КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 лютого 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

з участю прокурора ОСОБА_5 ,

представника потерпілих - адвоката ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання обвинуваченої ОСОБА_8 про зміну їй запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт в нічний період доби та клопотання прокурора Київської міської прокуратури ОСОБА_5 про продовження обвинуваченій ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили,

в с т а н о в и л а:

Вироком Святошинського районного суду м. Києва від 03 листопада 2021 року ОСОБА_8 визнано винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України, та їй призначено покарання:

- за ч. 4 ст. 190 КК України у виді 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного їй на праві власності майна;

- за ч. 2 ст. 190 КК України у виді 2 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_8 призначено остаточне покарання у виді 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного їй на праві власності майна.

Апеляційне провадження відкрито за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_8 на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 03 листопада 2021 року.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 06 липня 2023 року апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_8 залишено без задоволення, а вирок Святошинського районного суду м. Києва від 03 листопада 2021 року відносно ОСОБА_8 - без змін.

_________________________________________________________________

Справа №11-кп/824/2285/2024 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_9

Категорія: ч. 4 ст. 190 КК України Доповідач ОСОБА_1

Постановою Верховного Суду від 06 грудня 2023 року ухвалу Київського апеляційного суду від 06 липня 2023 року відносно ОСОБА_8 - скасовано та призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Також цією постановою обрано ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

15 січня 2024 року до Київського апеляційного суду надійшло клопотання обвинуваченої ОСОБА_8 про зміну їй запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт із забороною залишати житло в нічний період доби, яке обґрунтовано тим, що Верховний Суд, дійшовши висновку, що з метою запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, зокрема переховуванню її від суду, а також, що вона обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину у сфері злочинів проти власності, і що судом першої інстанції як до постановлення вироку, так і після постановлення, відносно неї обирався саме цей запобіжний захід, обрав їй запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів. Разом з тим, вважає, що ризики відповідно до ст. 177 КПК України щодо неї у даному кримінальному провадженні відсутні.

Крім того, вказує на те, що, відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Іванов та інші проти України», яке набуло статусу остаточного 10.11.2022 року, у справі ОСОБА_8 було констатовано порушення пунктів 3 та 5 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У мотивувальній частині рішення Суд зауважив, що досудове/судове тримання ОСОБА_8 під вартою тривало близько 2 років та 5 місяців. Також Суд відмітив, що наведені судами підстави, які з часом стали неналежними, використання припущень у зв`язку з відсутністю будь-яких обґрунтованих підстав щодо ризиків втечі або перешкоджання правосуддю, є порушенням п. 3 ст. 5 Конвенції.

Вважає, що саме визнання Європейським судом з прав людини того факту, що судами необґрунтовано було продовжено відносно неї запобіжний захід у виді тримання під вартою, свідчить про те, що колегія суддів Святошинського районного суду м. Києва була упереджена та необ`єктивна, а тому не мала права розглядати кримінальну справу щодо неї.

При цьому зазначає, що після спливу певного проміжку часу навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням триманням її під вартою, а тому суду у разі продовження терміну застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

24 січня 2024 року до Київського апеляційного суду надійшло клопотання прокурора Київської міської прокуратури ОСОБА_5 про продовження обвинуваченій ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили, яке обґрунтовано тим, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, їй призначено покарання у виді позбавлення волі на тривалий строк, апеляційним судом не розглянуто апеляційну скаргу обвинуваченої, остання може переховуватись від суду (з огляду на тяжкість покарання, яке вона повинна відбувати у разі залишення вироку суду першої інстанції без змін), що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а будь-який інший запобіжний захід, що не пов`язаний з триманням під вартою, не може запобігти вказаним ризикам.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_8 та захисникОСОБА_7 підтримали клопотання заявлене обвинуваченою ОСОБА_8 та заперечували проти задоволення клопотання прокурора, вказуючи на те, що жодних доказів щодо ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не має і прокурором їх не доведено, а враховуючи дані про особу обвинуваченої, яка раніше не судима, має міцні соціальні зв`язки, цілком достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченої буде запобіжний захід у виді домашнього арешту у нічний час доби чи цілодобового.

