Справа № 601/213/24
Провадження № 1-кс/601/67/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2024 року місто Кременець

Слідчий суддя Кременецького районного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчої ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кременець в режимі відеоконференції клопотання старшого слідчого СВ Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 , яке погоджено прокурором Тернопільської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Білокриниця Кременецького району, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, неодруженого, на утриманні дітей немає, раніше не судимого, військовослужбовця, старшого механіка-водія роти в/ч НОМЕР_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.194, ч.1 ст.263 КК України,

ВСТАНОВИВ:

18.01.2024 старший слідчий СВ Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_8 за погодженням із прокурором Тернопільської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_9 звернулася до слідчого судді із клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0000040 від 16.01.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194, ч.1 ст.263 КК України.

Клопотання мотивоване тим, що в середині грудня 2023 року (точного часу, місця та обставин досудовим розслідуванням не встановлено) діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, не маючи передбаченого Законом дозволу, всупереч вимог п.8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Національну поліцію» за № 901-VIII від 23 грудня 2015 року, Постанови Верховної Ради України за № 2471- XII від 17.06.1992 «Про право власності на окремі види майна», Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12.10.1992р. та Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання обліку, перевезення та використання вогнепальної зброї, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими та аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС № 622 від 21.08.1998 року, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Білокриниця Кременецького району Тернопільської області, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 та фактично проживаючий у АДРЕСА_2 , придбав бойову гранату Ф-1, яку переніс до місця своєї реєстрації, що за адресою: АДРЕСА_1 , та залишивши в одній із кімнат будинку, зберігав її без передбаченого законом дозволу до 15 січня 2024 року.

16 січня 2024 року приблизно о 22 годині 00 хв. (точного часу досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_6 , перебуваючи біля приміщення старостинського округу, що розташоване за адресою: вул. Шевченка, 4, с. Білокриниця, Кременецького району Тернопільської області, прикріпив бойову гранату Ф-1 до ручки вхідних дверей приміщення та привів у дію, шляхом підриву.

Крім цього, досудовим розслідуванням встановлено, що 16 січня 2024 року приблизно о 22 годині 00 хв. (точного часу досудовим розслідуванням не встановлено), у громадянина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Білокриниця Кременецького району Тернопільської області, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 та фактично проживаючого у АДРЕСА_2 (надалі ОСОБА_6 ), коли він перебував поблизу приміщення старостинського округу, що розташоване за адресою: вул. Шевченка, 4, с. Білокриниця, Кременецького району Тернопільської області, виник злочинний умисел, спрямований на умисне знищення будівлі шляхом вибуху.

Так, 16 січня 2024 року приблизно о 22 годині 00 хв. (точного часу досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_6 , маючи заздалегідь приготований пристрій, а саме ручну гранату дистанційної дії, прикріпив її до ручки вхідних дверей приміщення старостинського округу, попередньо привівши у бойову готовність, маючи намір знищити.

У подальшому внаслідок дій ОСОБА_6 відбувся вибух, після чого останній залишив місце вчинення злочину, не вживши будь-яких заходів для локалізації пожежі.

Від вибуху пошкоджень зазнали вхідні та внутрішні двері, вікно, покриття підлоги та стеля приміщення старостинського округу.

Своїми умисними діями ОСОБА_10 спричинив Кременецькій міській територіальній громаді в особі Кременецької міської ради матеріальну шкоду в сумі 49 000 гривень.

17.01.2024 ОСОБА_6 затримано в порядку ст.208 КПК України та того ж дня о 17 год.45 хв. повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.194, ч.1 ст.263 КК України.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_6 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігти продовженню вчинення ним злочинної діяльності, його спробам переховуватися від органів досудового розслідування, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Крім цього ОСОБА_6 вчинив кримінальні правопорушення, які становлять суспільну небезпеку, і за найтяжчий з них законом передбаченого покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років.

Підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді під вартою до ОСОБА_6 є те, що він обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.194, ч.1 ст.263 КК України, а також встановлено обставини, які виправдовують даний запобіжний захід та підтверджують наявність зазначених ризиків.

Розгляд клопотання розпочатий за минуванням трьох годин з часу вручення підозрюваному ОСОБА_6 копії клопотання та матеріалів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання.

В судовому засіданні прокурор підтримав вимоги клопотання, посилаючись на зазначені в клопотанні слідчого підстави, просив застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Інший запобіжний захід в цьому кримінальному провадженні не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Слідча ОСОБА_8 в судовому засіданні підтримала подане клопотання та просила його задоволити.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував відносно задоволення клопотання, посилаючись на недоведеність наведених слідчим у клопотанні ризиків, пояснив, що ОСОБА_6 не переховуватиметься від слідства, суду та забезпечить належну процесуальну поведінку. За наведеного захисник просив суд застосування щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобово домашнього арешту.

