Справа № 507/43/24
Провадження № 1-кп/507/13/2024
Номер рядка звіту 93
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.02.2024 рокусмт. Любашівка

Любашівський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Любашівка Одеської області кримінальне провадження № 0000388 від 23 жовтня 2023 року відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , з неповною середньою освітою, непрацюючого, судимого 17 липня 2023 року Любашівським районним судом Одеської області за ст. 185 ч.4 КК України до п`яти років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання згідно ст.ст. 75, 76 КК України з іспитовим строком 1 рік,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, учня 11 класу Любашівського ліцею № 2 Любашівської селищної ради Одеської області, непрацюючого, раніше не судимого,

про обвинувачення обох у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15, ч.4 ст.185 КК України,

з участю сторін кримінального провадження:

сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_5

потерпілий: ОСОБА_6

сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_3

законний представник неповнолітнього обвинуваченого: ОСОБА_7

адвокат: захисник ОСОБА_8

обвинувачений: ОСОБА_4

законний представник неповнолітнього обвинуваченого: ОСОБА_9

адвокат захисник ОСОБА_10

представник служби у справах дітей Подільської РДА Одеської області ОСОБА_11

ВСТАНОВИВ:

22 жовтня 2023 року, приблизно о 16 години 50 хвилин, у період воєнного стану, який введено на території України відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України №2102-ІХвід 24.02.2022 та продовженого відповідно до Указів Президента України №133/2022 від (затвердженого Законом України від 15.03.2022 №2119-ІХ), №259/2022 від 18.04.2022 (затвердженого Законом України від 21.04.2022 №2212-ІХ), №341/2022 від 17.05.2022 (затвердженого Законом України від №2263-ІХ), №573/2022 від 12.08.2022 (затвердженого Законом України від 15.08.2022 №2500-ІХ), №757/2022 від 07.11.2022 (затвердженого Законом України від 16.11.2022 №2738-ІХ), №58/2023 від 06.02.2023 (затвердженого Законом України від 07.02.2023 №2915-ІХ), №254/2023 від (затвердженого Законом України від 02.05.2023 №3057-ІХ), №451/2023 від 26.07.2023 (затвердженого Законом України від 27.07.2023 №3275-ІХ), неповнолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за попередньою змовою з неповнолітнім ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , керуючись прямим умислом та корисливим мотивом, направленим на таємне викрадення чужого майна, з метою власного збагачення, прийшли до домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , яке належить ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна ОСОБА_4 та ОСОБА_3 умисно, за попередньою змовою між собою, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, з урахуванням сприятливої для них обстановки, яка на їх переконання виключала можливість втручання власника чи сторонніх осіб, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, переконавшись у відсутності сторонніх осіб, через незачинену хвіртку та вхідні двері будинку, взявши з собою гайкові ключі, таємно проникли до гаражного приміщення, в якому перебував автомобіль марки «ВАЗ» моделі «2101», 1974 року випуску, державний номерний знак « НОМЕР_1 », де, відкрили капот даного автомобілю та демонтували стартер, чим вчинилив замах на таємне викрадення чужого майна, а саме: автомобільний стартер «СТ-221», в робочому стані, вартістю 560 гривень 33 копійки, однак довести свій злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 не змогли до кінця з причин, які не залежали від їх волі, тобто не вчинили всіх дій, які вважали необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, так як були виявлені власником вказаного домоволодіння ОСОБА_6 на місці скоєння кримінального правопорушення.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вчинили незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднане з проникненням у сховище, за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, а ОСОБА_3 також вчинив повторно, за що передбачена відповідальність ч. 3 ст. 15, ч.4 ст. 185 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 винними у вчинені інкримінованого їм кримінального правопорушення визнали себе повністю, щиро розкаялися та розповіли про обставини вчинення крадіжки, зокрема пояснили, що дійсно 22 жовтня 2023 року вони прийшли до домоволодіння ОСОБА_6 , так як збирали по вулиці горіхи. Хвіртка домоволодіння була відчинена і вони зайшли на територію домоволодіння, де їди виноград біля будинку. Побачивши, що замок на вхідних дверях пошкоджений, вони зайшли в будинок. Через будинок вони потрапили в гараж, де побачили автомобіль ВАЗ і вирішили викрасти з вказаного автомобіля деталі. ОСОБА_4 , приніс ключі і вони відкрутили з автомобіля стартер, який поклали на землі. Стартер вони хотіли здати на металолом та отримали кошти. В цей час в гараж зайшов власник і ОСОБА_4 втік, а ОСОБА_3 , залишився в гаражі. З приміщення гаражу вони нічого невкали. В скоєному каються, просили суворо не карати, завірили в недопустимості скоєня крадіжок в подальшому.

Законні представники неповнолітніх обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , в судовому засіданні просили призначити обвинуваченим не суворе покарання, завірили, що вони більше не будуть вчиняти правопорушень.

Представник служби у справах дітей Подільської РДА Одеської області ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснив, що обвинувачений ОСОБА_3 є дитиною зі статус дитини, позбавленої батьківського піклування, в зв`язку з чим йому призначено опікуна. На його думку, обвинувачені вчинили злочин вперше, характеризуються позитивно, збитки фактично відшкодовано, а тому вважає, що їх виправляння можливе без призначення їм покарання, пов`язаного із ізоляцією від суспільства.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні просив призначити обвинуваченим максимальне покарання, так як вони вчиняють крадіжку не в перший раз.

