Провадження: № 1-кп/484/80/24
Справа: № 484/2409/23
Вирок

іменем України

10.01.2024 року м. Первомайськ

Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Первомайська кримінальне провадження № 0000285 від 06.03.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Первомайська Миколаївської області, громадянина України, з середньо - спеціальною освітою, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який на момент вчинення кримінального правопорушення проходив військову службу за мобілізацією на посаді номер обслуги 1 артилерійського взводу 1 артилерійської батареї 1 артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», в силу ст.89 КК України не судимий, учасник бойових дій

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ст. 407 ч.5 КК України.

За участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

адвоката ОСОБА_5

встановив

27.02.2022 року відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 27.02.2022 року за № 876 ОСОБА_3 призвано на військову службу за мобілізацією та направлено до військової частини НОМЕР_1 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 28.02.2022 № 42(по стройовій частині) ОСОБА_3 призначено на посаду номер обслуги 1 артилерійського взводу 1 артилерійської батареї 1 артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 та зараховано до списків особового складу вказаної військової частини, поставлено на всі види забезпечення, із одночасним присвоєнням первинного військового звання рядового складу «солдат», визначено таким, що справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

Згідно положень п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Відтак, з 27.02.2022, тобто з моменту відправлення ОСОБА_3 до військової частини НОМЕР_1 з ІНФОРМАЦІЯ_3 , останній набув статусу військовослужбовця особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку проходження військової служби.

Відповідно до ст. 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період це час, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно із ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період це час період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Таким чином, з 17.03.2014 по теперішній час в Україні діє особливий період.

Указом Президента України «Про введення в України воєнного стану» № 64/2022 від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан.

Указ затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 2102-IX від 24.02.2022.

З моменту видання Президентом України Указу «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24.02.2022 на території України почав діяти воєнний стан, який триває дотепер.

Згідно п.п. 1, 3 ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Про особливий період несення військової служби та порядок проходження військової служби в умовах воєнного стану солдату ОСОБА_3 достеменно було відомо і до часу самовільного залишення місця служби останній дотримувався встановленого порядку несення служби та виконував покладені на нього завдання.

Проходячи військову службу, солдат ОСОБА_3 відповідно до вимог ст.ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст.ст. 9, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 2-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати йому за посадою та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.

Однак, діючи в порушення вимог вищезазначених нормативних актів, солдат ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні умисного військового злочину проти встановленого порядку несення військової служби за наступних обставин.

Так, 20.12.2022 приблизно о 20 год. 00 хв. солдат ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації та проходячи військову службу на посаді номер обслуги 1 артилерійського взводу 1 артилерійської батареї 1 артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , діючи умисно, всупереч вищезазначених вимог закону, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків в умовах воєнного стану, самовільно залишив тимчасове місце дислокації окремого підрозділу військової частини НОМЕР_1 , що на той час перебував за адресою: АДРЕСА_2 та перебував поза його межами, за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 та в інших місцях, де проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, приховуючи свою належність до Збройних Сил України, не повідомляючи про себе органам військового управління та правоохоронним органам як про військовослужбовця, який самовільно залишив місце служби.

28.04.2023 о 14 год. 00 хв. солдат ОСОБА_3 добровільно прибув до Первомайського відділу Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону та повідомив про себе як про військовослужбовця, який ухиляється від військової служби.

Таким чином, солдат ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України самовільне залишення місця служби військовослужбовцем (крім строкової служби), вчинене в умовах воєнного стану.

Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав себе винним у пред`явленому обвинуваченні, ніякі фактичні обставини справи не оспорював, просив суворо не карати його.

Ніхто з учасників процесу ніякі фактичні обставини справи не оспорював, тому судом не досліджувались всі докази щодо цих обставин відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України.

Крім визнання вини ОСОБА_3 , його вина підтверджена наданими та дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами наданими стороною обвинувачення, а саме: витягом єдиного реєстру досудових розслідувань; повідомленням про кримінальне правопорушення командира в/ч НОМЕР_1 від 06.02.2023 року; рапортом т.в.о. начальника штабу першого заступника командира в/ч НОМЕР_1 ; витягом з наказу від 21.12.2022 року № 2201 про призначення службового розслідування; актом службового розслідування; наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 09.01.2023 року № 34 «Про оголошення результатів службового розслідування та покарання винних»; витягом з наказу ;42 від 27.02.2022 року про постановлення на продовольче забезпечення та прийняття на посаду до в/ч НОМЕР_1 солдата ОСОБА_3 ; витягом з наказу від 20.12.2022 року №338 В/ч НОМЕР_1 ; довідкою військово-лікарської комісії від 26.02.2022 року; довідкою в/ч НОМЕР_1 від 28.04.2023 року, що ОСОБА_3 до розташування в/ч після 20.12.2022 року не повертався та з рапортом про звільнення також не звертався; заявою ОСОБА_3 , про те, що він дійсно самовільно залишив в/ч НОМЕР_1 20.12.2022 року чим вчинив самовільне залишення частини.

Таким чином вина ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого злочину доведена. Його дії правильно кваліфіковані за ст. 407 ч5 КК України.

Обираючи вид та міру покарання ОСОБА_3 суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким, а також данні про особу винного, який повністю визнав себе винним, розкаявся у вчиненому, має постійне місце проживання, проживає з матір`ю, є учасником бойових дій, раніше не судимий, активно сприяв розкриттю злочину, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, в судовому засідання виявив бажання продовжити військову службу.

Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання суд визнає повне визнання своєї провини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які б відповідно до ст. 67 КК України обтяжували покарання, судом не встановлено.

У відповідності до статті 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням даних про особу винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Як вбачається із матеріалів справи, обвинувачений ОСОБА_3 щиро розкаявся у вчиненому, сприяв розкриттю кримінального правопорушення, є учасником бойових дій, позитивно характеризується, виявив бажання продовжити військову службу, що з урахуванням конкретних обставин справи, істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення.

За таких умов, враховуючи вище наведені дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання щире каяття та активне сприяння у розслідуванні вчиненого злочину, вважає за необхідне призначити покарання, яке буде необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження скоєння ним нових злочинів, а саме покарання у виді позбавлення волі із застосуванням положень ст. 69 КК України. Крім того, враховуючи, що обвинувачений є військовослужбовцем який проходить військову службу за мобілізацією, є учасником бойових дій, суд вважає за можливе замінити позбавлення волі на тримання у дисциплінарному батальйоні та той же строк відповідно до ст. 62 КК України. Таке покарання буде необхідне і достатнє для виправлення та запобігання вчинення обвинуваченим ОСОБА_3 нових злочинів в умовах воєнного стану.

Судові витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд

ухвалив

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинувачені за ст. 407 ч.5 КК України та призначити йому покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України 2 (два) роки позбавлення волі.

На підставі ст. 62 КК України замінити позбавлення волі ОСОБА_3 на 2 (два) роки тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців.

Строк відбування покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Апеляційну скаргу може бути подано до Миколаївського апеляційного суду через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя