ПРИМОРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ1
УХВАЛА

28 грудня 2023 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3

захисників - ОСОБА_4 , ОСОБА_5

обвинувачених - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у виді нічного домашнього арешту строком на два місяці до обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст. 190, ч.2 ст.15, ч.4 ст. 190, ч.3 ст. 358 КК України, у скоєнні кримінальних проступків, передбачених ч.2 ст. 28, ч.4 ст. 358 КК України, ОСОБА_8 , у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст. 15, ч.4 ст. 190, ч. 3 ст. 358 КК України, у скоєнні кримінальних проступків, передбачених ч.2 ст.28, ч.4 ст. 358 КК України, та клопотання захисника ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_10 та ОСОБА_11 про зняття арешту та повернення речей власнику, -

встановив:

В провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебуває кримінальне провадження № 0000864 від 19.12.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст. 190, ч.2 ст.15, ч.4 ст. 190, ч.3 ст. 358 КК України, у скоєнні кримінальних проступків, передбачених ч.2 ст. 28, ч.4 ст. 358 КК України, ОСОБА_8 , у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст. 15, ч.4 ст. 190, ч. 3 ст. 358 КК України, у скоєнні кримінальних проступків, передбачених ч.2 ст.28, ч.4 ст. 358 КК України.

Прокурором подані клопотання про продовження запобіжного заходу до кожного з обвинувачених запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту. В обґрунтування заявлених клопотань прокурор зазначив, що ризики, які були підставою для застосування запобіжного заходу до кожного з обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не зникли та існувати не перестали.

В судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 та їх захисники ОСОБА_4 і ОСОБА_5 заперечили проти задоволення клопотань прокурора. При цьому, захисник ОСОБА_4 заперечували проти задоволення клопотання прокурора про застосування домашнього арешту до обвинувачених, зазначивши, що вони раніше до кримінальної відповідальності не притягувались, процесуальні обов`язки не порушували, одружені, мають соціальні зв`язки, працюють. Захисники ОСОБА_4 та ОСОБА_5 просили обрати обвинуваченим запобіжний захід у виді особистого зобов`язання або змінити час перебування під домашнім арештом.

Разом з цим, до суду надійшли клопотання захисника ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_10 та ОСОБА_11 про зняття арешту та повернення речей власнику, які він мотивував тим, що в подальшому в застосуванні накладення арешту відпала потреба та арешти накладені не обґрунтовано. Просив скасувати арешт накладений на телефон «Iphone 13 Pro» та мобільний телефон марки «Samsung», який належить ОСОБА_10 та скасувати арешт, накладений на «IPhone 14 Pro» із сім-карткою мобільного оператора ТОВ «лайфселл» із номером НОМЕР_1 та ноутбук марки «ASUS», модель: X509YB-BQ077, який належить ОСОБА_11 , що було підтримано обвинуваченим ОСОБА_8 .

Прокурор вважав за можливе задовольнити частково клопотання захисника ОСОБА_9 про скасування арештів, а саме повернути ноутбук марки «ASUS», модель: X509YB-BQ077, який належить ОСОБА_11 , в іншій частині вважав клопотання необґрунтованим та просив відмовити у його задоволенні.

Обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , захисник ОСОБА_5 підтримали клопотання захисника ОСОБА_9 .

Заслухавши думку учасників судового провадження, суд приходить до наступних висновків.

За змістом ст.181 КПК України, якими суд керується в силу положеньч.2 ст.331 КПК, суд може продовжити строк тримання особи під домашнім арештом, якщо прокурор доведе, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під домашнім арештом, а також, що є наявними обставин, які перешкоджають завершенню кримінального провадження до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під домашнім арештом.

Згідно ч.1 ст.177 КПК метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема, переховуватися від суду.

Згідно з вимогами ст.181 КПК домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного, обвинуваченого. Строк дії ухвали про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

При вирішенні клопотання прокурора про продовження до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді домашнього арешту, суд оцінює тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим у злочинах, у вчиненні яких він обвинувачується, за одне з яких (в редакції на момент вчинення інкримінованого злочину), передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, вік та стан здоров`я обвинуваченого.

Зазначені обставини свідчать про існування ризику можливого переховування обвинуваченого ОСОБА_6 від суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Крім того, судом враховується, що судовий розгляд у даному кримінальному проваджені ще не розпочатий, у зв`язку з чим судом згідно із засадою безпосередності дослідження показань, встановленої ст.23 КПК України, не допитаний сам обвинувачений, потерпілі, свідки, не досліджені письмові докази, отже існує ризик перешкоджання кримінальному провадженню.