Обвинувачені окрім визнання своєї вини у скоєному злочині, повністю визнали кваліфікацію їх дій, докази, на які посилався орган досудового розслідування.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив сторонам кримінального провадження вимоги ч.3 ст.349 КПК України і наслідки обмеження обсягу доказів.

У зв`язку із повним визнанням обвинуваченими своєї вини в скоєні кримінального правопорушення, визнання ними кваліфікації їх дій та доказів, на які посилався орган досудового розслідування, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються та дослідження зібраних у кримінальному провадженні доказів було обмежене допитом обвинувачених, показання яких відповідають фактичним обставинам справи і ними не оспорюються та дослідженням документів, що їх характеризують. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачені та інші учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій не має, а також їм зрозуміло, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Дії ОСОБА_4 правильно кваліфіковано за ч. 3 ст. 15, ч.4 ст. 185 КК України, тобто незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднане з проникненням у сховище, за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану.

Дії ОСОБА_3 правильно кваліфіковано ч.3 ст. 15, за ч.4 ст. 185 КК України, тобто незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, поєднане з проникненням у сховище, за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Виходячи з положень ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_3 за місцем проживання характеризуються посередньо, ОСОБА_4 проживає з маті`рю, ОСОБА_3 , проживає з бабусею, навчаються не працюють, на обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебувають, ОСОБА_4 раніше не судимий, ОСОБА_3 судимий 17 липня 2023 року Любашівським районним судом Одеської області за ст. 185 ч.4 КК України до п`яти років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання згідно ст.ст. 75, 76 КК України з іспитовим строком 1 рік

Відповідно до ст.66 КК України, обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 та ОСОБА_3 суд визнає: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім.

Відповідно до ст.67 КК України, обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 та ОСОБА_3 не встановлено.

На підставі ст. 65 КК України, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, всіх матеріалів справи, особи обвинуваченого ОСОБА_4 , пом`якшуючих вину обставин, думки потерпілого про призначення суворого покарання, досудової доповіді, з якої слідує, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, з урахуванням того, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив правопорушення вперше, позитивно характеризуються, раніше не судимий, є неповнолітнім, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства та йому можливо призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції інкримінуємої статті КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням згідно ст.ст. 75, 104 КК України, вважаючи таке покарання необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових злочинів.

При цьому, суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки, передбачені п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України.

На підставі ст. 65 КК України, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, всіх матеріалів справи, особи обвинуваченого ОСОБА_3 , пом`якшуючих вину обставин, думки потерпілого про призначення суворого покарання, досудової доповіді, з якої слідує, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, з урахуванням того, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив злочин будучи неповнолітнім в період іспитового строк, посередньо характеризуються, раніше судимий, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 не можливе без ізоляції від суспільства та йому можливо призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції інкримінуємої статті КК України.

Обмежень для призначення даного виду покарання судом не встановлено. Саме таке покарання буде найбільше відповідати принципам та цілям призначення покарань і буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження скоєня ним нових злочинів.

Остаточне покарання ОСОБА_3 необхідно визначити відповідно до ч.1 ст. 71 КК України, так як дане кримінальне правопорушення він вчинив в період іспитового строку, який йому визначено відповідно до вироку Любашівського районного суду Одеської області від 17.07.2023 року, яким його було засуджено за ч.4 ст.185 КК України до позбавлення волі строком 5 років, в силу ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік.

Підстав для обрання запобіжного заходу відносно обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_3 не має.

Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

За вимогами ч. 4 ст.174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна, накладеного ухвалами слідчих суддів під час досудового розслідування.

З обвинуваченого ОСОБА_4 та ОСОБА_3 належить стягнути на користь держави процесуальні витрати за проведення судової експертизи в сумі 7371 грн. 40 коп.

Керуючись ст.ст. 75, 76, 104 КК України, ст.ст. 370, 374-376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим в скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч.4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання - 5 (п`ять) років позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75, 104 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

ОСОБА_3 визнати винуватим в скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання - 5 (п`ять) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Любашівського районного суду Одеської області від 17 липня 2023 року та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання - 5 (п`ять) років 1 (один) місяць позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту його фактичного затримання в порядку виконання даного вироку.

Стягнути з обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати за проведення судової експертизи в сумі 7371 грн. 40 коп. в рівних частинах - по 3685 грн. 70 коп. з кожного.

Речові докази по справі після вступу вироку в законні силу, що зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів ВП № 1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області: - мобільний телефон марки «Аррlе» моделі «іРhоnе X» - повернути власнику ОСОБА_3 ; - aвтомобільний стартер - повернути потерпілому ОСОБА_6 , - 3 гайкові ключі розмірами: 11 (накидний та рожковий), 13 (накидний та рожковий) та 12/14 (накидний та рожковий) - повернути власнику ОСОБА_4 ; - узори пальців на 3-х відрізках паперу - залишити в матеріалах кримінального провадження, скасувавши арешт на вказане майно, накладений ухвалою слідчого судді Любашівського районного суду Одеської області від 24 жовтня 2023 року.

На вирок може бути подана апеляційна скарга на протязі 30 днів з моменту його проголошення до Одеського апеляційного суду через Любашівський районний суд Одеської області.

Копію вироку вручити прокурору, потерпілому ОСОБА_6 , обвинуваченим ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , законним представникам неповнолітніх обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , захисникам адвокатам ОСОБА_10 , ОСОБА_8 .

Суддя: ОСОБА_1