Справа № 638/2064/24
Провадження № 1-кп/638/1233/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2024 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря: ОСОБА_2 ,

розглянувши обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001171 від 03.08.2023 року у спрощеному провадженні без проведення судового засідання в судовому засіданні відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Ростов-на-Дону рф, громадянки України, із середньо-спеціальною освітою, заміжньої, на утриманні неповнолітніх чи малолітніх дітей не має, не працюючої, пенсіонерки, інвалідності або важких захворювань не має, зареєстрованої та мешкаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення - проступку, передбаченого ч.2 ст. 111-1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

22 лютого 2022 року Президент Російської Федерації, реалізуючи злочинний план, направив до Ради Федерації звернення про використання Збройних Сил РФ за межами РФ, яке було задоволено. 24 лютого 2022 року о 05-00 годині Президент Російської Федерації оголосив про рішення розпочати широкомасштабне вторгнення в Україну.

У подальшому Збройними Силами РФ та іншими військовими формуваннями і підрозділами РФ, здійснено вторгнення на територію суверенної держави України.

24 лютого 2022 року указом Президента України № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України, який в подальшому було неодноразово продовжено та який діє і наразі.

Так, у період з кінця березня 2022 року до 11 вересня 2022 року представниками ЗС РФ та підконтрольними РФ військовими збройними формуваннями окуповано повністю територію м. Ізюм Ізюмського району Харківської області.

10 червня 2022 року відповідно до наказу ( мовою оригіналу «О создании районных Временных гражданских администраций Харьковской области») № 9/22 від 10.06.2022 року, виданим на території м. Куп`янськ Куп`янського району Харківської області головою вказаної окупаційної адміністрації ОСОБА_4 , створено всупереч законодавству України «Тимчасову цивільну адміністрацію Ізюмського району Харківської області» ( мовою оригіналу «Временную гражданскую администрацию Изюмского района Харьковской области») в м. Ізюм, у складі окупаційної адміністрації держави агресора, а саме: «Тимчасова цивільна адміністрація Харківської області».

Надалі, 11 червня 2022 року на території Харківської області окупаційною адміністрацією рф, всупереч законодавству України, було створено виконавчий орган влади - «Пенсійний фонд», що входив до складу окупаційної адміністрації держави агресора - «Тимчасова цивільна адміністрація Ізюмського району Харківської області», відповідно до пункту 9.5 Наказу ( мовою оригіналу «О структуре исполнительных органов власти») № 11/22 від 11.06.2022 2022 року виданим головою вказаної вище окупаційної адміністрації рф ОСОБА_4 .

Так, у невстановлений досудовим слідством час, але не раніше 11 червня 2022 року, громадянка України ОСОБА_5 зайняла посаду «в.о. начальника» у виконавчому органі влади - «Пенсійний фонд», що входив до складу окупаційної адміністрації держави агресора - «Тимчасова цивільна адміністрація Ізюмського району Харківської області», де саме здійснювала керівництвом особовим складом, до якого в подальшому входила ОСОБА_3 .

За вказаних обставин, у період з червня місяця 2022 року, але не раніше 15 червня 2022 року (точний час досудовим розслідуванням не встановлено) на окупованій території м. Ізюм Ізюмського району Харківської області у ОСОБА_3 виник кримінальний протиправний умисел, направлений на добровільне зайняття громадянином України посади, не пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно- господарських функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави агресора.

Надалі, у період з початку липня 2022 року, але не раніше 15 червня 2022 року (точний час досудовим розслідуванням не встановлено) на окупованій території м. Ізюм Ізюмського району Харківської області, на реалізацію вказаного вище умислу ОСОБА_3 добровільно зайняла посаду «головного спеціаліста відділу призначення та перерахунку пенсій» у виконавчому органі «Пенсійний фонд», що входив до складу окупаційної адміністрації РФ, а саме «Тимчасова цивільна адміністрація Ізюмського району Харківської області», надавши згоду на обробку персональних даних, підписавши розписку про нерозголошення інформації та передбачену відповідальність за її розголошення відповідно до законодавства рф.

