ІНСТАЛА ГРУП», , з метою виявлення та вилучення, зокрема: електронних носіїв інформації, комп`ютерної техніки, банківських серверів, мобільних телефонів.

05.09.2023, на підставі ухвали слідчої судді Голосіївського районного суду м. Києва від 01.09.2023 у справі № 752/15485/23, слідчими Голосіївського УП ГУНП у м. Києві проведено обшук групи приміщень АДРЕСА_1 , в ході якого вилучено майно володільцем якого є ОСОБА_4 , а саме: два ноутбуки Dell чорного кольору, що підтверджується копією протоколу обшуку.

В ході розгляду скарги слідчий орган не надав відомостей, що майно, вилучене під час обшуку 05.09.2023, відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Так, протокол обшуку від 05.09.2023 не містить відомостей щодо підстав чи розумних підозр для висновку про те, що вилучені під час обшуку ноутбуки є доказом будь-якого кримінального правопорушення, а також відомостей про наявність підстави вважати, що такі речі відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Крім того, слідчим не було надано відомостей про визнання вилученого під час обшуку 05.09.2023 майна речовим доказом у кримінальному провадженні № 0002227 від 28.07.2023.

Будь-яких доказів про проведення після обшуку з вилученим майном слідчих, процесуальних дій в ході розгляду справи стороною обвинувачення також надано не було.

Згідно з ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено (ч. 2 ст. 167 КПК України).

Згідно з приписом ч. 2 ст. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду.

Системний аналіз норм КПК України дає підстави вважати, що вилучене під час обшуку майно є тимчасово вилученим майном, яке при наявності передбачених ст. 98 КПК України ознак може бути визнано речовим доказом або на яке, при наявності передбачених ст. 170 КПК України підстав, ухвалою слідчого судді може бути накладено арешт.

За змістом ст. 169 КПК України, тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучене, в таких випадках: за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу; у разі скасування арешту.

Відповідно ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, чи прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Як вбачається із змісту відповіді Голосіївського районного суду м. Києва від 26.09.2023, слідчий, прокурор в межах кримінального провадження № 0002227 від 28.07.2023 з клопотанням про арешт майна, що було тимчасово вилучене під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , не зверталися, що підтверджується матеріалами справи.

На спростування зазначених обставин стороною обвинувачення не надано слідчому судді жодних доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який було надано стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Положеннями ст. ст. 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ст. 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до норм ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання сторонами їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених КПК України.

Разом з тим, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, що зазначено у ст. 26 КПК України.

Водночас, слідчий на виклик слідчого судді на розгляд скарги не з`явився, жодних відомостей, які б свідчили про те, що тимчасове вилучене майно має значення для кримінального провадження, чи на нього накладено арешт, слідчому судді не надав.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що доводи скарги адвоката у повній мірі доведені під час розгляду скарги та узгоджуються із наданими слідчому судді доказами.

Відповідно до ст. 307 КПК України слідчим суддею за наслідками розгляду скарги на дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора останній може зобов`язати слідчого вчинити певну дію.

З огляду на наведене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення скарги.

Керуючись статтями 303, 307, 309 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :

Скаргу задовольнити.

Зобов`язати слідчого СВ Голосіївського УП Головного управління Національної поліції у м. Києві, який здійснює розслідування кримінального провадження № 0002227 від 28.07.2023 повернути ОСОБА_4 майно, тимчасово вилучене05.09.2023 в ході проведення обшуку групи приміщень АДРЕСА_1 , а саме: два ноутбуки Dell чорного кольору.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1