Провадження № 1-кп/638/1797/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2023 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0002147 від 28.09.2023 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Чорнобай, Чорнобаївського району, Черкаської області, українця, громадянина України, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації на посаді: інспектора прикордонної служби 2 категорії - кулеметника третього відділення інспекторів прикордонної служби першої прикордонної застави другого відділу прикордонної служби (тип С) третьої прикордонної комендатури швидкого реагування 15 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України, з вищою освітою, неодружений, раніше не судимий, зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем призваним за мобілізацією, перебуваючи на посаді інспектора прикордонної служби 2 категорії кулеметника третього відділення інспекторів прикордонної служби першої прикордонної застави другого відділу прикордонної служби (тип С) третьої прикордонної комендатури швидкого реагування 15 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України, в порушення ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст. ст. 11, 16, 28-32, 37, 16, 127, 128, 129, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 24.07.2023 приблизно о 17.00 годин, знаходячись в пункті тимчасової дислокації підрозділу в АДРЕСА_2 , діючи з прямим умислом, а саме усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану відкрито відмовився виконувати бойове розпорядження від 21.07.2023 командира 5 БОП (РБ) імені Героя України генерал майора Сергія Кульчицького 1 броп НГУ КСП ЧЕРНЕЩИНА, щодо здійснення маршу з н.п. Борова до н.п. Чернещина на службовому транспорті, доведеного до нього в усному порядку заступником начальника 2 відділу прикордонної служби з морально психологічного забезпечення 3 прикордонної комендатури швидкого реагування 15 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України старшим лейтенантом ОСОБА_6 , який був виданий уповноваженою особою, у межах своїх повноважень, із дотриманням належної форми і порядку його віддання, а також ґрунтувався на законі, за змістом не суперечив чинному законодавству та не пов`язаний з порушенням конституційних прав та свобод людини і громадянина, тому своїми діями солдат ОСОБА_4 , підірвав боєготовність та боєздатність 3 прикордонної комендатури швидкого реагування 15 мобільного прикордонного загону.

Дії ОСОБА_4 кваліфікуються за ч. 4 ст. 402 КК України, відповідно до положень якої кримінальне правопорушення полягає у непокорі, тобто, відкритої відмови виконати наказ, начальника, вчинена в умовах воєнного стану.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 повідомила суд, що 29.11.2023 між прокурором Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_4 у присутності захисника ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості, екземпляр якої, підписаний всіма учасниками кримінального провадження, надала суду.

При цьому сторони при затвердженні угоди узгодили беззастережне визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї винуватості, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України у повному обсязі повідомленої йому підозри. Також, сторони, з урахуванням декількох обставин, що пом`якшують покарання, даних про особу обвинуваченого, відсутності заподіяної кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди та клопотання військової частини вважають за можливе призначити ОСОБА_4 покарання за вчинене кримінальне правопорушення із застосуванням ст. 69 КК України, у виді 2 років позбавлення волі, також на підставі ст. 58 КК України вважають можливим замінити основне покарання, що призначене ОСОБА_4 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 2 (два) роки на службове обмеження для військовослужбовців строком на 2 (два) роки з відрахуванням 20 (двадцяти) відсотків із суми грошового забезпечення в дохід держави.

Заслухавши думку учасників справи, які просили затвердити угоду про визнання винуватості, дослідивши наявні матеріали судової справи та кримінального провадження, розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступних обставин.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

За змістом ч. ч. 2, 4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена, зокрема у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Згідно з ч. 5 ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим, передбачене ч. 4 ст. 402 КК України, є тяжким злочином.

Отже, в даному кримінальному провадженні можливе укладання угоди про визнання винуватості.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні повністю визнав вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, та погодився на призначення узгодженого покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження цієї угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Судом встановлено, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Зміст угоди відповідає вимогам ст. 472 КПК України та закону, зокрема ст. ст. 58, 63, 65, 69, 402 КК України. Правова кваліфікація злочину є правильною, умови угоди не суперечать інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, сторони добровільно уклали угоду про визнання винуватості, зобов`язання, взяті за угодою обвинуваченим можуть бути виконані повністю, наявні фактичні підстави для визнання винуватості. Отже, судом не встановлені підстави для відмови у затвердженні угоди, що передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає доведеним в судовому засіданні, що ОСОБА_4 своїми діями вчинив злочин, передбачений ч. 4 ст. 402 КК України, а саме: непокора, тобто відкрита відмова виконати наказ начальника, вчинена в умовах воєнного стану.

При вирішенні питання про затвердження угоди, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, а саме те, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроженць смт. Чорнобай, Чорнобаївського району, Черкаської області, українець, громадянин України, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації на посаді: інспектора прикордонної служби 2 категорії - кулеметника третього відділення інспекторів прикордонної служби першої прикордонної застави другого відділу прикордонної служби (тип С) третьої прикордонної комендатури швидкого реагування 15 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України, з вищою освітою, неодружений, раніше не судимий, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, виконує службово-бойові завдання, спрямовані на забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії.

Метою призначення покарання, виходячи із положень ч. 2 ст. 50 КК України, є не лише кара, а й виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує, що скоєний ним злочин у відповідності до ст. 12 КК України є тяжким злочином, однак обставин, що обтяжують його покарання згідно ст.67 КК України судом не встановлено.