Одночасно, суд, повторно вважає недоведеним ризик вчинення інших кримінальних правопорушень, оскільки прокурор мотивує вказаний ризик тим, що правоохоронними органами виявлено ознаки кримінального правопорушення в іншому провадженні, пов`язаного із заволодінням майна потерпілого ОСОБА_12 , однак прокурором не надано жодних підтверджуючих документів на підтвердження зазначеної інформації.

На підставі викладеного, суд погоджується з доводами прокурора щодо наявності ризиків передбачених п.п.1,3 ч. 1 ст.177 КПК, однак з врахуванням особи обвинуваченого ОСОБА_6 у сукупності з іншими обставинами, суд вважає за необхідне продовжити строк застосованого до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді нічного домашнього арешту на два місяці, у зв`язку з чим приходить висновку про задоволення клопотання прокурора відносно обвинуваченого ОСОБА_6 .

При вирішенні клопотання прокурора про продовження до обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді домашнього арешту, суд оцінює тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_8 у разі визнання його винуватим у злочинах, у вчиненні яких він обвинувачується, за одне з яких (в редакції на момент вчинення інкримінованого злочину, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, вік та стан здоров`я обвинуваченого.

Зазначені обставини свідчать про існування ризику можливого переховування обвинуваченого ОСОБА_8 від суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Крім того, судом враховується, що судовий розгляд у даному кримінальному проваджені ще не розпочатий, у зв`язку з чим судом згідно із засадою безпосередності дослідження показань, встановленої ст.23 КПК України, не допитаний сам обвинувачений, потерпілі, свідки, не досліджені письмові докази, отже існує ризик перешкоджання кримінальному провадженню.

Одночасно, суд вважає недоведеним ризик вчинення інших кримінальних правопорушень, оскільки прокурор мотивує вказаний ризик тим, що правоохоронними органами виявлено ознаки кримінального правопорушення, пов`язаного із заволодінням майна потерпілого ОСОБА_12 в іншому провадженні, однак прокурором не надано жодних підтверджуючих документів зазначеної інформації.

На підставі викладеного, суд погоджується з доводами прокурора щодо наявності ризиків передбачених п.п.1,3 ч. 1 ст.177 КПК, і з врахуванням особи обвинуваченого ОСОБА_8 у сукупності з іншими обставинами, вважає за необхідне продовжити строк застосованого до обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді нічного домашнього арешту на два місяці, у зв`язку з чим приходить висновку про задоволення клопотання прокурора відносно обвинуваченого ОСОБА_8 .

При вирішенні клопотання прокурора про продовження до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, суд оцінює тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим у злочинах, у вчиненні яких він обвинувачується, за одне з яких (в редакції на момент вчинення інкримінованого злочину, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, вік та стан здоров`я обвинуваченого.

Зазначені обставини свідчать про існування ризику можливого переховування обвинуваченого ОСОБА_7 від суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Крім того, судом враховується, що судовий розгляд у даному кримінальному проваджені ще не розпочатий, у зв`язку з чим судом згідно із засадою безпосередності дослідження показань, встановленої ст.23 КПК України, не допитаний сам обвинувачений, потерпілі, свідки, не досліджені письмові докази, отже існує ризик перешкоджання кримінальному провадженню.

Одночасно, суд вважає недоведеним ризик вчинення інших кримінальних правопорушень, оскільки прокурор мотивує вказаний ризик тим, що правоохоронними ознаками виявлено ознаки кримінального правопорушення, пов`язаного із заволодінням майна потерпілого ОСОБА_12 в іншому провадженні, однак прокурором не надано жодних підтверджуючих документів зазначеної інформації.

На підставі викладеного, суд погоджується з доводами прокурора щодо наявності ризиків передбачених п.п.1,3 ч. 1 ст.177 КПК, однак з врахуванням особи обвинуваченого ОСОБА_7 у сукупності з іншими обставинами, у зв`язку з чим вважає за необхідне продовжити строк застосованого до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді нічного домашнього арешту на два місяці, у зв`язку з чим приходить висновку про задоволення клопотання прокурора відносно обвинуваченого ОСОБА_7 .

Надаючи оцінку позиції сторони захисту щодо застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання до кожного з обвинувачених, судом повторно зазначається, що соціальні зв`язки кожного з обвинувачених та їх процесуальна поведінка беззаперечно мають істотне значення при вирішенні питання про вид запобіжного заходу, однак в даному випадку зазначені обставини не дають підстав для застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання кожному з обвинувачених, оскільки ризики негативної поведінки обвинувачених та небезпека наслідків такої поведінки, яка загрожує належній реалізації мети та досягнення завдань кримінального провадження, мають більш вагоме значення з точки зору публічного інтересу в контексті обставин, що обумовлюють необхідність застосування такого запобіжного заходу (перебуваючи на волі можуть переховатись від суду та здійснити вплив на потерпілих та свідків) та запобіжний захід у виді особистого зобов`язання або зміни часу перебування під домашнім арештом, визначеного в ухвалі Приморського суду м.Одеси від 13.09.2023 року, на переконання суду не забезпечить належну процесуальну поведінку обвинувачених.

Суд використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи ніж домашній арешт не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього. При цьому слід звернути увагу на те, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству. При цьому КПК не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, у зв`язку з чим клопотання захисника щодо застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання до кожного обвинуваченого задоволенню не підлягає.

Разом з тим, враховуючи, що Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», а також в зв`язку з проведенням активних воєнних дій на території Держави Україна збройними силами російської федерації, майже на всій території України лунають повітряні тривоги, що сповіщають цивільне населення про необхідність прослідувати до найближчого укриття, суд вважає за можливе продовжити обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 відповідний дозвіл на перебування у бомбосховищі, чи іншому укритті на час оголошення повітряної тривоги у місцевості за місцем фактичного проживання, та у випадках необхідності отримання невідкладної медичної допомоги залишати житло, під час перебування під нічним домашнім арештом.

Вирішуючи клопотання сторони захисту суд, заслухавши думки учасників судового провадження, дослідивши клопотання та додані до нього документи, дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 170 КК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Критерії розумності та співрозмірності є оціночними поняттями та визначаються на розсуд суду. При цьому, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися, зокрема, на умовах, передбачених законом. Обмеження права власності має переслідувати законну мету за допомогою засобів, які є їй пропорційними. Водночас, будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи.

Положення КПК України узгоджуються з практикою ЄСПЛ, який дійшов висновку, згідно з яким ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що втручання в право мирного володіння майном можливе за умови існування розумного взаємозв`язку пропорційності між використаними засобами, якими обмежується право, та ціллю заради досягнення якої застосовуються такі засоби (п. 203 рішення ЄСПЛ від 05.03.2019 у справі «Узан та інші проти Туреччини» / Uzan and others v. Turkey, заяви № 19620/05, 41487/05, 17613/08, 19316/08).

Отже, обмежити особу в праві мирно володіти майном можна не просто, коли існує необхідність здійснення такого втручання в її право з метою виконання завдань кримінального провадження, а виключно, якщо виконати завдання кримінального провадження в інший спосіб, аніж через застосування такого обмеження, за наявних обставин неможливо.

Як слідує з ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 06.06.2023 року у справі № 947/2245/23, провадження № 1-кс/947/7169/23, якою накладено арешт на майно, вилучене 31.05.2023 під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на: мобільний телефон марки «IPhone 13 Pro» ІМЕІ1: НОМЕР_2 , ІМЕІ2: НОМЕР_3 із СІМ карткою мобільного оператора із номером НОМЕР_4 ; мобільний телефон марки «Samsung A51» ІМЕІ1: НОМЕР_5 , ІМЕІ2: НОМЕР_6 , із СІМ карткою мобільного оператора на номер НОМЕР_7 , метою накладення арешту на майно визначено забезпечення збереження речових доказів, оскільки вилучене майно відповідало критеріям ч.1 ст.98 КПК України.

На думку суду, враховуючи, серед іншого, інкриміновані ОСОБА_8 злочини, їх специфіку, ступінь тяжкості, накладення арешту в даному випадку є розумним та співрозмірним завданням кримінального провадження.

У ході розгляду клопотання судом не встановлено негативних наслідків арешту майна та такі обмеження не є занадто обтяжливими для ОСОБА_10 та захисником ОСОБА_9 не спростовано необхідності накладеного арешту.

Враховуючи викладене, суд переконаний, що накладення арешту у цьому випадку є пропорційним та співрозмірним завданням кримінального провадження та переслідує легітимну мету, та вказані речі можуть підлягати дослідженню під час подальшого судового розгляду, у зв`язку з чим клопотання адвоката ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_10 задоволенню не підлягає.

Оцінюючи клопотання адвоката ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_11 судом зазначається наступне.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Як слідує з ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 06.06.2023 року у справі № 947/2245/23, провадження № 1-кс/947/7170/23, якою накладено арешт на майно, вилучене 31.05.2023 під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_2 , а саме: мобільний телефон марки «IPhone 14 Pro» модель: MQO63RX/А, серійний номер: НОМЕР_8 із сім-карткою мобільного оператора ТОВ «лайфселл» із номером НОМЕР_1 ; ноутбук марки «ASUS», модель: X509YB-BQ077, з серійним номером: НОМЕР_9 , в корпусі сірого кольору, метою накладення арешту на майно визначено забезпечення збереження речових доказів, оскільки вилучене майно відповідало критеріям ч.1 ст.98 КПК України.

Як вбачається із пояснень прокурора наданих у судовому засіданні, ноутбук марки «ASUS», модель: X509YB-BQ077, з серійним номером: LBN0CX18B264485, в корпусі сірого кольору, як арештоване майно, наразі не має відношення до кримінального провадження, у зв`язку з чим може бути повернуте власнику.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи, що вилучений під час обшуку ноутбук марки «ASUS», модель: X509YB-BQ077, з серійним номером: LBN0CX18B264485, в корпусі сірого кольору, не має відношення до кримінального провадження, беручи до уваги позицію сторони обвинувачення (не заперечує проти скасування арешту у цій частині), суд дійшов до висновку, що у подальшому у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, а саме на ноутбук марки «ASUS», модель: X509YB-BQ077, з серійним номером: LBN0CX18B264485, в корпусі сірого кольору, відпала потреба, а за таких обставин, такий арешт підлягає скасуванню.

Разом з тим, доводи захисника ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_11 не спростовують висновку про обґрунтованість накладеного арешту на «IPhone 14 Pro» модель: MQO63RX/А, серійний номер: KN6QQ4T040 із сім-карткою мобільного оператора ТОВ «лайфселл» із номером НОМЕР_1 , та що потреба у застосуванні арешту на даний час не відпала, суд вважає, що у даному випадку наявне пропорційне втручання в право власності ОСОБА_11 , внаслідок обґрунтованого накладення слідчого судді арешту, як заходу забезпечення кримінального провадження на майно ОСОБА_11 , відповідно до статті 98 КПК з метою забезпечення збереження речових доказів (які можуть підлягати дослідженню під час подальшого судового розгляду), а арештоване майно має доказове значення у даному кримінальному провадженні та за таких обставин підстави для задоволення клопотання в цій частині відсутні.

Керуючись ст. ст. 369-372, 376 КПК України, суд -

постановив:

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_10 - відмовити.

Клопотання захисника ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_11 - задовольнити частково.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду міста Одеси від 06.06.2023 року (справа №947/2245/23, провадження №1-кс/947/7170/23), в частині накладення арешту на ноутбук марки «ASUS», модель: X509YB-BQ077, з серійним номером: LBN0CX18B264485, в корпусі сірого кольору, вилучений 31.05.2023 під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_2 , та повернути його законному володільцю.

В задоволенні решти клопотання захисника - відмовити.

Клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 - задовольнити.

Застосований до обвинувачених ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді нічного домашнього арешту із забороною залишати житло де вони мешкають у період доби з 21:00 год. до 06:00 год., за виключенням випадків необхідності отримання невідкладної медичної допомоги та/або у разі оголошення повітряної тривоги з метою перебування в укритті та покладені на обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , на кожного з них окремо, обов`язки, передбачені п.п. 1, 2, 3, 4, 8, 9 ч.5 ст.194 КПК України, продовжити строком на 2 (два) місяці.

Строк дії ухвали суду про продовження застосування до обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , запобіжного заходу у виді нічного домашнього арешту та покладених обов`язків закінчується 28.02.2024 року включно.

Судовий розгляд відкласти на 05.02.2024 року на 12:00 год.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Повний текст ухвали проголошено 02 січня 2024 року о 09:40 год. в залі судового засідання Приморського районного суду м. Одеси №106.

Суддя

Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1

Єдиний унікальний номер справи: №522/14887/23

Номер провадження № 1-кп/ 522/2624/23

Головуючий суддя- ОСОБА_1