Підозрюваний ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримав думку свого захисника ОСОБА_5 ..

Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши додані до клопотання документи, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання слідчого, з таких підстав.

Розділ ІІ Кримінального процесуального кодексу України визначає, що з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи забезпечення цього провадження. До заходів забезпечення згідно з п. 9 ч. 2 ст. 131 цього кодексу віднесені також запобіжні заходи.

Згідно з ч. 1 ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

Згідно ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч.2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншими чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Запобіжні заходи під час досудового розслідування можуть застосовуватися до особи, яка набула процесуального статусу підозрюваного.

Підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому ст. 276-279 КПК України, повідомлено про підозру; особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення; або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень (ч. 1 ст. 42 КПК України).

Слідчий суддя встановив, що Кременецьким РВП ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000040 від 16.01.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.194, ч.1 ст.263 КК України.

17.01.2024 відносно ОСОБА_6 складено повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.194, ч.1 ст.263 КК України, яке останній отримав 17.01.2024, що вбачається із власноручного підпису ОСОБА_6 .

Отже, у відповідності до вимог ст. 42 КПК України ОСОБА_6 має статус підозрюваного у цьому кримінальному провадженні і щодо нього може вирішуватися питання про застосування запобіжного заходу.

За відсутності заперечень щодо процесуального статусу підозрюваного при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу дослідженню підлягають чотири групи обставин:

-чи наявна обґрунтована підозра у вчиненні особою кримінального правопорушення;

-чи наявні ризики кримінального провадження;

-чи наявні відомості на переконання того, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам кримінального провадження;

-індивідуальні обставини підозрюваного, передбачені статтею 178 КПК України.

Отже, при вирішенні поставленого питання слідчому судді належить дослідити кожен із зазначених критеріїв в їх взаємозв`язку.

Щодо обґрунтованості підозри.

Згідно зі ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Оскільки чинне законодавство не розкриває поняття обґрунтованої підозри, враховуючи ст. 8, 9 КПК України, слід керуватися позиціями Європейського суду з прав людини. З точки зору практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри - це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182). При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи (рішення у справі Murrаy v.United Kingdom , 14310/88, 28.10.1994, п. 55).

В цьому кримінальному провадженні йдеться про причетність ОСОБА_6 до кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.194, ч.1 ст.263 КК України, а саме в умисному знищенні чужого майна, вчиненому шляхом вибуху та у придбанні, носінні, зберіганні вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу.

Долучені до клопотання матеріали свідчать про обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_6 у кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.194, ч.1 ст.263 КК України, а саме це підтверджує: витяг з ЄРДР №0000040 від 16.01.2024; протоколи обшуку від 16.01.2024, довідка Кременецького РК БТІ від 17.01.2024, інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, заява ОСОБА_11 від 16.01.2024, протокол огляду місця події від 16.01.2024, акт перевірки об`єкта на наявність вибухових матеріалів від 16.01.2024, акт про застосування службового собаки від 16.01.2024, протокол допиту представника потерпілого від 17.01.2024, протокол допиту свідка ОСОБА_12 від 16.01.2024, протокол допиту свідка ОСОБА_13 від 16.01.2024, протокол допиту свідка ОСОБА_14 від 16.01.2024, протокол допиту свідка ОСОБА_15 від 16.01.2024, протокол допиту свідка ОСОБА_16 від 16.01.2024, письмові пояснення ОСОБА_17 , протокол допиту свідка ОСОБА_18 від 16.01.2024, постанова про об`єднання матеріалів досудових розслідувань від 17.01.2024, протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 17.01.2024, протокол допиту свідка ОСОБА_19 від 17.01.2024, протокол допиту свідка ОСОБА_20 від 16.01.2024, постанова про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 16.01.2024, протокол огляду відеозаписів від 17.01.2024, протокол допиту свідка ОСОБА_21 від 17.01.2024, протокол допиту свідка ОСОБА_22 від 17.01.2024, протокол огляду телефону від 17.01.2024, повідомлення ІНФОРМАЦІЯ_2 від 17.01.2024, повідомлення про підозру від 17.01.2024, протокол допиту підозрюваного від 17.01.2024.

Повідомлена ОСОБА_6 підозра є обґрунтованою, вона ґрунтується на відомостях, що об`єктивно пов`язують підозрюваного із вчиненими кримінальними правопорушеннями.

Досліджені матеріали у взаємному зв`язку з обставинами кримінального правопорушення дають слідчому судді підстави дійти до висновку про наявність обґрунтованої підозри.

Необхідно зауважити, що на даному етапі провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, винуватість чи невинуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою (за стандартом "обґрунтованої підозри") для застосування щодо неї запобіжного заходу.

