Дата документу 30.10.2023Справа № 554/6050/15-к
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.10.2023 м. Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду міста Полтави ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні Октябрського районного суду м. Полтави клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу Управління СБ України в Полтавській області підполковника юстиції ОСОБА_5 , в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00000097 від 31.10.2014, за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.258-3 КК України про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -

встановила:

З 07.04.2014 на території Донецької області створена та діє до цього часу терористична організація «Донецька народна республіка» (далі - ДНР), тобто стійке об`єднання невизначеної кількості осіб (більше трьох), що створене з метою здійснення терористичної діяльності.

Основною метою створення та діяльності ДНР є зміна меж території і державного кордону України, шляхом створення незаконного державного утворення «Донецька народна республіка» на території Донецької області та його подальшого виходу зі складу України в порушення порядку, встановленого ст.ст. 2, 73 Конституції України.

На території України учасники даної терористично організації займаються вчиненням терористичних актів, залякуванням населення, захопленням адміністративних будівель органів державної влади та місцевого самоврядування, збройне протистояння правоохоронним органам і Збройним силам України, фізичним знищенням їх особового складу та інших тяжких і особливо тяжких злочинів, що призводить до дестабілізації суспільно-політичної ситуації у державі.

Вказана терористична організація, у відповідності до мети її створення, є стійкою, має чітку ієрархію та структуру, яка складається з політичного та силового блоків, а також розподіл функцій між її учасниками, на яких покладені відповідні обов`язки згідно з планом спільних злочинних дій.

З метою вчинення злочинів керівництвом та членами терористичної організації ДНР розроблений, доведений до відома та схвалений усіма співучасниками детальний план їх вчинення.

Після чого між учасниками терористичної організації, були розподілені функції (ролі), що базувалися на специфічних навиках та соціальному статусі кожного зі співучасників. Розподіл функцій між співучасниками був спрямований на досягнення єдиного протиправного плану вчинення злочинів терористичною організацією ДНР.

В цілому, для діяльності зазначеної злочинної організації була характерна стабільність складу, стійкі зв`язки, насильницька та корислива спрямованість дій учасників, єдність їх намірів щодо протиправних дій, тотожність способу здійснення злочинних посягань, попередня та чітка розробка єдиного плану вчинення злочинів, розподіл ролей між учасниками та ретельна їх підготовка.

Кожний із учасників злочинної організації, незалежно від відведеної йому ролі, був обізнаний щодо загальних її цілей та окремих осіб, які діяли за їх вказівкою, і проявляв бажання сприяти їх досягненню та безпосередньо брав участь у вчиненні злочинів.

На керівників блоків покладається організація, керівництво діями та контроль за діяльністю підлеглих їм співучасників злочину за допомогою керівників підрозділів, що входять до їх складу.

При цьому на керівників та учасників силового блоку (не передбачених законом збройних формувань) покладається забезпечення стійкості терористичної організації шляхом вчинення збройних нападів та опору, незаконної протидії та перешкоджання виконанню службових обов`язків співробітниками правоохоронних органів і військовослужбовцями Збройних Сил України.

У свою чергу, на представників політичного блоку покладаються організація збору та отримання матеріальної і фінансової допомоги від інших учасників терористичної організації та осіб, лояльно налаштованих до терористичної діяльності, чим також забезпечується існування такої терористичної організації.

ДНР має стабільний склад лідерів вказаної терористичної організації, які підтримують між собою тісні стосунки, централізоване підпорядкування учасників політичного та силового блоку лідерам організації, а також план злочинної діяльності та чіткий розподіл функцій учасників щодо його досягнення.

Так, на учасників політичного блоку, відповідно до плану спільних злочинних дій, покладаються наступні обов`язки:

-створення так званих органів державної влади ДНР та організація їх діяльності;

-видання так званих нормативно-правових актів від імені нелегітимних органів державної влади; організація та проведення незаконного референдуму на території Донецької області про визнання суверенітету незаконного державного утворення «Донецька народна республіка»;

-проведення агітаційної роботи серед населення щодо діяльності терористичної організації ДНР з метою схиляння його до участі у вказаній терористичній організації та отримання підтримки власної діяльності серед мешканців східних регіонів України;

-організація збору, отримання матеріальної і фінансової допомоги від інших учасників терористичної організації та осіб, лояльно налаштованих до їх діяльності, а також її розподілу;

-налагодження взаємодії з терористичною організацією ЛНР та її керівниками з метою координації дій, спрямованих на повалення конституційного ладу та захоплення державної влади в Україні, а також дій, направлених на зміну меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України;

