ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 688/2717/23

Провадження № 11-кп/4820/604/23

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

представника ДУ «Шепетівська виправна колонія №98» ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

засудженого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Хмельницького апеляційного суду в режимі відеоконференції судову справу за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 18 липня 2023 року, якою відмовлено в клопотанні захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 та начальника Державної установи «Шепетівська виправна колонія (№98)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_8 , -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 18 липня року, відмовлено в задоволенні клопотань адвоката ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 та начальника Державної установи «Шепетівська виправна колонія (№98)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_8 .

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, захисник засудженого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 18 липня 2023 року, постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання адвоката ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 та начальника Державної установи «Шепетівська виправна колонія (№98)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_8 . Вважає, що суд однобічно розглянув подані докази, що призвело до відмови у задоволенні клопотання.

Разом з цим, апелянт просить звернути увагу на те, що судом не було прийнято до уваги той факт, що як засуджений так і представник колонії в судовому засіданні пояснили, що засуджений без додаткової мотивації виходить на роботу, виконує роботу, бережно ставиться до робочого інструменту, не порушує правил техніки безпеки, тощо. Також захисником засудженого надано характеристики з попередніх колоній, в яких засуджений відбував покарання, де вказано, що засуджений був трудовлаштований на виробництві. Суд у своєму рішенні не пояснив, на підставі чого в нього виникли сумніви з даного приводу, так як спростувань цьому в судовому засіданні надано не було.

Добросовісна та чесна праця, на думку апелянта, виконання норм виробітку та прагнення до отримання або підвищення професійного та освітнього рівня, наявність робітничої професії, кваліфікація - необхідність оцінки саме цих показників може бути реальною тільки у випадку, коли в колонії створені умови для підвищення (отримання кваліфікації), а також умови для обрання різних видів праці. Тому апелянт вважає за упередженість в оцінці судом доказів того, що засуджений працював, але колонія в свою чергу не оформила це документально як роботи із благоустрою та не зафіксувала цього процесу.

Також, апелянт зазначив, що в попередніх характеристиках вписано термін «Засуджений став на шлях виправлення», тобто він позитивно ставиться до роботи; виконує вимоги режиму і правила внутрішнього розпорядку; позитивно ставиться до виховних заходів, виконує свої обов`язки. В адміністрації колонії є впевненість у тому, що при правильно організованій роботі з засудженим він зможе довести своє виправлення, побороти негативні погляди, переконання, звички, риси характеру й без позбавлення волі.

Зазначив, що в характеристиці, яку надала Державна установа «Шепетівська виправна колонія (№98)»,: «Засуджений довів своє виправлення» це в свою чергу вказує на постійне підвищення ступеня виправлення. Така ситуація характеризується сумлінною поведінкою; сумлінним ставленням до праці та навчання; не потребує контролю за поведінкою з боку представників адміністрації. Найвищий ступінь виправлення засудженого (засуджений довів своє виправлення) передбачає такі зміни особистості та поведінки засудженого, коли є підстави вважати, що засуджений у разі звільнення, спроможний свідомо дотримуватися соціальних норм життя та не має мотивації до повернення на шлях злочинної діяльності. Основними критеріями виправлення є сумлінна (зразкова) поведінка й сумлінне ставлення до праці. В матеріалах справи наявні у засудженого заохочення та відсутність стягнень. Суд в свою чергу вказує, що це є не суттєвим та не бере дані обставини в комплексі із іншими позитивно характеризуючими даними.

Вважає, що при оцінюванні ставлення засудженого до праці слід було враховувати також виконання ним робіт із благоустрою місць позбавлення волі без оплати праці, але суд це оцінив як щось не значне, яке повинно бути само-собою та таке, що повинно бути підтверджено доказами. Натомість суду надавались характеристики, виказувалась позиція представника установи, пояснення засудженого, але суд чомусь вважає, що не надано жодного доказу.

Крім того, апелянт зазначив, що зважаючи на те, що на сьогоднішній день іде війна, засуджений висловлював позицію захищати Батьківщину після звільнення, про це у рішенні суду взагалі нічого не зазначено.

Заслухавши доповідь судді-доповідача; пояснення засудженого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; пояснення представника колонії, який не заперечував проти задоволення апеляційної скарги та підтримав подання про умовно-дострокове звільнення засудженого; пояснення прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила залишити ухвалу суду без змін; перевіривши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги захисника, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга захисника засудженого підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути не лише законним і обґрунтованим, а й вмотивованим. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Приймаючи вказане рішення, суд першої інстанції послався на те, що вироком Запорізького апеляційного суду від 26.06.2019 року вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 12.02.2018 року скасовано в частині призначення покарання та ухвалено в цій частині новий вирок, засуджено ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 289 КК України до 5 років позбавлення волі. Збільшено розмір відшкодування з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 моральної шкоди до 50000 грн. В решті вирок залишено без змін.

Початок строку: 13.02.2020 року, кінець строку: 13.02.2025 року.

Згідно довідки ДУ «Шепетівська виправна колонія (№ 98)» станом на 07.07.2023 року невідбута частина покарання ОСОБА_8 становить 1 рік 7 місяців 6 днів.

Суд зауважив, що ОСОБА_8 засуджений за вчинення тяжкого злочину та на час розгляду клопотання відбув 2/3 строку покарання.

Згідно характеристики, ОСОБА_8 з 14.02.2020 року тримався в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор», характеризувався посередньо, порушень режиму тримання не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався. Заохочень не мав.

З 12.03.2020 року відбував покарання в ДУ «Біленьківська виправна колонія (№99)», допустив 3 порушення режиму відбування покарання, за що 3 рази притягувався до дисциплінарної відповідальності. Стягнення погашені у встановленому законом порядку. Мав одне заохочення.

З 11.03.2021 року відбував покарання в ДУ «Торецька виправна колонія (№ 2)». За період відбування покарання порушень режиму відбування покарання не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався. 4 рази заохочувався адміністрацією установи.

З 10.04.2022 року відбуває покарання в ДУ «Шепетівська виправна колонія (№ 98)». За період відбування покарання характеризується наступним чином: порушень режиму відбування покарання не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався. Один раз заохочувався адміністрацією установи за добру поведінку та сумлінне ставлення до праці.

На виробництві установи не працевлаштований. Утримує у чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку. Дотримується правомірних взаємовідносин з персоналом, виконує передбачені законом вимоги персоналу установи. Підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими. Дотримується вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Підтримує зв`язки з рідними та близькими шляхом телефонних розмов. Приймає участь в реалізації програм диференційованого виховного впливу «Духовне відродження» та «Фізкультура і спорт». Приймає активну участь у роботі самодіяльних організацій. До підвищення свого загальноосвітнього рівня та вдосконалення наявних професійно-технічних навичок не прагне.

Відповідно до оцінки ризиків вчинення ОСОБА_8 повторного правопорушення, визначеної з використанням підсистеми «Касандра» ЄРЗО, суд в своєму рішенні зазначив, що ризик вчинення повторного кримінал правопорушення та рівень втручання визначено низьким.

Переведенню до дільниці соціальної реабілітації за формальними ознаками ОСОБА_8 підлягав після 13.10.2021 року (по відбуттю 1/3 строку покарання). Комісією установи відмовлено (протокол № 30 від 26.10.2021 року), на підставі заяви засудженого.

Заміні невідбутої частини покарання більш м`яким за формальними ознаками ОСОБА_8 підлягав після 13.08.2022 року (по відбуттю 1/2 строку покарання). Комісією установи відмовлено (протокол № 26 від 07.09.2022 року) як такому, що не став на шлях виправлення.

Умовно-достроковому звільненню від відбування покарання ОСОБА_8 , за формальними ознаками, підлягає після 13.06.2023 року. (по відбуттю 2/3 строку покарання).

Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 07.07.2022 року у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовлено з огляду на те, що засуджений фактично не відбув частину покарання, за яку може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання (ухвала набрала законної сили 18.07.2022 року).

Засуджений ОСОБА_8 на профілактичному обліку установи не перебуває.

Адміністрація державної установи «Шепетівська виправна колонія (№98)» вважає, що засуджений ОСОБА_8 заслуговує на застосування до нього заохочувальної норми чинного законодавства у вигляді умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, так як він сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали, своє рішення про відмову у задоволенні клопотань адвоката ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 та начальника Державної установи «Шепетівська виправна колонія (№98)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_8 , суд першої інстанції мотивував тим, що засуджений ОСОБА_8 бере участь лише у програмах диференційованого виховного впливу «Духовне відродження» та «Фізкультура і спорт», незважаючи на наявність в установі 13 програм, вважає участь засудженого в даних програмах формальною, такою, що передує вирішенню поданих клопотань, оскільки попередньо в інших установах виконання покарань участі в будь-яких програмах диференційованого виховного впливу засуджений не брав, не приймав участі в організації виховних заходів.

Щодо участі в роботі самодіяльних організацій, що стимулюють правослухняну поведінку засуджених, оскільки ні представник установи, ні засуджений із захисником не пояснили, в чому така участь засудженого ОСОБА_8 проявляється, суд з об`єктивним сумнівом віднісся щодо активної участі засудженого в організації їх роботи.

Також, суд першої інстанції зазначив, що наявність у ОСОБА_8 шести заохочень за сумлінну поведінку та виконання обов`язків, погашення та зняття на момент звернення до суду із клопотаннями застосованих до нього 3 стягнень не є вирішальним, оскільки додержання ПВР колонії є обов`язком засудженого. Наявність у батька та матері засудженого пенсійного віку, а у батька також потреби в сторонньому догляді та хвороби, яка потребує інтенсивного лікування, також не є підставою для задоволення поданого клопотання.

Крім того, судом зазначено, що потягу до підвищення професійно-технічних навичок засуджений не проявляє, незважаючи на те, що у Шепетівському навчальному центрі №98 можна здобути 3 різних спеціальності.

Щодо роботи засудженого, суд зазначив, що його робота по благоустрою місць позбавлення волі, перебування у складі будівельної бригади та на посаді бригадира, жодними письмовими доказами не підтверджена, а тому, за таких обставин, суд був позбавлений можливості оцінити ставлення засудженого до праці в ДУ «Шепетівська виправна колонія (№98)».

На думку колегії суддів, приймаючи рішення про відмову у задоволенні клопотань адвоката ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 та начальника Державної установи «Шепетівська виправна колонія (№98)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 , суд першої інстанції в достатній мірі не врахував зазначених обставин, наведених у клопотанні органу, який відає виконанням покарання, оскільки занадто критично поставився до даних про особу засудженого та доведення ним, своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці, свого виправлення.

Згідно з ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Так, підстава для умовно-дострокового звільнення складається з двох обов`язкових елементів: доведення засудженим сумлінною поведінкою і ставленням до праці свого виправлення (дотримання режиму відбування покарання; виконання покладених на засудженого законних обов`язків; прагненням своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин; постійна свідома участь у суспільно-корисній праці; систематичне виконання трудових обов`язків, виробничих завдань і дорученої роботи) та фактичне відбуття певної частини призначеного йому строку покарання.

Під виправленням засудженого слід розуміти усунення з його психіки порочних нахилів, що сприяють вчиненню злочину, та одночасне прищеплення йому таких поглядів і звичок у дисципліні праці і поведінці, у побуті, колективі, суспільстві, які виключають можливість вчинення нових злочинів.

Сумлінна поведінка і ставлення до праці є необхідним і достатнім доказом виправлення засудженого. При цьому, висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь час відбування покарання, а не за час, який безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе умовно-дострокове звільнення. Висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися в тому числі й на даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого у цілому.

Дійсно матеріали судового провадження містять дані про те, що засуджений ОСОБА_8 , за час відбування покарання, мав заохочення та дисциплінарні стягнення, однак наявність заохочень та дисциплінарних стягнень, сама по собі, не може свідчити про те, що поведінка засудженого була несумлінною, оскільки згідно характеристики, яку було долучено до подання начальника ДУ «Шепетівська виправна колонія (№ 98)», за час відбування покарання у виправній колонії засуджений ОСОБА_8 характеризується наступним чином: порушень режиму відбування покарання не допускає, до дисциплінарної відповідальності не притягувався; один раз заохочувався адміністрацією установи за добру поведінку та сумлінне ставлення до праці; на виробництві установи не працевлаштований, але, як зазначив в судовому засіданні апеляційної інстанції представник установи - не працевлаштований у зв`язку із відсутністю достатньої кількості робочих місць; утримує у чистоті та порядку спальне місце та при ліжкову тумбочку; дотримується правомірних взаємовідносин з персоналом, виконує передбачені законом вимоги персоналу установи; підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими; дотримується пожежної безпеки і безпеки праці; підтримує зв`язки з рідними та близькими шляхом телефонних розмов; приймає активну участь в реалізації програми диференційованого виховання впливу «Духовне відродження» та «Фізкультура і спорт»; має вищу освіту; приймає активну участь у роботі самодіяльних організацій;відповідно до оцінки ризиків вчинення повторного правопорушення, визначеної з використанням підсистеми «Касандра» ЄРЗО, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та рівень втручання визначено низьким; на профілактичному обліку установи не перебуває; виконавчого провадження немає, шкода, заподіяна злочином, була відшкодована; в 2023 році 3 місяці ОСОБА_8 працював оплатно.

Представник установи в судовому засіданні апеляційного суду пояснив про малу кількість місць для працевлаштування засуджених, тобто вказана обставина (відсутність роботи) не може ставиться в провину ОСОБА_8 .

На підставі вищенаведеного комісія установи дійшла висновку про те, що засуджений ОСОБА_8 , заслуговує на застосування до нього заохочуваної норми чинного законодавства у вигляді умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, так як він сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Враховуючи ці та інші обставини, встановлені під час апеляційного розгляду, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не мав достатніх підстав для спростування наведеного вище висновку.

Використаний та наведений в оскаржуваній ухвалі підхід до вирішення питання про наявність чи відсутність підстав для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання не може бути визнаний правильним, оскільки суд першої інстанції не врахував сукупності всіх обставин, які б дозволили йому зробити висновок, що засуджений ОСОБА_8 , сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Обставини, наведені у клопотаннях захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 та начальника Державної установи «Шепетівська виправна колонія (№98)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_8 , призначеного вироком Запорізького апеляційного суду від 26.06.2019 року за ч.2 ст. 289 КК України до 5 років позбавлення волі, а також дані, які характеризують особу засудженого за час відбування покарання в ДУ «Шепетівська виправна колонія (№ 98)», дозволяють суду апеляційної інстанції зробити висновок про можливість його умовно-дострокового звільнення від невідбутої частини покарання, яка, на день апеляційного розгляду, становить 1 рік 2 місяці 23 дні, оскільки ОСОБА_8 сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, що підтверджується доданими до подання документами та позицією всіх учасників, у тому числі прокурора, під час розгляду відповідних клопотань в суді першої інстанції.

З огляду на вищенаведене, за наслідками розгляду апеляційної скарги захисника засудженого, колегія суддів вважає за необхідне її задовольнити, ухвалу Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 18 липня 2023 року, скасувати та постановити нову ухвалу, якою клопотання захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 та начальника Державної установи «Шепетівська виправна колонія (№98)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_8 , задовольнити та звільнити умовно-достроково засудженого ОСОБА_8 , засудженого 26.06.2019 року Запорізьким апеляційним судом за ч.2 ст. 289 КК України до 5 років позбавлення волі, умовно-достроково від подальшого відбування покарання на невідбутий строк покарання 1 рік 2 місяці 23 дні.

Керуючись ст. 81 КК України та ст. ст. 376, 405, 407, 418, 419 та 538 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 18 липня 2023 року, якою відмовлено в клопотанні захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_8 скасувати.

Постановити нову ухвалу.

Задовольнити клопотання захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_8 .

Задовольнити клопотання начальника Державної установи «Шепетівська виправна колонія (№98)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_8 .

Звільнити ОСОБА_8 , засудженого 26.06.2019 року Запорізьким апеляційним судом за ч.2 ст. 289 КК України до 5 років позбавлення волі, умовно-достроково від подальшого відбування покарання на невідбутий строк покарання 1 рік 2 місяці 23 дні.

Ухвала є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: