Справа № 192/1473/23
Провадження № 1-кп/192/50/24
У Х В А Л А

29 січня 2024 року Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Солоне Солонянського району Дніпропетровської області кримінальне провадження №0000446, відомості про що внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04 липня 2023 року відносно

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпропетровськ, мешкає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , відомості про працевлаштування відсутні, має повну середню освіту, не одружений, має на утриманні шістьох малолітніх дітей, громадянин України, не військовозобов`язаний, раніше судимий згідно вироку Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 лютого 2020 року за ч. 2 ст. 186 КК України, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі; звільнився по відбуттю строку покарання 01 грудня 2022 року,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

Під час судового розгляду кримінального провадження №0000446, відомості про що внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04 липня 2023 року відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, судом було встановлено, що про вчинення злочину органи досудового розслідування повідомила ОСОБА_6 , яка будучи допитаною в судовому засіданні в якості потерпілої зазначила, що не вважає себе потерпілою у зв`язку з тим, що не являється власницею викраденого майна, оскільки конвектор належить її брату ОСОБА_5 (а.с. 93).

У зв`язку з такими показаннями ОСОБА_6 ухвалою від 10 жовтня 2023 року ОСОБА_5 було визнано потерпілим в даному кримінальному провадженні (а.с.143).

ОСОБА_5 29 січня 2024 року в судому засіданні змінив свої показання, надані в якості свідка та потерпілого, згідно яких він надав начебто дозвіл ОСОБА_3 на продаж конвектора та отримав від нього частину грошових коштів за продаж конвектора

У судовому засіданні 29 січня 2024 року ОСОБА_5 повідомив суд, що не надав такого дозволу та не отримував грошові кошти за продаж конвектора, а раніше надав неправдиві показання.

Суд вважає, що таким чином ОСОБА_5 ввів суд в оману надавши завідомо неправдиві показання будучи допитаним по даному кримінальному провадженню як в якості свідка, так і в якості потерпілого, які поєднані з обвинуваченням у тяжкому злочині, або зі штучним створенням доказів захисту.

Відповідно до ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтвердженні доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Обов`язок, за наявності на те підстав, звертати увагу державних органів, громадських організацій або посадових осіб на встановлені по справі факти порушення закону, причини і умови, що сприяли вчиненню злочину і вимагають вжиття відповідних заходів, або виявленні порушення прав громадян та інші порушення закону, допущені при провадженні дізнання, досудового слідства або при розгляді справи нижчестоящим судом, покладався КПК 1960 року на суд шляхом винесення окремої ухвали чи постанови.

Чинний КПК не урегульовує питання постановлення такого виду судових рішень, як то окрема ухвала чи постанова, які би надавали можливість суду звертатися до державних органів, посадових чи службових осіб з метою належного реагування на встановлені у ході судового розгляду порушення закону, прав і основоположних свобод людини органом досудового розслідування чи судом нижчестоящої інстанції.

Єдиним випадком коли чинний КПК прямо передбачає постановлення окремих ухвал є наявність процесуальних підстав, визначених у статті 378 цього Кодексу.

Кримінальні процесуальні рішення це правозастосовні акти уповноважених державних органів або посадових осіб, виражені у встановленій законом процесуальній формі та прийняті у межах їх компетенції у передбаченому законом порядку. Вони виражають владні волевиявлення про дії та спрямовані на виконання завдань кримінального провадження.

Відповідно до пункту 10 частини 1 статті 3 КПК кримінальне провадження - це досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Отже, системне та телеогічне (цільове) тлумачення норм, закріплених у пункті 10 частини 1 статті 3, статтях 91, 110, 369, 371, 372 та 419 КПК дає змогу дійти висновку про те, що рішення судів будь-якої інстанції приймаються у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, спрямовані на досягнення завдань кримінального провадження, постановлені або ухвалені в межах судового розгляду, встановлених для відповідного виду провадження.

Тобто, процесуальні рішення ухвалюються для встановлення і закріплення кримінальними процесуальними засобами ознак вчиненого кримінального правопорушення, доведеності винуватості (невинуватості) осіб, які його вчинили під час кримінального провадження, інших обставин, передбачених статтею 91 КПК, а також задля забезпечення кримінального провадження.

Верховний Суд в постанові від 14 червня 2021 року у справі № 686/9636/18 зазначив, що вбачає за можливе ухвалення рішень, які не пов`язані із суттю кримінального провадження або з його забезпеченням. Проте, постановлення таких ухвал має зумовлюватися позитивним впливом на ефективність здійснення правосуддя у конкретному кримінальному провадженні та забезпеченням конституційного права на судовий захист, гарантований статтею 55 Конституції України. Також Верховний Суд зробив висновок, що згідно з приписами статей 369, 418 КПК суд апеляційної інстанції за наявності відповідних підстав має процесуальні повноваження для постановлення ухвал, які не вирішують справи по суті, однак звертають увагу уповноважених органів на встановлені у кримінальному провадженні факти порушення закону, які потребують вжиття належних заходів реагування.

Так, під час розгляду кримінального провадження судом було встановлено, що потерпілий ОСОБА_5 ввів суд в оману надаючи неправдиві показання, про що він повідомив особисто в судовому засіданні 29 січня 2024 року.

Тому суд вважає за необхідне повідомити керівника Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра про вказаний факт з метою прийняття процесуального рішення про початок досудового розслідування в порядку передбаченому статтею 214 КПК України за фактомнадання ОСОБА_5 завідомо неправдивих показань свідка, потерпілого, поєднані з обвинуваченням у тяжкому злочині, або зі штучним створенням доказів обвинувачення чи захисту.

Керуючись ст. ст. 369-372 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Повідомити керівника Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра про надання ОСОБА_5 завідомо неправдивих показань свідка, потерпілого, поєднані з обвинуваченням у тяжкому злочині, або зі штучним створенням доказів обвинувачення чи захисту під час судового розгляду кримінального провадження №0000446, відомості про що внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04 липня 2023 року відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України з метою прийняття процесуального рішення про початок досудового розслідування в порядку передбаченому статтею 214 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1