-налагодження взаємодії з прихильниками злочинної діяльності терористичної організації ДНР, що перебувають за кордоном з метою координації дій, отримання матеріальної і гуманітарної допомоги та озброєння, а також залучення іноземних громадян для протидії правоохоронним органам України та Збройним Силам України;

-налагодження взаємодії з місцевими та закордонними засобами масової інформації з метою їх використання для агітації, висвітлення діяльності «Донецької народної республіки», дискредитації діяльності органів державної влади України та осіб, задіяних у ході проведення антитерористичної операції та формування думки серед населення про законність власних дій, а також вчинення за їх допомогою закликів до повалення конституційного ладу і захоплення державної влади в Україні;

-надання матеріальної та організаційної допомоги учасникам силового блоку ДНР (не передбачених законом збройних формувань) для забезпечення їх протиправної діяльності;

-забезпечення учасників ДНР транспортом, символікою та агітаційними матеріалами.

Разом з тим, на учасників силового блоку (не передбачених законом збройних формувань), відповідно до плану спільних злочинних дій, покладаються наступні обов`язки:

- організація та ведення збройних нападів та здійснення збройного опору, незаконної протидії та перешкоджання виконанню службових обов`язків співробітниками правоохоронних органів України і військовослужбовцями Збройних Сил України, задіяними у проведенні антитерористичної операції;

- організація у групи осіб, які є прихильниками злочинної діяльності учасників ДНР, з метою опору представникам державної влади та унеможливлення припинення злочинної діяльності правоохоронними органами та Збройними Силами України, озброєння зазначених осіб та керівництво їхніми діями;

- створення не передбачених законом збройних формувань та участь у їх діяльності;

- вербування нових учасників до складу силового блоку ДНР (не передбачених законом збройних формувань) та керівництво їхніми діями;

- захоплення населених пунктів, об`єктів цивільної та військової інфраструктури; вчинення терористичних актів та диверсій на території України; захоплення чи заволодіння у інший спосіб зброї, боєприпасами, вибуховими речовинами, військовою технікою, транспортними засобами, а також будівництво інженерних (фортифікаційних) укріплень з метою протидії діяльності осіб, задіяних у ході проведення антитерористичної операції та забезпечення власної злочинної діяльності;

- викрадення осіб з метою отримання матеріальної вигоди та залякування мешканців, які підтримують діючу легітимну владу в Україні;

- силова підтримка учасників політичного блоку при проведенні незаконних референдумів на території Донецької області, в тому числі щодо визнання суверенітету незаконного державного утворення «Донецька народна республіка», а також укріплення та охорона зайнятих ними будівель та споруд;

- організація поставок зброї, бойових припасів, вибухових речовин, військової техніки та їх розподіл серед учасників терористичної організації;

- організація виробництва, налагоджування ремонту зброї та бойових припасів, створення військово-промислового комплексу ДНР тощо.

Вказане свідчить про те, що відповідно до ст. 1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» - «ДНР» є терористичною організацією, яка здійснює цілеспрямовану суспільно-небезпечну діяльність.

Тобто, для насильницького підтримання влади незаконної самопроголошеної ДНР були створені не передбачені законами України збройні формування, які мали організовану структуру військового типу, а саме єдиноначальність, підпорядкованість, чітку ієрархічність та дисципліну, були озброєні вогнепальною зброєю, вибухівкою, а також тяжке військове озброєння та військову техніку.

Крім того, у вказаних незаконних формуваннях був визначений механізм вступу до нього, порядок проходження служби, в кожному структурному підрозділі ставились завдання щоденної діяльності, яка полягала в здійсненні методами військових операцій силової підтримки незаконно створених структур ДНР, придушення організованого опору населення на окупованій території, депортації населення Донецької області, встановлення режиму військового стану, протистояння правоохоронним органам державної виконавчої влади України, знищення їх живої сили і матеріальних засобів, а також скоєння інших тяжких і особливо тяжких злочинів.

Зазначені збройні формування терористичної організації ДНР дислокувалося в різних населених пунктах та місцевостях Донецької області та мали загальну координацію керівництва.

Упродовж першої половини квітня 2014 року члени терористичної організації ДНР, з використанням автоматичної вогнепальної зброї, здійснили захоплення адміністративних будівель установ державної влади України у ряді міст Донецької області.

Зважаючи на наявність реальної загрози життю і безпеці громадян України, інтересам суспільства та держави, з метою припинення протиправної діяльності вказаної злочинної організації на території Донецької та Луганської областей, 14 квітня 2014 року виконуючим обов`язки Президента України Головою Верховної ради України ОСОБА_7 підписано указ № 405/2014, яким введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України", чим розпочато антитерористичну операцію (далі АТО) на сході України.

