Справа № 282/15/23
Провадження № 1-кп/282/82/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.10.2023

смт.Любар

Любарський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження №0000254 від 08.12.2020 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше судимого:

- 19.09.2000 Любарським районним судом Житомирської області за ч.3 ст.81, ч.2 ст.140, 44, 42 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст. 45 КК України, вважати засудженим умовно з іспитовим строком на 1 рік;

- 05.02.2001 Любарським районним судом Житомирської області за ч.2 ст.140, ч.1 ст.185 КК України до трьох років позбавлення волі, на підставі ст.43 КК України частково приєднано невідбуте покарання по вироку від 19.09.2000, до відбуття 3 роки 1 місяць;

- 06.07.2004 Любарським районним судом Житомирської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України приєднано невідбуте покарання до вироку від 05.02.2001, до відбуття 3 роки 2 місяці позбавлення волі;

- 27.01.2011 Любарським районним судом Житомирської області за ч.2 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 2 роки;

- 09.09.2011 Любарським районним судом Житомирської області за ч.2 ст.297 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України приєднано невідбуте покарання за вироком від 27.01.2011, до відбуття 3 роки 6 місяців позбавлення волі;

- 23.03.2016 Любарським районним судом Житомирської області за ч.3 ст.185, ч. 1 ст. 162, ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки;

- 25.04.2018 Любарським районним судом Житомирської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України приєднано частину невідбутого покарання до вироку від 23.03.2016, до відбуття 3 роки 6 місяців позбавлення волі з застосуванням ч. 5 ст. 72 КК України зараховано в строк відбуття покарання по даному вироку відбуту частину покарання по вироку від 23.03.2016;

- 29.12.2021 Любарським районним судом Житомирської області за ст.71, ч.3 ст.185 КК України до 3 років 8 місяців позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.185 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

04 грудня 2020 року близько 19 години у ОСОБА_4 , який в цей час перебував по АДРЕСА_2 , виник умисел на проникнення до житлового будинку, що за адресою: АДРЕСА_3 , який належить ОСОБА_6 , з метою викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, він підійшов до зазначеного житлового будинку, де з метою полегшення проникнення, розбив скло віконної рами, через яке проник в середину житлового будинку.

В подальшому, скориставшись тим, що власник майна та власник будинку відсутній та інші особи за його діями не спостерігають, усвідомлюючи протиправність своєї поведінки, діючи умисно з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, повторно з приміщення житлового будинку викрав десять подушок наповнених гусячим пір`ям розмірами 80 на 80 см.

В подальшому, обвинувачений з викраденим майном залишив житловий будинок ОСОБА_6 та розпорядився ним на власний розсуд, заподіявши потерпілій ОСОБА_5 матеріальної шкоди на суму 1400 гривень.

При розгляді справи в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення визнав повністю та дав суду відповідні пояснення по справі, повністю підтвердивши вказані вище обставини. Вказав, що у вчиненому щиро розкаюється.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні підтвердила обставини викладені в обвинувальному акті. Щодо призначення міри покарання обвинуваченому, поклалася на розсуд суду.

Обмежившись в судовому засіданні за згодою учасників судового провадження в порядку ч.3 ст.349 КПК України показами обвинуваченого, який повністю визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо вищевказаних фактичних обставин справи, які ніким з учасників судового провадження не оспорюються, і вважає доведеним пред`явлене обвинувачення, а тому, суд при дослідженні доказів обмежився допитом обвинуваченого ОСОБА_4 та вивченням документів, які характеризують особу обвинуваченого.

При цьому суд, з`ясував правильність розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового розгляду, зміст цих обставин, з`ясував, чи немає сумнівів в добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив учасникам розгляду, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини справи в апеляційному порядку.

Проаналізувавши всі зібрані та досліджені в судовому засіданні докази, які є належними та допустимими, суд дійшов висновку про винуватість обвинуваченого в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились в таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, поєднаній з проникненням в житло, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч.3 ст.185 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, яка згідно ст.66 КК України пом`якшує покарання ОСОБА_4 є щире каяття.

Обставини, які згідно ст.67 КК України, обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлені.

Відповідно до ст.65 КК України, п.1 постанови Пленуму ВСУ №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суд має враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винуватого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Тому, вирішуючи питання про обрання обвинуваченому покарання, суд відповідно до ст. 65 - 67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення.

Судом враховуються фактичні обставини та характер злочинного діяння, відношення обвинуваченого до скоєного, зокрема те, що він свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, а також дані про особу обвинуваченого, який неодружений, на утриманні дітей не має, по місцю проживання характеризується задовільно, не перебуває на обліку у лікаря психіатра та нарколога, раніше неодноразово судимий. Тому, враховуючи дані про особу обвинуваченого, суд дійшов висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства і вважає необхідним призначити йому покарання за ч.3 ст.185 КК України, у виді позбавлення волі, в межах строку, передбаченого санкцією вказаної норми кримінального закону.

Оскільки інкриміноване кримінальне правопорушення скоєне обвинуваченим до постановлення вироку Любарським районним судом Житомирської області від 29.12.2021, суд при вирішенні питання про призначення йому остаточного покарання, у відповідності до ч.4 ст.70 КК України, призначає його з врахуванням вироку Любарського районного суду Житомирської області від 29.12.2021, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Процесуальні витрати по даному кримінальному провадженні становлять 3053 грн. 79 коп., які у відповідності до ч.2 ст.124 КПК України, у зв`язку з ухваленням обвинувального вироку підлягають стягненню із обвинуваченого в дохід держави.

Речовими доказами розпорядитись у відповідності до ст.100 КПК України.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Керуючись ст. 100, 124, 174, 349, 368, 369, 370, 371, 373, 374, 376, 395, 532 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 10 (десять) місяців.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначених за цим вироком та вироком Любарського районного суду Житомирської області від 29.12.2021, визначити обвинуваченому ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 10 (десять) місяців.

Підстави для застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 - не встановлені.

У відповідності до ч.5 ст.72 КК України, початок строку відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_4 рахувати з 29 грудня 2021 року, зарахувавши йому таким чином частково відбуте покарання за вироком Любарського районного суду Житомирської області від 29.12.2021.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави витрати на залучення експертів: за проведення судово-одорологічної експертизи в сумі 2399 (дві тисячі триста дев`яносто дев`ять) гривень 99 (дев`яносто дев`ять) копійок (висновок експерта №СЕ-19/106-20/12217-Б-10/266 від 29.12.2020) та за проведення судово-товарознавчої експертизи в сумі 653 (шістсот п`ятдесят три) гривень 80 (вісімдесят) копійок (висновок експерта №СЕ-19/106-21/1287-ТВ від 09.02.2021).

Речові докази по справі, а саме: два вирізи з подушки із слідами бурого кольору та марлевий бинт із слідами бурого кольору, які передані на зберігання до кімнати зберігання речових доказів відділення поліції №1 Житомирського РУП, після набрання вироком суду законної сили знищити.

Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Любарський районний суд Житомирської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Відповідно до ч.2 ст.394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1