Прокурор та представник потерпілих - адвокат ОСОБА_6 підтримали клопотання прокурора та заперечували проти задоволення клопотання обвинуваченої ОСОБА_8 , вказуючи на необхідність продовження тримання обвинуваченої під вартою з метою забезпечення апеляційного розгляду і запобігання ризику ухилення від суду.

Заслухавши позицію сторін провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи клопотань обвинуваченої ОСОБА_8 та прокурора Київської міської прокуратури ОСОБА_5 , колегія суддів приходить до наступних висновків.

У відповідності з ч. 1 ст. 405 КПК України, апеляційний розгляд здійснюється згідно з правилами судового розгляду в суді першої інстанції з урахуванням особливостей, передбачених главою 31 КПК України.

За змістом ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Разом із цим, відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Враховуючи особу обвинуваченої ОСОБА_8 , а також те, що вона обвинувачується, зокрема, у вчиненні особливо тяжкого корисливого злочину, наявні у справі докази вчинення нею кримінально-караних діянь, перевірка яких, на предмет належності, допустимості та достовірності, апеляційним судом ще не розпочата, та з огляду на те, що судом першої інстанції ухвалений обвинувальний вирок і ОСОБА_8 , розуміючи невідворотність, у разі відхилення її апеляційної скарги, призначеного покарання, яке пов`язане виключно з реальним і тривалим його відбуванням, може переховуватися від суду, колегія суддів приходить до висновку, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить виконання обвинуваченою ОСОБА_8 процесуальних обов`язків, бо ризик втечі на даний час не зменшився, а тим більше в умовах воєнного стану, введеного в Україні 24.02.2022 Указом Президента України №64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, і який триває по цей час, що вказує на необхідність продовження раніше обраного стосовно обвинуваченої ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Наведені ж під час апеляційного розгляду захисником ОСОБА_7 дані про особу обвинуваченої ОСОБА_8 , самі по собі не дозволяють зробити висновок про те, що можливість уникнення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, може бути досягнута шляхом застосування до неї іншого, більш м'якого запобіжного заходу.

Відповідно до статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, нікого не може бути позбавлено свободи, окрім законного ув`язнення особи після засудження її компетентним судом. У справі «Руслан Яковенко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що підсудний вважається таким, що перебуває під вартою «після засудження компетентним судом» у розумінні підпункту «а» пункту 1 статті 5 Конвенції, з моменту оголошення вироку судом першої інстанції, навіть якщо він ще не набрав законної сили і його можна оскаржити.

Оскільки строк дії запобіжного заходу обраного Верховним Судом стосовно ОСОБА_8 закінчується 03.02.2024 року, а розглянути кримінальне провадження у вказаний строк неможливо з огляду на те, що з Верховного Суду на новий апеляційний розгляд за апеляційною скаргою обвинуваченої воно надійшло до Київського апеляційного суду лише 19.12.2023 року, та враховуючи, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 532 КПК України вирок суду першої інстанції, в даному випадку вирок Святошинського районного суду м. Києва від 03 листопада 2021 року стосовно ОСОБА_8 , не набрав законної сили, колегія суддів вважає, що запобіжний захід у вигляді тримання обвинуваченої ОСОБА_8 під вартою повинен продовжуватися не на певний час, як це передбачено під час судового розгляду в суді першої інстанції, а до вступу оскаржуваного вироку в законну силу, тобто до ухвалення рішення судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

За таких обставин, з метою забезпечення апеляційного перегляду справи, як складової кримінального провадження, з урахуванням ризику переховування обвинуваченої ОСОБА_8 від суду, під тиском тягаря можливого відбування покарання, призначеного за вчинення нетяжкого та особливо тяжкого злочинів, клопотання прокурора Київської міської прокуратури ОСОБА_5 про продовження обвинуваченій ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили підлягає задоволенню, а клопотання обвинуваченої ОСОБА_8 про зміну їй запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт в нічний період доби слід залишити без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 331, 405 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Клопотання обвинуваченої ОСОБА_8 про зміну їй запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт в нічний період доби - залишити без задоволення.

Клопотання прокурора Київської міської прокуратури ОСОБА_5 про продовження обвинуваченій ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили - задовольнити.

Продовжити обвинуваченій ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком Святошинського районного суду м. Києва від 03 листопада 2021 року законної сили, тобто до ухвалення рішення судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду, та утримувати ОСОБА_8 під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор».

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

______________________ ____________________ __________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3