В подальшому, упродовж квітня 2014 року листопада 2016 року члени терористичної організації ДНР, із застосуванням артилерійських установок, систем реактивного залпового вогню, зенітно-ракетних комплексів, вогнепальної зброї, шляхом здійснення вибухів, підпалів та обстрілів, які створювали небезпеку для життя та здоров`я людей, з метою зміни меж території або державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, здійснили збройне незаконне захоплення частини території Донецької області.

24.02.2018 року набрав чинності закон № 2268-VIII "Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях", який 18 січня 2018 року прийнято ВР України, 20 лютого 2018 року підписано президентом України та 23.02.2018 року опубліковано його текст в газеті "Голос України". Цей закон визначає державну політику України щодо тимчасово окупованих територій у Донецькій та Луганській областях.

Згідно із зазначеним законом, протидія російській агресії замість "антитерористичної операції" буде називатися "забезпеченням національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій і Луганській областях". Проведення операції Об`єднаних сил передбачене виконанням зазначеного Закону.

Також, президент України - Верховний Головнокомандувач Збройних Сил України підписав Указ «Про затвердження рішення РНБО «Про широкомасштабну антитерористичну операцію на території Донецької та Луганської областей»», яким вводиться в дію рішення Ради національної безпеки та оборони про зміну формату широкомасштабної антитерористичної операції, яка була запроваджена у 2014 році.

Крім того, глава держави підписав Наказ Верховного Головнокомандувача ЗС України «Про початок операції Об`єднаних сил із забезпечення національної безпеки і оборони, відсіч та стримування збройної агресії Російської Федерації на території Донецької та Луганської областей». Згідно цього Наказу, з 14.00 год. 30 квітня 2018 року розпочалася операція Об`єднаних сил (далі ООС) із забезпечення національної безпеки і оборони. Вона здійснює оперативне керівництво об`єднаними силами на території проведення військової операції на сході України, - замість штабу АТО .

Досудовим розслідуванням встановлено, що в квітні 2014 року, мешканець м. Сіверськ Донецької області ОСОБА_6 , поділяючі погляди та мету створення так званої "Донецької народної республіки", усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, добровільно надав згоду її представникам сприяти діяльності вказаної терористичної організації.

Упродовж квітня 2014 року ОСОБА_6 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, неодноразово виїздив у смт. Володарка Артемівського району Донецької області, де разом із іншими членами терористичної організації, приймав активну участь у блокуванні військових складів з озброєнням (так звані "соляні шахти"), перешкоджаючи вивозу озброєння та боєприпасів, чим порушував функціонування стратегічного військового об`єкту Збройних сил України.

Крім того, протягом першої половини травня 2014 року ОСОБА_6 з метою сприяння діяльності терористичної організації, за пропозицією її представників, безпосередньо брав участь в організації та проведенні так званого референдуму, щодо створення незалежної держави на території Донецької області, що виразилося в доставці бюлетенів на виборчі дільниці та подальшій їх охороні.

В подальшому, протягом червня-серпня 2014 року, ОСОБА_6 діючи за вказівкою ватажків незаконно створених військових формувань ДНР, з метою збору інформації щодо дислокації, переміщення та кількості військовослужбовців та техніки Збройних Сил України, виїздив до м. Ізюм Харківської області, смт. Дроновка, смт. Серебрянка, смт. Золотарьовка Артемівського району Донецької області.

Після чого, ОСОБА_6 діючи умисно, з метою сприяння терористичній організації, за допомогою телефонного зв`язку та особисто, неодноразово передавав отриману інформацію представникам ДНР.

31.10.2014 громадянина ОСОБА_6 затримано слідчим відділом УСБУ в Полтавській області в порядку ст.208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.258-3 КК України.

31.10.2014 громадянину України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Олександрівка Слов`янського району Донецької області, українцю, громадянину України, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , одруженому, раніше судимому за ч.1 ст.122 КК України, вручене письмове повідомлення про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.258-3 КК України.

01.11.2014 Октябрським районним судом м. Полтави щодо ОСОБА_6 обрано запобіжний захід тримання під вартою на строк 60 днів.

24.12.2014 ухвалою Октябрського районного суду м. Полтава підозрюваному ОСОБА_6 скасовано обраний запобіжний захід. Надалі, ОСОБА_6 вручені повістки про виклики для проведення слідчих дій, проте, підозрюваний до органу досудового слідства не з`явився та не повідомив про причини своєї неявки. На даний час місце знаходження ОСОБА_6 слідству не відоме і тому 12.01.2015 підозрюваного оголошено у розшук.

Вина підозрюваного ОСОБА_6 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.258-3 КК України, підтверджується зібраними у провадженні доказами, а саме:

- рапортом про виявлення кримінального правопорушення від 29.10.2014;

- допитом свідка ОСОБА_8 ;

- протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 31.10.2014;

- іншими матеріалами в їх сукупності.

ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яке законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна або без такої.

На даний час діяльність терористичної організації ДНР не припинена. Частина території Донецької області, де діють терористи та де підозрюваний переховується від правосуддя, тимчасово не підконтрольна правоохоронним та органам влади України.

Згідно інформації оперативного підрозділу Управління СБ України в Служби безпеки України 3 відділу ГВ ЗНД Управління, наданої на виконання доручення слідчого, наразі громадянин України ОСОБА_6 , перебуває на території російської федерації, а саме в с. Ряженому Матвеєво-Курганського району Ростовської області.

Окрім вказаного, 24.02.2022 близько 05 години ранку ЗС РФ спільно з підрозділами НЗФ так званої «ДНР»/»ЛНР» здійснили інтенсивні ракетно-бомбові та артилерійські обстріли по військовим та цивільним об`єктам на всій території України, незаконно перетнули державний кордон України на ділянках Чернігівської, Сумської, Харківської, Луганської, Донецької і Херсонської областей, та вторглися на територію суверенної держави Україна, тобто розпочали відкритий міжнародний збройний конфлікт між РФ (держава-агресор) та Україною. У відкритій військовій агресії РФ проти України масштабно застосовувалися ЗС РФ із залученням НЗФ, так званої «ДНР» під загальним керівництвом військового командування РФ.

Прокурор в судовому засіданні клопотання слідчого підтримав, просив його задовольнити з підстав у ньому наведених.

Захисник підозрюваного заперечувала проти задоволення клопотання з огляду на те, що воно є необгрунтованим, а ризики передбачені ст. 177 КПК України недоведеними.

Заслухавши сторін, вивчивши матеріали клопотання, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України, підставою обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним злочину, передбаченого ч.1 ст.258-3 КК України, що відноситься до категорії особливо тяжких злочинів.

Так, ч.1 ст.183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Підставою обрання підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою є наявність ризику, визначеного п.1 ч.1 ст.177 КПК України.

Підозрюваний ОСОБА_6 переховується від слідства та суду.

Також, на думку слідства, на даний час існує наявність ризику, який обґрунтовується запровадженням відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року за №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» правового режиму воєнного стану в Україні, який неодноразово продовжувався у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України.

Так, відповідно до позиції Верховного Суду України, викладеної в пункті 8 листа Верховного Суду «Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану» від 03.03.2022 № 1/0/2-22, як відповідний ризик має ураховуватися запровадження воєнного стану та збройна агресія в Україні.

Відповідно до п.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

При вирішенні питання про застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою прошу суд врахувати практику Європейського суду з прав людини.

Так, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

У справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання осіб під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання осіб під вартою може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою містяться і в положеннях статей 177, 178, 183 КПК України.

Фактичні обставини злочину, інкримінованого обвинуваченому, свідчать про наявність конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості та кореспондуються з визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Відповідно до ч.6 ст.176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 КК України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої статті 176 КПК України тримання під вартою.

Згідно абз.7 ч.4 ст.183 КПК України, при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого, який перебуває на тимчасово окупованій території України, розмір застави не визначається.

Відповідно до ч.6 ст.193 КПК України, у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених ст.177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що обвинувачений виїхав та перебуває на тимчасово окупованій території України, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності обвинуваченого.

Слідство переконане, що з метою запобігання спробам ОСОБА_6 ухилитися від слідства, перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні або продовжити злочинну діяльність, до підозрюваного необхідно застосувати запобіжний захід тримання під вартою.

ОСОБА_6 фізично здоровий, спеціального лікування не потребує.

Враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.258-3 КК України, достатніх підстав вважати, що підозрюваний переховується від слідства, існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків слідчий суддя приходить до висновку про задоволення клопотання.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 131, 132, 176-179, 182-183, 193-194,196-197, 199, 202, 205, 309, 369-372, 395 КПК України, слідчий суддя,-

ухвалила:

Клопотання - задовольнити.

Обрати стосовно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Олександрівка Слов`янського району Донецької області, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Зобовязати слідчого, який вніс клопотання про обрання міри запобіжного заходу утримання під вартою, повідомити родичам заарештованого про взяття під варту.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1