Справа № 331/3671/23
Провадження № 1-кп/331/229/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2024 року місто Запоріжжя

Жовтневий районний суд м.Запоріжжя в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі спеціального судового провадження в залі суду в м.Запоріжжі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000246 від 07.02.2023 р., з обвинувальним актом відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця

м.Чернігова, українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого,

який зареєстрований і проживає в

АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченому ст.111-1 ч.5 КК України,

в с т а н о в и в:

Згідно з Конституцією України, Україна є суверенною і незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки в зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і рф 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Всупереч вказаним нормам міжнародного гуманітарного права, президент рф володимир путін, а також інші невстановлені досудовим розслідуванням представники влади рф, діючи всупереч вимогам п.п.1,2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994 р., принципам Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 р. та вимогам ч.4 ст.2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 р.

№ 36/103, від 16.12.1970 р. № 2734 (ХХV), від 21.12.1965 р. № 2131 (ХХ), від 14.12.1974 р.

№ 3314 (ХХІХ), спланували, підготували та розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, а саме віддали наказ на вторгнення підрозділів зс рф на територію України.

Указом Президента України ОСОБА_6 від 24 лютого 2022 р. № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки та оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» запроваджено воєнний стан на всій території України, який продовжено до 18.08.2022 р.

24.02.2022 р., на виконання вищевказаного наказу, військовослужбовці зс рф, шляхом збройної агресії, з погрозою застосування зброї та її фактичним застосуванням, незаконно вторглись на територію Україну через державні кордони України в Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, Запорізькій, Київській, інших областях та здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, та здійснили окупацію частин вказаної території.

Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України №125 від 25.04.2023 р. «Про затвердження змін до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією», який затвердив зміни до «Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією», затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 р. № 309, м.Бердянськ Бердянської міської територіальної громади Запорізької області внесене до переліку тимчасово окупованих російською федерацією територій з 27.02.2022 року.

Згідно ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» (далі - Закон): тимчасово окупована російською федерацією територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Тимчасова окупація російською федерацією територій України, незалежно від її тривалості, є незаконною і не створює для російської федерації жодних територіальних прав.

Крім того, згідно:

- п.6 ст.11 Закону: окупаційна адміністрація російської федерації - сукупність державних органів і структур російської федерації, функціонально відповідальних за управління тимчасово окупованими територіями та підконтрольних російській федерації самопроголошених органів, які узурпували виконання владних повноважень на тимчасово окупованих територіях та які виконували чи виконують властиві органам державної влади чи органам місцевого самоврядування функції на тимчасово окупованій території України, в тому числі органи, організації, підприємства та установи, включаючи правоохоронні та судові органи, нотаріусів та суб`єктів адміністративних послуг;

- п.7 ст.11 Закону: тимчасово окупована російською федерацією територія України - це частини території України, в межах яких збройні формування російської федерації та окупаційна адміністрація російської федерації встановили та здійснюють фактичний контроль, або в межах яких збройні формування російської федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації російської федерації.

У третій декаді березня 2022 р., точна дата та час органом досудового розслідування не встановлена, невстановленими особами з числа окупаційної адміністрації рф у м.Бердянську Запорізької області ОСОБА_7 запропоновано, всупереч передбачених Конституцією України, Законами України «Про місцеве самоврядування в Україні» та «Про службу в органах місцевого самоврядування» порядку, зайняти посаду начальника відділу капітального будівництва мерії м.Бердянська, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих функцій у самопроголошеному, незаконному та підконтрольному окупаційній адміністрації рф органі влади - мерії м.Бердянська, створеному на тимчасово окупованій території м.Бердянська Запорізької області, який знаходиться за адресою: Запорізька обл., м.Бердянськ, пл. Єдності, буд. 2, на що останній надав добровільну згоду.

Пізніше, у третій декаді березня 2022 р., ОСОБА_7 призначено на посаду начальника «відділу капітального будівництва мерії м.Бердянськ», пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих функцій у самопроголошеному, незаконному та підконтрольному окупаційній адміністрації рф органі влади - мерії м.Бердянська, створеному на тимчасово окупованій території м.Бердянська Запорізької області, який знаходиться за адресою: Запорізька обл., м.Бердянськ, пл.Єдності, буд. 2.

Відповідно до займаної посади на ОСОБА_7 покладено обов`язки щодо здійснення організації та керівництва роботи з:

-відновлення та приведення до ладу дитячих майданчиків на території м.Бердянська;

-функціонування та виконання обов`язків підлеглим йому персоналом;

-контролю за встановленням та реставрацією пам`ятників на території м.Бердянська, з метою пропаганди російського окупаційного режиму;

-забезпечення підлеглих необхідною технікою, у тому числі вантажною;

-забезпечення підпорядкованих підрозділів паливно-мастильними матеріалами;

-організації робіт із відновлення та функціонування фонтанів у м.Бердянську;

У період часу з 25.03.2022 р. по 30.04.2022 р. ОСОБА_7 , діючи умисно, перебуваючи у тимчасово окупованому м.Бердянську за адресою: вул.Дюміна, буд.103-А, в приміщенні ТОВ «КК„КОМЕНЕРГО-БЕРДЯНСЬК"», усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи настання негативних наслідків, перебуваючи на посаді начальника «відділу капітального будівництва мерії м.Бердянська», здійснював видачу талонів на паливно-мастильні матеріали для спеціального транспорту комунальних служб міста.

У подальшому, в невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 28.04.2022 р., ОСОБА_7 надав інтерв`ю журналісту російського телеканалу « ОСОБА_8 » та повідомив, що ним організовано проведення профілактичних робіт на фонтані «Бердянська коса» в м.Бердянську.

Крім того, протягом 23.05.2022 р., ОСОБА_7 надав вказівки щодо зміни напису на монументі «Я люблю Бердянськ» на російськомовний напис «Я люблю Бердянск», а також організував надання засобів для проведення таких робіт підлеглими.

26 травня 2022 р. ОСОБА_7 у телефонній розмові з невстановленою слідством особою обговорив організацію проведення суботника в парку «ім.Шмідта» в м.Бердянську з залученням місцевих мешканців, а також розпорядився провести фарбувальні роботи.

Таким чином, перебуваючи на займаній посаді, ОСОБА_7 , діючи умисно, незаконно, підтримуючи діяльність окупаційної адміністрації держави-агресора в м.Бердянську Запорізької області, усвідомлюючи та передбачаючи невідворотне настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання,здійснював організацію та керівництво роботою щодо ремонтно-відновлюваних робіт на території м.Бердянська, в тому числі на дитячих майданчиках та на Приморській площі міста, а також безпосередньо здійснював видачу талонів на паливо для техніки так званих комунальних підприємств окупованого м.Бердянська.

У судовому засіданні допит обвинуваченого ОСОБА_7 не здійснювався через проведення судового розгляду в порядку спеціального судового провадження на підставі ч.3 ст.323 КПК України, при цьому обвинувачений викликався до суду як за місцем своєї реєстрації, так і через засоби масової інформації у передбачений законом спосіб, однак у судове засідання не з`явився.

Судом встановлено, що дане кримінальне провадження за відсутності обвинуваченого (in absentia) відповідає загальним засадам кримінального провадження, з урахуванням особливостей, встановлених законом. Стороною обвинувачення та судом використані всі передбачені законом можливості для дотримання прав обвинуваченого, зокрема, право на захист, на доступ до правосуддя, таємницю спілкування, невтручання у приватне життя.

Дослідивши під час спеціального судового провадження в судовому засіданні надані стороною обвинувачення докази, суд вважає, що винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується наступними доказами.

Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України №125 від 25.04.2023 р. «Про затвердження змін до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією», який затвердив зміни до «Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією», затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 р. № 309, м.Бердянськ Бердянської міської територіальної громади Запорізької області внесене до переліку тимчасово окупованих російською федерацією територій з 27.02.2022 року.

Згідно інформації Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області (т.2 а.с.13) ОСОБА_7 документований паспортом громадянина України № НОМЕР_1 від 16.11.2021 р., орган видачі - 2317.

Протоколом огляду мережі Інтернет від 02.01.2023 р. (т.2 а.с.19-24), переглянутим відеозаписом, встановлено, що в мережі в месенджері «Telegram» на каналі « ІНФОРМАЦІЯ_2 » міститься публікація від 28.04.2022 р. з інформацією щодо ОСОБА_7 , крім того, наявна публікація відеорепортажу російського каналу « ІНФОРМАЦІЯ_3 », в якому ОСОБА_7 , представлений як начальник відділу капітального будівництва мерії міста Бердянська, надає інтерв`ю щодо відкриття до 9 травня фонтану в м.Бердянську, щодо розвитку Бердянської коси.

Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22.05.2023 р. (т.2 а.с.25-28) свідок ОСОБА_9 на фото під № 2 упізнав ОСОБА_7 , з яким він знайомий приблизно 15 років, який працював у виконкомі м.Бердянська, під час окупації м.Бердянська російськими військовими та утворення окупаційної влади зайняв посаду начальника відділу капітального будівництва мерії м.Бердянська. Згідно довідки на фото № 2 зображений ОСОБА_7 .

Відповідно до протоколу за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - зняття інформації з електронних комунікаційних мереж від 18.07.2022 р. (т.2 а.с.33-43), дослідженого аудіозапису розмов ОСОБА_7 з іншими абонентами, встановлено, що ОСОБА_7 вирішує питання щодо заміни надпису на інсталяції «Я люблю Бердянськ», прибравши з напису букву «ь», залучивши зварювальників (23.05.2022 р. об 11:30:55, 23.05.2022 р. об 11:49:53), 23.05.2022 р. о 16:00:40 в розмові ОСОБА_7 запрошують на нараду до мера міста Бердянська, 26.05.2022 р. о 10:44:15 в розмові з жінкою ОСОБА_7 висловлює позицію, що він не має відношення до України, щодо отримання сім-карток оператора мобільного зв`язку рф зазначає, що вже отримав відповідну карту.

Відповідно до протоколу огляду диску (т.2 а.с.44-47) встановлено, що на диску міститься інформація, яка стосується вхідних та вихідних з`єднань телефонного номера НОМЕР_2 , яким користується ОСОБА_7 , із зазначенням місця виходу в ефір у період з 21.05.2022 р. по 11.06.2022 р., також встановлено, що ОСОБА_7 переважно знаходився в м.Бердянську Запорізької області.

Свідок ОСОБА_9 пояснив суду, що з ОСОБА_7 знайомий понад 10 років, з яким спілкувався по роботі. На той час ОСОБА_7 працював у ПП «Мир» керівником виробництва та виконував підрядні роботи для його підприємства. Після повномасштабного вторгнення свідок деякий час був присутнім на нарадах у Бердянському виконкомі, в квітні 2022 р. на такій нараді ОСОБА_10 , який був заступником мера ОСОБА_11 , в окупаційній владі, представив ОСОБА_7 як заступник начальника по ЖКГ. Свідок також пояснив, що ОСОБА_7 видавав

талони на паливо для комунальних підприємств, займався питаннями благоустрою міста Бердянська від окупаційної влади, встановленням пам`ятнику учасникам «сво» на Приморській площі біля інсталяції «Я люблю Бердянськ», питаннями вивозу сміття, забезпеченням транспорту для вивозу будматеріалів із Бердянського порту. Під час спілкування з ОСОБА_7 , той говорив, що йому запропонували посаду - він погодився, його ніхто до цього не примушував, загроз у його бік не було, він вільно спілкувався з військовослужбовцями рф.

Під час судового розгляду стороною захисту не ставилось питання щодо визнання будь-яких доказів сторони обвинувачення недостовірними чи недопустимими. Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами з боку обвинувачення та захисту, які були вільними у використанні своїх прав, у межах та у спосіб, передбачений КПК України, суду надано не було.

Захисник - адвокат ОСОБА_4 вважає, що наданими та дослідженими доказами винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення поза розумним сумнівом не доведена, просив кримінальне провадження закрити на підставі ст.284 ч.1 п.3 КПК України в зв`язку з відсутністю достатніх доказів для доведення його винуватості суді і вичерпаністю можливості їх отримати.

Аналізуючи дослідженні в судовому засіданні докази, суд знаходить їх достовірними та допустимими, такими, що узгоджуються між собою, та в повній мірі поза розумним сумнівом доводять винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, в тому числі факт добровільності зайняття посади в окупаційній адміністрації держави-агресора.

Враховуючи встановлені під час судового розгляду обставини, суд дійшов висновку, що на свідомий і добровільний характер дій обвинуваченого вказує сам характер таких дій, їх послідовність, тривалість та динаміка розвитку. ОСОБА_7 , маючи достатній рівень освіти, життєвого досвіду, не міг не розуміти незаконності вчинених ним дій, заходів, спрямованих на виїзд з тимчасово окупованої території, не вживав, з огляду на що суд вважає безпідставними доводи сторони захисту про недоведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_7 за ч.5 ст.111-1 КК України за ознаками добровільного зайняття громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих функцій у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, в тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора.

Суд при призначенні покарання має враховувати дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, та вимоги ч.2 ст.50 КК України, якою передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових злочинів. При призначенні покарання суд ураховує також роз`яснення, які містить п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (в редакції Постанови Верховного Суду №8 від 12.06.2009 р.), що суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Обставини, що пом`якшують покарання,: відсутні.

Обставини, які обтяжують покарання, передбачені ст.67 КК України, відсутні.

При призначенні ОСОБА_7 покарання суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного.

Так, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, мешкає на тимчасово окупованій території України.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про необхідність призначення ОСОБА_7 покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч.5 ст.111-1 КК України, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій в органах влади, з конфіскацією всього належного йому майна, що на думку суду буде відповідати принципам та меті призначення покарання.

Підстав для звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання відповідно до вимог ст.ст.75, 76 КК України, або для призначення відповідно до ст.69 КК України покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч.5 ст.111-1 КК України, суд не знаходить.

Речові докази по справі відсутні.

Судові витрати по справі відсутні.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 09.03.2023 р. на майно, яке належить ОСОБА_7 , накладено арешт. Враховуючи, що санкцією ч.5 ст.111-1 КК України передбачена конфіскація майна, суд вважає необхідним арешт на майно не скасовувати.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 01.06.2023 р.

відносно ОСОБА_7 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, який до набрання вироком законної сили суд вважає за доцільне залишити без змін.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.370, 374 КПК України, суд

з а с у д и в:

Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 8 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій в органах влади строком на 15 років, з конфіскацією всього належного йому майна.

Міру запобіжного заходу до набрання вироком законної сили відносно ОСОБА_7 у виді тримання під вартою залишити без змін.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 обчислювати з моменту фактичного затримання.

Вирок набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Запорізького апеляційного суду через Жовтневий районний суд м.Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити захиснику та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1