Справа № 243/5307/23
Провадження № 1-кп/243/876/2023
УХВАЛА

Іменем України

09 листопада 2023 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючий - суддя ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

законного представника потерпілого ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні, яке, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України та діючим на території України воєнним станом, проводилось в режимі відеоконференцзв`язку, клопотання потерпілого ОСОБА_4 , в інтересах якого діє представник, адвокат ОСОБА_6 , подане в рамках кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000469 від 07.07.2023 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, про застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна,

ВСТАНОВИВ:

Слов`янським міськрайонним судом Донецької області розглядається кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000469 від 07.07.2023 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

27.10.2023 на адресу суду в рамках вказаного кримінального провадження, до проведення підготовчого судового засідання, звернувся потерпілий ОСОБА_4 , в інтересах якого діє представник, адвокат ОСОБА_6 , з позовною заявою до обвинуваченої ОСОБА_7 , про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної злочином.

Також, 27.10.2023 потерпілим ОСОБА_4 , в інтересах якого діє представник, адвокат ОСОБА_6 , також було подано до суду на підставі ст. ст. 149, 150 ЦПК України заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно ОСОБА_7 , зокрема автомобіль AUDI Q7, д. н. з. НОМЕР_1 .

Після цього, 08.11.2023 на адресу суду від потерпілого ОСОБА_4 , в інтересах якого діє представник, адвокат ОСОБА_6 , надійшло клопотання, подане відповідно до вимог ст. 170 КПК України, про застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, а саме - належного обвинуваченій ОСОБА_7 автомобіля марки AUDI Q7, д. н. з. НОМЕР_1 . В обґрунтування клопотання заявник зазначив, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, а саме в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження. Протиправними діями ОСОБА_7 , як водія транспортного засобу, який порушив правила безпеки дорожнього руху, потерпілому ОСОБА_4 заподіяні тяжкі тілесні ушкодження, була завдана матеріальна і моральна шкода, яка і досі не відшкодована, у зв`язку з чим стороною потерпілого в рамках цього кримінального провадження було подано цивільний позов до ОСОБА_7 , про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної злочином. Заявник вважає, що якщо не вжити заходів забезпечення позову, то відповідач зможе розпорядитись своєю власністю, щоб уникнути виконання судового рішення. Зважаючи на це, у випадку позитивного вирішення справи за позовом ОСОБА_4 , виконання рішення буде ускладнене.

В судовому засіданні сторона потерпілого підтримали подане клопотання, просили його задовольнити та накласти арешт на належний обвинуваченій автомобіль AUDI Q7, д. н. з. НОМЕР_1 . Додатково представник потерпілого, адвокат ОСОБА_6 , пояснив, що незважаючи на те, що на стадії досудового розслідування кримінального арешт на вказаний автомобіль вже був накладений, проте, він накладався з інших підстав, а в цьому випадку сторона потерпілого наполягає на накладенні арешту саме з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов) в майбутньому, у разі позитивного рішення суду на користь потерпілого.

Стосовно поданої раніше, згідно вимог ст. ст. 149, 150 ЦПК України, заяви потерпілого про забезпечення позову, представник потерпілого просив вказану заяву залишити без розгляду, оскільки вона була подана помилково. Потерпілий та його законний представник підтримали свого адвоката.

Прокурор, обвинувачена та її захисник в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання, посилаючись на те, що в ході досудового розслідування ухвалою слідчого судді вже накладався арешт на вказаний автомобіль AUDI Q7, д. н. з. НОМЕР_1 , належний обвинуваченій. Наразі накладений арешт не скасовано, тому підстав для повторного накладення арешту немає. Учасники не заперечували проти залишення без розгляду заяви потерпілого про забезпечення позову.

Заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши клопотання сторони потерпілого, суд вважає, що подане клопотання про арешт майна підлягає задоволенню з наступних підстав.

02.10.2023 до суду, для розгляду, надійшов обвинувальний акт разом з реєстром матеріалів кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000469 від 07.07.2023 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Потерпілим по кримінальному провадженню є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно обвинувального акту ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, а саме в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.

Так, 07.07.2023, близько 10-00 год, ОСОБА_7 , керуючи технічно справним, належним їй автомобілем марки AUDI Q7, д. н. з. НОМЕР_1 , в денний час доби, рухаючись по прилеглій території «Шиномонтажу», розташованому по за адресою: м. Слов`янськ, вул. Свободи, 86, виконуючи маневр лівого повороту з прилеглої території «Шиномонтажу» на вул. Свободи м. Слов`янська, порушила вимоги п. 10.2 Правил дорожнього руху України, скоїла зіткнення передньою лівою боковою частиною кузова керованого нею автомобіля марки AUDI Q7, д. н. з. НОМЕР_1 , з передньою частиною мотоцикла марки LF150-10В, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням неповнолітнього ОСОБА_4 , який рухався по проїзній частині вул. Свободи з боку вул. Торгової в напрямку вул. Торської м. Слов`янська. Внаслідок ДТП ОСОБА_4 заподіяно тяжкі тілесні ушкодження.

27.10.2023 до суду, в рамках кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, звернувся потерпілий ОСОБА_4 , в інтересах якого діє представник, адвокат ОСОБА_6 , з позовною заявою до обвинуваченої ОСОБА_7 , про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної злочином. Посилаючись на протиправні дії обвинуваченої, внаслідок яких потерпілому було завдано тяжкі тілесні ушкодження, душевні страждання та психологічну травну, ОСОБА_4 оцінює завдану йому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на суму 11347,00 грн, моральну шкоду на суму 500000,00 грн, а також, крім зазначених сум, просить стягнути з цивільної відповідачки, обвинуваченої ОСОБА_7 , витрати на правову допомогу в сумі 20000,00 грн.

Приписами ч. ч. 1, 2, 6, 10 ст. 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

У разі задоволення цивільного позову або стягнення з юридичної особи розміру отриманої неправомірної вигоди суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про арешт майна для забезпечення цивільного позову або стягнення з юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, доведеного розміру отриманої неправомірної вигоди до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно ч. ч. ст. 171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

У відповідності до положення ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Таким чином, враховуючи наведені вище норми кримінального процесуального законодавства, з огляду на необхідність забезпечення в подальшому відшкодування шкоди, завданої потерпілому ОСОБА_4 внаслідок кримінального правопорушення, у разі доведення вини обвинуваченої ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, суд вважає подане стороною потерпілого клопотання про застосування заходу забезпечення кримінального провадження шляхом накладення арешту на автомобіль ОСОБА_7 обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. В цьому випадку обмеження права власності є розумним і співмірним завданням кримінального провадження.

При цьому суд враховує, що на стадії досудового розслідування на належний обвинуваченій ОСОБА_7 автомобіль AUDI Q7, д. н. з. НОМЕР_1 , вже накладався арешт, який наразі не скасовано, проте, суд погоджується з доводами сторони потерпілого щодо того, що мета, яку переслідує заявник, звертаючись до суду із цим клопотанням, не пов`язана з підставами, через які було прийнято рішення про арешт майна на стадії досудового розслідування.

На підставі викладеного, враховуючи доведеність правових підстав для арешту майна, наявність ризиків щодо його відчуження або знищення, з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, враховуючи розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, суд дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання потерпілого ОСОБА_4 , в інтересах якого діє представник, адвокат ОСОБА_6 , поданого в рамках кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000469 від 07.07.2023 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, про застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту автомобіля марки AUDI Q7, д. н. з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 .

Що стосується первісної заяви потерпілого, ОСОБА_4 , в інтересах якого діє представник, адвокат ОСОБА_6 , про забезпечення позову, поданої в рамках кримінального провадження, слід зазначити, що згідно з ч. 1 ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 6 ст. 9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу, в тому числі і принцип аналогії закону.

Положеннями КПК України не врегульовано наслідки відмови сторони від поданого нею клопотання або залишення без розгляду. Враховуючи, що залишення без розгляду заяви не призводить до порушення прав та інтересів інших осіб, з огляду на позицію сторони потерпілого, суд вважає за можливе заяву потерпілого ОСОБА_4 , в інтересах якого діє представник, адвокат ОСОБА_6 , про забезпечення позову, подану 27.10.2023, - залишити без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-173 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву потерпілого ОСОБА_4 , в інтересах якого діє представник, адвокат ОСОБА_6 , про забезпечення позову, - залишити без розгляду.

Клопотання потерпілого ОСОБА_4 , в інтересах якого діє представник, адвокат ОСОБА_6 , подане в рамках кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000469 від 07.07.2023 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, про застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, - задовольнити.

Накласти арешт у кримінальному провадженні за № 0000469 від 07.07.2023 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, на майно, а саме на автомобіль марки AUDI Q7, д. н. з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 , - із забороною права на відчуження, розпорядження та користування вказаним транспортним засобом, - з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом семи днів з моменту її оголошення.

Повний текст ухвали виготовлений та проголошений 09.11.2023 о 16-30 год.

Суддя ОСОБА_1