Справа № 476/611/23
Провадження № 1-кп/476/66/2023
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.12.2023 року Єланецький районний суд

Миколаївської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 , представника потерпілої ОСОБА_5

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Єланець кримінальне провадження, внесене 30.05.2023 року в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000137, по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Возсіятське Єланецького району Миколаївської області, громадянки України, освіта середня, не працюючої, не одруженої, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, проживаючої по АДРЕСА_1 , раніше не судимої

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України

ВСТАНОВИВ:

24.04.2023 року близько 08:30 години ОСОБА_4 реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на крадіжку грошових коштів з будинку ОСОБА_7 , розташованого по АДРЕСА_1 , впевнившись, що в будинку нікого немає, прийшла до домоволодіння та переконавшись що за її діями ніхто не спостерігає та не може чинити перешкоду, шляхом проникнення до житла, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у вигляді неправомірного заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, діючи умисно, в умовах воєнного стану, протиправно, таємно здійснила крадіжку грошових коштів в іноземній валюті на суму 600 доларів США, після чого з місця вчинення злочину зникла, викраденими коштами розпорядилася на власний розсуд, спричинивши потерпілій матеріальний збиток на суму 22440 грн.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 винною себе у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення визнала повністю та підтвердила обставини, викладені в обвинувальному акті.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, за викладених вище обставин.

Наведені вище дії ОСОБА_4 стороною обвинувачення вірно кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана із проникненням у житло, вчинена в умовах воєнного стану.

Судом досліджені також характеризуючі матеріали на ОСОБА_4 , згідно яких обвинувачена проживає на території Возсіятського старостинського округу, має двох неповнолітніх дітей, алкогольними напоями не зловживає. За місцем проживання характеризується позитивно. До адміністративної відповідальності не притягувалася. На диспансерному обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Знаходиться на обліку в управлінні соціального захисту населення та отримує допомогу одиноким матерям, державну допомогу малозабезпеченим сім`ям, державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю на дитину ОСОБА_8 .

Згідно досудової доповіді на обвинувачену ОСОБА_4 начальник Вознесенського районного сектору №3 філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях встановив, що ймовірність вчинення обвинуваченою повторного кримінального правопорушення зводиться до середнього рівня ризику, а також середнього рівня ризику небезпеки для суспільства, в тому числі і для окремих осіб. Орган з питань пробації вважає, що виправлення ОСОБА_4 без ізоляції від суспільства можливе. Виконання покарання ОСОБА_4 у громаді можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторного кримінального правопорушення.

Обираючи обвинуваченій міру покарання, відповідно до ст. 66 КК України, суд враховує, як пом`якшуючі покарання обставини те, що ОСОБА_4 щиро розкаюється у вчинені кримінального правопорушення, активно сприяла розкриттю кримінального правопорушення та добровільно відшкодувала завдані нею збитки.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченої відповідно до ст. 67 КК України відсутні.

Відповідно до вимог ст. ст. 50, 65 КК України та положень п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003р. «Про практику призначення судами кримінального покарання», особі, яка вчинила злочин має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації, це покарання за своїм видом і розміром має бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, а також з урахуванням обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.

При визначенні покарання суд враховує особу обвинуваченої, яка офіційно не працює, не одружена, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, раніше не судима, її ставлення до вчиненого злочину, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставини, а також ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відносяться до тяжкого злочину, суспільну небезпечність даного злочину, обставини за яких його було вчинено, наслідки, що настали від злочину, думку представника потерпілої щодо покарання, яке необхідно призначити, висновок органу пробації, суд вважає доцільним призначити ОСОБА_4 покарання в межах санкції статті, яка передбачає відповідальність за вчинений нею злочин, у вигляді позбавлення волі. Також суд вважає можливим виправлення та перевиховання обвинуваченої без ізолювання від суспільства з застосуванням до неї ст. 75 КК України. Таке покарання буде, на думку суду, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових злочинів.

Питання щодо речових доказів по кримінальному провадженню суд вирішує в порядку передбаченому ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати у справі відсутні. Запобіжний захід відносно обвинуваченої не обирався. Цивільний позов у справі не заявлено.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_9 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, і призначити їй покарання у вигляді 5 (п`ять) років позбавлення волі.

Згідно ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 (один) рік.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази по справі: грошові купюри номіналом 100 доларів США, з номерними позначенням « НОМЕР_1 » та «DC36594662A С3», що передано на зберігання ОСОБА_7 залишити в повне розпорядження останньої.

Необхідність застосування запобіжних заходів відсутня.

На вирок може бути подано апеляцію до Миколаївського апеляційного суду через Єланецький районний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1