Крім того, суд бере до уваги відомості, що зазначені в листі начальника 15 мобільного прикордонного загону за підписом полковника ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якому зазначено, що солдата ОСОБА_4 з 28 березня 2023, призваного на військову службу за призовом під час мобілізації, зараховано до списку особового складу та на всі види забезпечення. Відповідно до наказу начальника 15 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України №224-ОС від 14.05.2023 солдата ОСОБА_4 призначено на посаду інспектора прикорднної служби 2 категорії - кулеметника третього відділення інспекторів прикордонної служби першої прикордонної застави другого відділу прикордонної служби (тип С) третьої прикордонної комендатури швидкого реагування 15 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України. За час проходження служби в 15 мобільному прикордонному загоні ОСОБА_4 зарекомендував себе з позитивного боку, як дисциплінований та добре навчений військовослужбовець, зауважень щодо проходження служби немає. На теперішній час, ОСОБА_4 щиро розкаявся у вчиненому злочині та всі подальші накази старших командирів та начальників виконує беззаперечно, активно задіяний до проведення інженерного облаштування бліндажів, бажає в подальшому проходити військову службу. З урахуванням викладеного ОСОБА_8 просив ініціювати перед судом питання щодо призначення ОСОБА_4 покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, зважаючи, що даний військовослужбовець виконує конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни.

Щире каяття ОСОБА_4 , активне сприяння розкриттю злочину, ставлення до виконання службових обов`язків обвинуваченого визнаються судом обставинами, що пом`якшують його покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а тому суд, з урахуванням конкретних обставин вчинення кримінального правопорушення, особи обвинуваченого ОСОБА_4 та його ставлення до скоєного, відсутності заподіяної матеріальної шкоди та обставин, які обтяжують покарання, вважає за можливе затвердити угоду про визнання винуватості від 29.11.2023 та призначити ОСОБА_4 покарання за ч.4 ст.402 КК України у виді позбавлення волі із застосуванням ст.69 КК України, нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією вказаної статті КК України.

Крім цього, відповідно до ст. 58 КК України, враховуючи обставини справи та особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем проходження військової служби та за місцем проживання, зважаючи на ставлення військової частини до виконання військовослужбовцем ОСОБА_4 своїх обов`язків, вік та стан здоров`я обвинуваченого, суд вважає за можливе замінити покарання у виді позбавлення волі на службове обмеження для військовослужбовців.

Такий вид покарання, на переконання суду, не суперечить інтересам суспільства, буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення нових злочинів.

Суд зазначає, що узгоджені сторонами вид і міра покарання відповідають ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення злочину та даним про особу обвинуваченого, відповідають загальним засадам призначення покарання.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 07.09.2023 підозрюваному ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з можливістю внесенням застави в розмірі 80520,00 грн.

13.09.2023 ОСОБА_4 звільнено з-під варти у зв`язку із внесенням застави, що підтверджуються листом начальника ДУ "Харківський слідчий ізолятор" (вих.№12/12-11140/БР від 14.09.2023.

Враховуючи приписи ст.72 КК України суд вважає необхідним зарахувати строк попереднього ув`язнення у строк покарання.

Згідно з розпискою ОСОБА_9 13.09.2023 були сплачені кошти у розмірі 80520 грн. в рахунок сплати застави за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до абз.3 ч.4 ст.202 КПК України з моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Статтею 182 КПК України передбачено, що застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у дохід держави в разі невиконання цих обов`язків.

Частиною 8 статті 182 КПК України визначено, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу (ч.11 ст.182 КПК України).

Судом встановлено, що з моменту звільнення з-під варти та на день ухвалення вироку, тобто, в період дії запобіжного заходу у вигляді застави, обвинувачений ОСОБА_4 виконав покладенні на нього слідчим суддею обов`язки, передбачені ст.182 КПК України, а тому застава підлягає поверненню заставодавцю.

Процесуальні витрати, речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. ст. 373, 374, 376, 394, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 29.11.2023 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0002147 від 28.09.2023, укладену між прокурором Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 58 КК України замінити основне покарання, що призначене ОСОБА_4 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 2 (два) роки на службове обмеження для військовослужбовців строком на 2 (два) роки з відрахуванням 20 (двадцяти) відсотків із суми грошового забезпечення в дохід держави. Під час відбування цього покарання засуджений не може бути підвищений за посадою, у військовому званні, а строк покарання не зараховується йому в строк вислуги років для присвоєння чергового військового звання.

На підставі ст.72 КК України у строк виконання покарання зарахувати час попереднього ув`язнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 07.09.2023 по 13.09.2023 включно, із розрахунку три дні службового обмеження для військовослужбовців відповідають одному дню попереднього ув`язнення.

До набрання вироком законної сили ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді застави залишити без змін.

Внесену 13.09.2023 заставу в розмірі 80520,00 (вісімдесят тисяч п`ятсот двадцять грн. 00 коп.) за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після набрання вироком законної сили повернути заставодавцю - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, протягом того ж строку з дня вручення йому копії судового рішення.

Згідно з ч. 4 ст. 394 КПК України, вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений:

1) обвинуваченим, його захисником, виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

У разі невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Роз`яснити обвинуваченому право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя ОСОБА_1