ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/817/376/23 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - в порядку ст.380 КПК
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2023 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

засудженого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі в режимі відеоконференції матеріали за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 жовтня 2023 року,

ВСТАНОВИЛа:

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 жовтня 2023 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_7 про роз`яснення вироку Тернопільського міськрайонного суду Тернопільського міськрайонного суду від 20 березня 2017 року, в частині його обвинувачення за ч.2 ст.296, ч.2 ст.186 КК України, постановленого в рамках кримінального провадження №0002663 від 02 серпня 2016 року.

Суд мотивував своє рішення тим, що обставини, встановлені у вироку суду та мотиви призначення покарання у виді позбавлення волі обвинуваченому ОСОБА_7 , які викладені у вироку від 20 березня 2017 року, є зрозумілими, додаткового розуміння не потребують, не викликають труднощів у їх сприйнятті, тому роз`ясненню рішення не підлягає.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 жовтня 2023 року та повернути на розгляд суду першої інстанції для роз`яснення змісту та суті даного вироку.

Апелянт посилається на те, що суть вироку Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 березня 2017 року йому не роз`яснено та заяви його не задоволено.

Заслухавши суддю-доповідача, в судових дебатах: засудженого ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_8 , які підтримали подану апеляційну скаргу, просять її задовольнити, прокурора, який заперечив апеляційну скаргу, просить її залишити без задоволення, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступних висновків.

Відповідно до ст. 380 КПК України якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою учасника судового провадження чи органу виконання судового рішення, ухвалою роз`яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його зміст.

З приписів наведеної норми кримінального процесуального закону вбачається, що роз`ясненню підлягає лише незрозуміле судове рішення, зумовлене його нечіткістю за змістом, можливістю різного тлумачення висновків суду, коли воно є неясним та незрозумілим для осіб, стосовно яких воно ухвалене, та тих осіб, котрі будуть здійснювати його виконання. Проте, якщо фактично порушується питання про зміну рішення, або про внесення до нього нових даних, або про роз`яснення мотивів прийняття рішення чи його законності, суд відмовляє в роз`ясненні такого рішення.

Як встановлено судом, вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 березня 2017 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.186, ч.2 ст.296 КК України і призначено йому покарання: за ч.2 ст.186 КК України - у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі; за ч.2 ст.296 КК України - у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначено остаточне покарання ОСОБА_7 у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнено обвинуваченого ОСОБА_7 від відбуття призначеного покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку тривалістю 3 (три) роки та відповідно до ст.76 КК України на ОСОБА_7 покладено такі обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації. Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили змінено з тримання під вартою на особисте зобов`язання, звільнивши його з-під варти, поклавши на нього обов`язок прибувати за першою вимогою до суду чи прокурора, не залишати без дозволу суду чи прокурора м. Тернопіль, повідомляти прокурора чи суд про зміну місця проживання.

Вказаний вирок, відповідно до ст. 374 КПК України, містить вступну, мотивувальну та резолютивну частини, в ньому належним чином обґрунтовано мотиви прийнятого рішення.

У резолютивній частині ухвали, як того вимагає п. 3 ч. 1 ст. 372 КПК України, належним чином викладено висновки суду, строк і порядок набрання ухвалою законної сили та її оскарження.

Будь-яких підстав вважати рішення суду незрозумілим - немає.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає обґрунтованими висновки суду про наявність підстав для відмови в задоволенні заяви про роз`яснення ухвали Тернопільського міськрайонного суду від 20 березня 2017 року, оскільки в мотивувальній частині зазначеної ухвали вказані мотиви прийнятого рішення, у висновках містяться посилання на відповідні норми кримінального процесуального закону, а резолютивна частина цього судового рішення містить чіткий і зрозумілий висновок.

За таких обставин, ухвала суду є законною, обґрунтованою, вмотивованою, тому апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 380, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 жовтня 2023 року, якою відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_7 про роз`яснення вироку Тернопільського міськрайонного суду Тернопільського міськрайонного суду від 20 березня 2017 року, в частині його обвинувачення за ч.2 ст.296, ч.2 ст.186 КК України, постановленого в рамках кримінального провадження №0002663 від 02 серпня 2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді