У Х В А Л А

Іменем України

16.10.2023

Справа № 331/6400/23

Провадження № 1-кс/331/1945/2023

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого 1-го відділення слідчого відділу УСБУ в Запорізькій області лейтенанта ОСОБА_3 за матеріалами кримінального провадження № 0001319 від 14.08.2023 за підозрою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України

про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В:

У провадження слідчого судді надійшло клопотання про арешт майна у якому зазначено, що починаючи з 13.03.2022 Дніпрорудненська міська територіальна громада Василівського району Запорізької області тимчасово окупована представниками збройних формувань держави-агресора російської федерації (далі за текстом - зф держава-агресор рф).

Відтак, Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 309 від 22.12.2022 «Про затвердження Переліку територій на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією», Дніпрорудненська міська територіальна громада внесена до вказаного переліку територіальних громад, розташованих в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) та на час повідомлення про підозру перебуває у ньому.

Після остаточної військової окупації частини міст Василівського району Запорізької області, представниками збройних формувань російської федерації фактично було узурповано всі владні повноваження на тимчасово окупованій території громади шляхом збройного захоплення адміністративних будівель органів державної влади та місцевого самоврядування, встановлення інституту військових комендатур, запровадження тотального контролю та жорсткого управління у всіх сферах життєдіяльності громади, фактичної ліквідації приватної власності, свободи слова, пересування та волевиявлення, а також шляхом повсякденного залякування населення, застосування фізичного і психологічного впливу до окремих категорій суспільства та верств населення, в тому числі шляхом незаконного позбавлення волі діючих представників органів державної влади України та місцевого самоврядування.

Продовжуючи встановлення тотального контролю та розповсюджуючи свою владу на захоплених військових шляхом територіях Василівського району Запорізької області, представники збройних формувань рф, діючи за підтримки місцевих колаборантів, окупаційної адміністрації та інших лояльних до держави-агресора верств місцевого населення із числа діючих та колишніх співробітників правоохоронних органів України, створили на тимчасово окупованій території Запорізької області незаконний правоохоронний орган Дніпрорудненський відділ Головного управління МВС у Запорізькій області (мовою оригіналу Днепрорудний отдел Главного управления МВД в Запорожской області), а у подальшому реформований у відділ поліції №4 Управління внутрішніх справ по м. Василівка та Василівському району Головного управління МВС по Запорізькій області (отдел полиции № 4 Управления внутренних дел по г. Васильевка и Васильевскому району Главного управления МВД по Запорожской области) на захопленій матеріально-технічній базі ГУ НП в Запорізькій області, наділивши його всіма необхідними владними повноваженнями, необхідними для здійснення поліцейського контролю місцевого населення.

Починаючи з квітня 2022 (точна дата та час досудовим розслідуванням не встановлені), Дніпрорудненський відділ Головного управління МВС у Запорізькій області (мовою оригіналу Днепрорудний отдел Главного управления МВД в Запорожской області), а у подальшому реформований у відділ поліції №4 Управління внутрішніх справ по м. Василівка та Василівському району Головного управління МВС по Запорізькій області очолила особа (обвинувальний акт відносно якого у кримінальному провадженні № 000334 від 28.04.2022 за ч.7 ст.111-1 КК України перебуває на розгляді в Заводському районному суді м. Запоріжжя) під керівництвом якого почалося формування нового особового складу вказаного територіального підрозділу незаконного правоохоронного органу держави-агресора.

Зокрема, не раніше 25.07.2022, громадянин України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи на території м. Дніпрорудне Василівського району Запорізької області, яке з 13.03.2022 та на час повідомлення про підозру є тимчасово окупованою російською федерацією територією України, діючи умисно, із власних корисливих мотивів та з метою підтримання окупаційної влади, встановленої збройними формуваннями російської федерації, маючи проросійські погляди та критичне ставлення до діючої законної влади в Україні, достовірно усвідомлюючи протиправність своїх дій прийняв пропозицію невстановлених під час досудового розслідування осіб із числа представників збройних формувань та окупаційної адміністрації держави агресора та добровільно зайняв посаду дільничного уповноваженого поліції та по справах неповнолітніх відділу поліції №4 (незаконно створеного правоохоронного органу, а саме (мовою оригіналу - отдела полиции № 4 Управления внутренних дел по г. Васильевка и Васильевскому району Главного управления МВД по Запорожской области).

У подальшому, ОСОБА_4 перебуваючи на тимчасово окупованій території м. Дніпрорудне та окупованій території Василівського району Запорізької області, діючи умисно та виконуючи функціональні обов`язки в інтересах окупаційної влади на займаній посаді дільничного уповноваженого поліції та по справах неповнолітніх незаконно створеного правоохоронного органу (мовою оригіналу - отдела полиции № 4 Управления внутренних дел по г. Васильевка и Васильевскому району Главного управления МВД по Запорожской области), будучи незаконно наділеними службовими обов`язками щодо нагляду за дітьми, які опинилися в скрутних життєвих обставинах, проводив профілактичні та інші заходи з батьками цих дітей, вчиняв протиправні дії в інтересах окупаційної влади, пов`язані з охороною прав, правопорядку, що здійснюються від імені та за стандартами держави-агресора на тимчасово окупованій території Василівського району Запорізької області, зокрема в період з 08 год. 00 хв. 30.08.2022 по 14 год. 00хв. 01.09.2022 року, ОСОБА_4 , будучи оснащеним індивідуальними засобами захисту та озброєним особистою табельною зброєю, безпосередньо здійснював охорону громадського порядку під час проведення масового заходу мовою оригіналу «День знаний» на території Малобілозерської загального освітньої школи І-ІІІ ступенів, присвяченому початку нового 2022-2023 навчального року на тимчасово окупованій території за адресою: с. Мала Білозерка, вул. Гвардійська, 23.

Крім того, у вересні 2022 року приймав безпосередню участь у заходах безпеки для місцевих колаборантів, у тому числі ніс службу та особисто здійснював охорону громадської безпеки у місцевому територіальному штабі референдуму, розташованому за адресою: Запорізька область, Василівський район, с. Балки, а саме мовою оригіналу - избирательный участок № 2 УИК с. Балки.

У подальшому, в період з 20 год. 00 хв. 30.12.2022 по 08 год. 00 хв. 31.12.2022, а також з 08 год. 00 хв. по 20 год. 00 хв. 01.01.2023 року, ОСОБА_4 , перебуваючи на тимчасово окупованій території м. Дніпрорудне, а саме за фактичним розташуванням палацу культури «Гірник» (мовою оригіналу ДК «Горняк») та кінотеатр «Сучасник» (мовою оригіналу «Современник»), які розташовані за адресами: м. Дніпрорудне, вул. Набережна, 13 та проспект Ентуазіастів, 16, відповідно, діючи умисно та виконуючи функціональні обов`язки в інтересах окупаційної влади на займаній посаді дільничного уповноваженого поліції та по справам неповнолітніх відділу поліції № 4 незаконно створеного (мовою оригіналу - отдела полиции № 4 Управления внутренних дел по г. Васильевка и Васильевскому району Главного управления МВД по Запорожской области), виконував накази та розпорядження щодо забезпечення безпеки місцевих жителів окупованої території м. Дніпрорудне Запорізької області та забезпеченні громадського порядку, а також недопущенні протиправних дій під час підготовки та проведенні новорічних свят.

Враховуючи викладене, 04.08.2023 громадянину України ОСОБА_4 обґрунтовано повідомлено про підозру у тому, що він не раніше 25.07.2022 (більш точна дата та час органом досудового розслідування не встановлені), перебуваючи на території м. Дніпрорудне Василівського району Запорізької області, яке з 13.03.2022 і на час повідомлення про підозру знаходиться під окупацією збройних сил російської федерації (далі зс рф), діючи умисно, діючи із власних корисливих мотивів та з метою підтримання окупаційної влади, встановленої збройними формуваннями російської федерації, маючи проросійські погляди та критичне ставлення до діючої законної влади в Україні, усвідомлюючи протиправність своїх дій прийняв пропозицію невстановлених осіб із числа представників окупаційної влади м. Дніпрорудне та добровільно вступив до лав незаконного правоохоронного органу, створеного на території тимчасово окупованого м. Дніпрорудне Запорізької області відділу поліції № 4 Управління внутрішніх справ по м. Василівка та Василівському району Головного управління МВС по Запорізькій області (мовою оригіналу - отдел полиции № 4 Управления внутренних дел по г. Васильевка и Васильевскому району Главного управления МВД по Запорожской области) та зайняв посаду дільничний уповноважений поліції та по справах неповнолітніх (мовою оригіналу участковый уполномоченный полиции и по делам несовершеннолетних).

Водночас, санкцією ч.7 ст.111-1 КК України, за якою ОСОБА_4 повідомлено про підозру, передбачено додаткове покарання у вигляді конфіскації майна.

Таким чином, з урахуванням санкції ч.7 ст.111-1 КК України, орган досудового розслідування, відповідно до п.3 ч.1 ст.170 КПК України, повинен вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні з метою його конфіскації.

Водночас, в ході проведення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні встановлено, що, відповідно до відомостей із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, встановлено, що у власності підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наявне нерухоме майно, а саме земельна ділянка з кадастровим номером :06:107:0116 та площею 0.25 га, відповідно до інформаційної довідки № 347339929, житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 39.3 кв.м., та житловою площею 24,6 кв.м., яка знаходиться у приватній власності 1/1, відповідно до інформаційної довідки № 347340171.

Крім того, в органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що наявні ризики відчуження вищевказаного нерухомого майна, що належить підозрюваному ОСОБА_4 з метою унеможливлення застосування до нього заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна та подальшої його конфіскації.

Прохають суд накласти арешт шляхом заборони відчуження та розпорядження на нерухоме майно, яке належить підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: земельна ділянка з кадастровим номером :06:107:0116 та площею 0.25 га, житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 39.3 кв.м., та житловою площею 24,6 кв.м., яка знаходиться у приватній власності 1/1.

Слідчий подав до суду заяву про розгляд клопотання без його участі, на задоволенні клопотання наполягає.

Згідно ч.1 ст. 172 КПК України неприбуття слідчого у судове засідання не перешкоджає його розгляду.

Фіксування розгляду клопотання технічними засобами звукозапису не здійснювалось на підставі ч. 4 ст. 107 КПК України.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що клопотання підлягає частковому задоволенню з наступних обставин.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділом УСБУ в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001319 від 14.08.2023 за підозрою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України, матеріали відносно якого виділені із кримінального провадження №0001337 від 25.07.2022.

Згідно п.7 ч.2 ст.131 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно із ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

За ч. 1 ст. 16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Статтею 1 додаткового (першого)протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено,що кожна фізична,або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше,як в інтересах суспільства і на умовах,передбачених законом,або загальними принципами міжнародного права.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

ЄСПЛ також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A №52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A №98) (справа «East/West Alliance Limited» проти України).

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, у власності підозрюваного ОСОБА_4 є наступне майно,а саме земельна ділянка з кадастровим номером :06:107:0116 та площею 0.25 га, відповідно до інформаційної довідки № 347339929, житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 39.3 кв.м., та житловою площею 24,6 кв.м., яка знаходиться у приватній власності 1/1, відповідно до інформаційної довідки № 347340171.

Слідчий суддя вважає, що матеріали провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують втручання у права та інтереси власника майна, враховуючи і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співмірність обмеження.

На цей час існують обґрунтовані підстави вважати, що вказане нерухоме майно, а саме земельна ділянка та будинок можуть бути продані чи оформлені на іншу особу.

Оскільки, майно, належить ОСОБА_4 на яке просить накласти арешт слідчий за погодженням з прокурором та в матеріалах кримінального провадження міститься достатньо даних, які свідчать про те, що ОСОБА_4 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, а тому до підозрюваного необхідно застосувати арешт майна з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання. Незастосування накладення арешту може призвести до наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню та беручи до уваги наслідки арешту майна для інших осіб, розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, доведеність необхідності такого заходу забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання є обґрунтованим та підлягає частковому задоволенню.

Заборона або обмеження розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна, тому у частині задоволення клопотання щодо накладення арешту, шляхом заборони розпорядження приватного нерухомого майна, яке належить підозрюваному ОСОБА_4 , а саме житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 39.3 кв.м., та житловою площею 24,6 кв.м., яка знаходиться у приватній власності 1/1 з метою забезпечення конфіскації майна, як виду покарання необхідно відмовити.

Дослідженням наявних матеріалів встановлено, що клопотання слідчого про арешт майна відповідає вимогам ст.ст.170, 171 КПК України та належним чином обґрунтоване. Доведена необхідність такого арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.

Крім того,слідча суддя звертає увагу на те, що арешт майна є тимчасовим заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження, який в подальшому може бути скасований у визначеному законом порядку. У відповідності до вимог ст. 174 КПК України законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна, а також і те, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Керуючись ст.ст.170-173 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого 1-го відділення слідчого відділу УСБУ в Запорізькій області лейтенанта ОСОБА_3 за матеріалами кримінального провадження № 0001319 від 14.08.2023 за підозрою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України про арешт майна - задовольнити частково.

Накласти арешт на майно шляхомзаборони відчуження та розпорядження на нерухоме майно, яке належить підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: земельна ділянка з кадастровим номером :06:107:0116 та площею 0.25 га, з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Накласти арешт на майно шляхомзаборони відчуження на нерухоме майно, яке належить підозрюваному ОСОБА_4 , а саме житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 39.3 кв.м., та житловою площею 24,6 кв.м., яка знаходиться у приватній власності 1/1. з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Виконання ухвали доручити співробітникам УСБУ в Запорізькій області.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Роз`яснити, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвалу може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1