Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 935/2206/19
Провадження № 1-кп/935/33/23
У Х В А Л А

Іменем України

28 листопада 2023 року м.Коростишів

Коростишівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

з участю прокурора ОСОБА_5

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11

перекладача ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Коростишеві кримінальне провадження стосовно ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.12 ч.2 ст.115 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.12 ч.2 ст.115, ч.1 ст.263 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.3 ст.27, п.12,13 ч.2 ст.115 КК України ,-

установив:

Ухвалою суду від 04.10.2023 обвинуваченим продовжено строк тримання під вартою на 60 днів до 02.12.2023.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на подальше існування ризиків ухилення обвинувачених від суду, незаконного впливу на свідків, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином (шляхом неприбуття чи несвоєчасного прибуття у судові засідання). Клопотання долучені до матеріалів судового провадження, оголошені у судовому засіданні та вручені обвинуваченим завчасно.

Обвинувачений ОСОБА_8 , захисник ОСОБА_9 заперечили проти клопотання прокурора, вважають його необгрунтованим, просять у задоволенні відмовити.

Обвинувачений ОСОБА_6 , захисник ОСОБА_10 заперечили проти клопотання прокурора, просять відмовити в його задоволенні.

Обвинувачений ОСОБА_7 , захисник ОСОБА_11 заперечили проти клопотання прокурора, вважають, що підстави для застосування тримання під вартою відсутні, просять раніше обраний запобіжний захід на домашній арешт.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали клопотання, суд дійшов такого висновку.

Згідно з положеннями ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Крім того, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію обвинуваченого та його майновий стан; наявність судимостей та дотримання умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки обвинуваченого (п.п.1-12 ч.1 ст.178 КПК України).

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 КПК України.

Відповідно до вимог ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК України.

Розглядаючи клопотання прокурора , суд дійшов висновку, що попередньо встановлені ризики не зменшились, та продовжують існувати, а прокурором доведено наявність обставин, які виправдовують подальше тримання останніх під вартою.

Обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , які є громадянами Азербайджану та перебувають на території України без законних підстав, інкримінується вчинення тяжкого та особливо тяжкого злочинів, міра покарання за найтяжчий з яких передбачає довічне позбавлення волі.

Обвинуваченому ОСОБА_7 , зареєстроване місце проживання якого в АР Крим (територія непідконтрольна на даний час Україні), інкримінується вчинення особливо тяжкого злочину, міра покарання за який передбачає довічне позбавлення волі.

Обвинувачений ОСОБА_6 не працює, не навчається, неодружений, утриманців не має, на території України не має міцних соціальних зв`язків, як і законного джерела доходу. У разі обрання альтернативного запобіжного заходу існують ризики переховування його від суду, у тому числі залишення території України.

Обвинувачений ОСОБА_8 не працює, законного джерела доходу не має, неодружений, утриманців не має, на території України не має міцних соціальних зв`язків, раніше судимий за вчинення на території України умисного тяжкого злочину проти власності ч.2 ст.186 КК України, за що відбував покарання у місцях позбавлення волі, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, не пов`язаного з даним кримінальним провадженням, у межах якого перебував у розшуку (обвинувальний акт перебуває у провадженні Богунського районного суду м.Житомира).

Обвинувачений ОСОБА_7 не працює, законного джерела доходу не має, на утриманні має малолітню дитину, раніше не судимий, намагався втекти від поліції під час затримання, згідно характеристики за місцем попереднього ув`язнення двічі притягувався до дисциплінарної відповідальності, має одне заохочення.

Також, суд не залишає поза увагою, що Указом Президента України №64/2022 на території України починаючи з 24.02.2022 введено воєнний стан. Відповідно до п. 8 роз`яснень, наданих Верховним Судом у листі від 03.03.2022 № 1/0/2-22 «Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану», зазначено, що оцінюючи ризики, які обґрунтовують доцільність застосування запобіжних заходів загалом та тримання під вартою зокрема, суд керується всіма наявними матеріалами клопотання про застосування (продовження) запобіжного заходу. Водночас, як відповідний ризик суди мають ураховувати запровадження воєнного стану та збройну агресію.

Ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачені можуть здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення ними зазначених дій. При цьому Кримінальний процесуальний кодекс України не вимагає доказів того, що обвинувачені обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватимуть відповідні дії, однак вимагає доказів того, що вони мають реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Такий стандарт доказування (переконання) суд використовує для перевірки продовження існування ризиків, які стали підставою для застосування до обвинувачених запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ризик переховування обвинувачених від суду оцінюється судом у світлі обставин цього кримінального провадження та особистої ситуації (обставин) обвинувачених, а саме: фактичних даних, які можуть свідчити про особливості характеру та моральні принципи, сімейний стан, місце проживання та роботи, засоби до існування.

У розумінні практики ЄСПЛ, тяжкість обвинувачення хоча і не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення, у сукупності з іншими обставинами, збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Зокрема, у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року, ЄСПЛ зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Суд вважає, що ризик переховування обвинувачених від суду продовжує існувати, враховуючи , що останнім інкримінується вчинення, у тому числі, особливо тяжкого злочину, що може загрожувати їм покаранням у виді довічного позбавлення волі.

Враховуючи зазначені раніше обставини, а також особи обвинувачених, існують передумови та можливості для втечі з метою ухилення від кримінальної відповідальності та переховування від суду. При цьому, співставлення можливих негативних для обвинувачених наслідків переховування у невизначеному майбутньому, із можливим засудженням до покарання у виді позбавлення волі у найближчій перспективі робить ризик переховування обвинувачених від суду можливим.

Суд також вважає, що ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, наприклад, неявкою у судові засідання (п.4 ч.1 ст.177 КПК України), вчинення інших кримінальних правопорушень (п.5 ч.1 ст.177 КПК України), продовжують існувати, з огляду на особи обвинувачених.

Судом не встановлено обставин, які б свідчили про можливість та доцільність змінення обвинуваченим раніше обраного запобіжного заходу на більш м`який, оскільки він не забезпечить належної процесуальної поведінки останніх.

У свою чергу, стороною захисту, відповідно до вимог ст..22 КПК України, не доведено можливість застосування до обвинувачених більш м`якого запобіжного захисту.

На підставі зазначеного, керуючись ст.331 КПК України суд,

постановив:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 26.01.2024 включно.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 26.01.2024 включно.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 26.01.2024 включно.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3