Щодо ризиків кримінального провадження.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що підозрюваний однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу або в майбутньому. Отже ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення вірогідності їх здійснення.

Як обов`язковий критерій застосування запобіжного заходу ризик кримінального провадження має прогностичний характер, його визначення у конкретний проміжок часу спрямоване на усунення негативного впливу на кримінальне провадження в майбутньому. Безумовно, наявність заявлених ризиків має обґрунтовуватися. Однак, в переважній більшості випадків, враховуючи їх вірогідний характер, класичні категорії доказування, притаманні судовому розгляду, при їх обґрунтуванні не застосовуються. При встановленні ризиків кримінального провадження слідчий суддя застосовує стандарт достатності підстав вважати, що підозрюваний може вдатися до дій на шкоду кримінальному провадженню. Оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, слідчий суддя має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

На переконання сторони обвинувачення, в цьому провадженні існують ризики, що підозрюваний може:

-переховуватися від органів досудового розслідування та суду;

-незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні;

-перешкоджати кримінальному правопорушенню іншим чином;

-вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється.

Серед ризиків, які передбачені ст. 177 КПК України та які знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, є ризик переховування підозрюваного ОСОБА_6 від органів досудового розслідування та суду, який передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України.

Так, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.194, ч.1 ст.263 КК України. Санкції відповідних частин статтей відносить інкриміновані злочини до тяжких і передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк до десяти років.

Досудове розслідування, як процедура, пов`язана з притягненням особи до відповідальності, не є статичним, що обумовлює можливість непрогнозованої зміни поведінки такої особи. Адже співставлення можливих негативних для підозрюваного наслідків переховування у вигляді його потенційного ув`язнення у невизначеному майбутньому, із можливим засудженням до покарання у виді позбавлення волі у перспективі робить цей ризик достатньо високим.

Відомостей про міцні соціальні зв`язки підозрюваного, яких було б достатньо для утримання підозрюваного в місці його проживання, слідчому судді не надані.

Отже, оцінюючи можливість підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування, слідчий суддя вважає такі дії вірогідними в будь-який момент кримінального провадження. Співставлення можливих негативних для підозрюваного наслідків переховування у вигляді його можливого ув`язнення у невизначеному майбутньому з засудженням до покарання у виді позбавлення волі у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим.

При встановленні наявності ризику незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні, тобто ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України, слідчий суддя враховує встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).

За таких обставин, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

При цьому, є достатні підстави вважати, що перебування у статусі підозрюваного може викликати у ОСОБА_6 активні дії щодо впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Разом з тим, слідчий суддя приходить до висновку, що існування ризику перешкоджати кримінальному правадженню іншим чином, та вчинити інше кримінальне правопорушення, які також заявлені слідчим у клопотанні, не знайшли свого підтвердження за результатами розгляду цього клопотання слідчим суддею.

За таких обставин, слідчий суддя приходить до переконання про наявність двох ризиків кримінального провадження, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий у клопотанні та прокурор у судовому засіданні. Отже, на даному етапі кримінального провадження застосування запобіжного заходу є об`єктивно необхідним з метою дієвості відповідного кримінального провадження.

Щодо індивідуальних обставин підозрюваного відповідно до ст. 178 КПК

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності додаткові обставини, відповідно до ст. 178 КПК України.

Дослідивши надані сторонами кримінального провадження відомості, слідчий суддя під час обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу враховує такі обставини:

- надані відомості свідчать про вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.194, ч.1 ст.263 КК України;

- інкриміновані кримінальні правопорушення КК України відноситься до тяжких і у разі визнання підозрюваного винуватим йому загрожує покарання у виді позбавлення волі до десяти років;

- станом на сьогоднішній день ОСОБА_6 виповнилося 26 повних років, згідно довідки №71/02-27 від 17.01.2024 ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності не притягувався, скарг на нього в Кременецьку міську раду не надходило;

- підозрюваний неодружений, дітей немає;

- ОСОБА_6 військовослужбовець Збройних сил України в/ч НОМЕР_1 ;

- відомостей про майновий стан підозрюваного слідчому судді не надано;

- підозрюваний ОСОБА_6 раніше не судимий.

- підозрюваний ОСОБА_6 згідно довідки КНП «Кременецька опорна лікарня» Кременецької міської ради №123 від 17.01.2024 на обліку в лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває;

- згідно довідки військово-лікарської комісії КНП «Міська лікарня №9» Запорізької міської ради від 11.12.2023 підозрюваному ОСОБА_6 поставлено діагноз: вибухова травма (15.11.2023): акубаротравматичне ураження вух з травматичними розривами барабанної перетинки зліва, з тимчасовим порушенням функції;

Щодо застосування запобіжного заходу у виді взяття під варту.

Згідно ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що в разі обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний, обвинувачений може ухилитися від слідства або суду, знищити речові докази, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність. При цьому суд повинен врахувати обставини, які вказані в ст. 178 КПК України.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою не може бути застосовано, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Санкція ч.2 ст.194, ч.1 ст.263 КК України, які інкримінуються ОСОБА_6 , передбачають покарання у виді позбавлення волі до десяти років, що обумовлює можливість застосування запобіжного заходу взяття під варту.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя приходить до висновку про те, що підстави і обставини, які зазначені в клопотанні слідчого, є достатньо обґрунтованими, вони вказують на те, що слідчий та прокурор в повному обсязі довели суду обставини, які виправдовують обмеження права підозрюваного ОСОБА_6 на свободу.

Щодо застосування менш суворого запобіжного заходу

Згідно ч. 1 ст. 176 КПК України встановлена відповідна ієрархія запобіжних заходів від найбільш м`якого (особисте зобов`язання) до найбільш суворого (тримання під вартою).

В свою чергу, тримання під вартою по встановленій ч. 1 ст. 176 КПК України ієрархії тяжкості запобіжних заходів є найбільш суворим заходом. За встановлених обставин слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, і що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є необхідним і таким, що забезпечить на даному етапі досудового розслідування виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, що зможе запобігти встановленим ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

При прийнятті рішення слідчий суддя також враховує, що відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства ( Летельє проти Франції ).

При цьому слідчий суддя, враховує, що Європейський суд з прав людини у справі Ілійков проти Болгарії зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів. У справі Летельє проти Франції вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про задоволення клопотання слідчого та необхідність застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Даний вид запобіжного заходу є співмірним з існуючими ризиками, відповідає даним про особу підозрюваного ОСОБА_6 та тяжкості пред`явленої йому підозри, зможе у повній мірі забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків та унеможливить настання ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Будь-яких обставин, які б свідчили про неможливість перебування ОСОБА_6 під вартою не наведено, будь-яких медичних висновків, які б засвідчували факт неможливості тримання ОСОБА_6 під вартою за станом здоров`я, слідчому судді не надано.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 , слідчий суддя своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

У зв`язку з цим слідчий суддя враховує, мотив та спосіб ймовірного вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, наявність реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистості.

На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого, погоджене прокурором, необхідно задовольнити і застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів.

Розмір застави.

За змістом ч.3 ст.183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

Згідно ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до п.2 ч.5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При визначенні ОСОБА_6 альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, слідчий суддя відповідно до ст.ст. 182, 183 КПК України враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні.

Враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, матеріальне становище підозрюваного, тяжкість правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , слідчий суддя вважає, що застава у розмірі сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, зможе забезпечити виконання ОСОБА_23 покладених на нього обов`язків.

Окрім цього, слідчий суддя вважає за необхідне відповідно до норм ч. 3 ст. 183 КПК України, у разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_6 обов`язки, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

За таких обставин, клопотання слідчого підлягає задоволенню.

Окремо слід зауважити, що згідно зі ст. 198 КПК України висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

Керуючись ст.ст.177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 205, 372, 395 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_5 про обрання запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту відмовити.

Клопотання старшого слідчого СВ Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 , яке погоджено прокурором Тернопільської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 - задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Білокриниця, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.194, ч.1 ст.263 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 23 год. 59 хв. 13 березня 2024 року.

Одночасно для забезпечення виконання ОСОБА_6 обов`язків, визначених КПК України, визначити заставу в розмірі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 121 120 (сто двадцять одну тисячу сто двадцять) гривень 00 копійок, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на наступний депозитний рахунок: код отримувача (код за ; Банк отримувача ДКСУ м. Київ; код банку отримувача (МФО) 820172; рахунок отримувача UA0003454; призначення платежу: застава за ОСОБА_6 у справі №601/213/24; провадження №1-кс/601/67/2024 згідно ухвали слідчого судді Кременецького районного суду Тернопільської області від 19.01.2024.

У разі внесення застави у визначеному слідчим суддею розмірі вважається, що до підозрюваного обрано запобіжний захід у виді застави.

Роз`яснити, що підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_6 наступні обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України:

- прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожним їх викликом, вимогою за визначеною ними періодичністю;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання в органи ДМС України свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного ОСОБА_6 з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Роз`яснити підозрюваному та заставодавцю, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава може бути звернута в дохід держави.

Термін дії ухвали та обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити до 23 год. 59 хв. 13 березня 2024 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним в той же строк, але з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Повний текст ухвали складено та проголошено 22.01.2024 о 12 год. 00 хв.

Слідчий суддя: ОСОБА_1