В подальшому, ОСОБА_3 , продовжуючи свій кримінальний протиправний умисел, направлений на добровільне зайняття громадянином України посади, не пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в виконавчому органі влади, а саме «Пенсійний фонд» в окупаційній адміністрації держави агресора рф, а саме «Тимчасова цивільна адміністрація Ізюмського району Харківської області», займавши вищевказану посаду з початку червня 2022 року, але не раніше 15 червня 2022 року. У вказаний період часу ОСОБА_3 , обіймаючи вищезгадану посаду, здійснювала прийом документів, копіювання та обробку персональних даних мешканців міста Ізюм Харківської області та району з метою отримання грошової допомоги у розмірі 10 000 рублів від російської федерації та її окупаційних адміністрацій.

Крім того, 18 липня 2022 року відповідно до наказу «№ УГ-35/22» від 18.07.2022 року виданим головою вказаної окупаційної адміністрації ОСОБА_4 на території м. Куп`янськ Куп`янського району Харківської області, назву утвореної всупереч законодавству України окупаційної адміністрації змінено з «Тимчасової цивільної адміністрації Харківської області» на «Військово-цивільну адміністрацію Харківської області».

В подальшому, ОСОБА_3 , продовжуючи свій кримінальний протиправний умисел, направлений на добровільне зайняття громадянином України посади, не пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави агресора, продовжила займати вищевказану посаду у виконавчому органі перейменованої «Військової-цивільної адміністрації Ізюмського району Харківської області» з 18 липня 2022 року до 11 вересня 2022 року.

Цивільний позов у кримінальному провадженні відсутній.

Обвинувачена ОСОБА_3 надала заяву щодо визнання своєї винуватості, згоди із встановленими в результаті досудового розслідування обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні.

З огляду на викладені обставини кримінального провадження та беручи до уваги подану заяву ОСОБА_3 про беззаперечне визнання своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення проступку, передбаченого ч.2 ст. 111-1 КК України, її погодження на встановленні досудовим розслідуванням обставинами та розглядом обвинувального акту у спрощеному провадженні, суд, керуючись приписами ст. ст. 381, 382 КПК України, розглядає обвинувальний акт у спрощеному провадженні, без проведення судового розгляду у судовому засіданні.

За обставин, що ОСОБА_3 визнала свою провину в повному обсязі, суд вважає за можливе розглянути кримінальне провадження відповідно до положень, передбачених ч.3 ст.349 КПК України.

Суд вважає вину обвинуваченої ОСОБА_3 повністю доведеною.

Її дії суд кваліфікує: за ч. 2 ст. 111-1 КК України, а саме добровільне зайняття громадянином України посади, не пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора.

Судом досліджені дані, які характеризують особу обвинуваченої ОСОБА_3 , та при цьому встановлено, що вона раніше судима, не перебуває на обліку у психіатра та нарколога, заміжня, утриманців не має, не працює, пенсіонерка, інвалідності або важких захворювань не має.

Вирішуючи питання про визначення покарання ОСОБА_3 , суд враховує характер, ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального проступку, дані, що характеризують особу обвинуваченої, обставину, що пом`якшує її покарання.

Обставиною, відповідно ст.66 КК України, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття.

Відповідно ст.67 КК України, обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Виходячи з положень ст. 65 КК України, а саме - принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень, суд враховує характер та ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, віднесеного законодавством до кримінального проступку, особу винної та обставини, що пом`якшують та відсутність обставин, що обтяжують покарання, її відношення до скоєного кримінального проступку та вважає за необхідне призначити обвинуваченій ОСОБА_3 покарання в межах санкції ч. 2 ст. 111-1 КК України, вважаючи, що таке покарання є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Суд приймає до уваги правову позицію, сформульовану у постанові Верховного Суду від 02 лютого 2022 року у справі № 344/16025/18, а саме, рішення суду про позбавлення права займатись певною діяльністю має бути чітко і ясно сформульовано в резолютивній частині вироку для того, щоб не виникало жодних сумнівів під час його виконання. Якщо в санкції статті Особливої частини КК визначено характер посади або вид (рід) діяльності, то формулювання покарання у вироку має точно відповідати змісту цієї санкції. Якщо ж покарання у санкції зазначене в загальній формі (наведене у формулюванні, що використовується у ст. 55 КК України), суд повинен конкретизувати правову заборону і точно зазначити (описати, окреслити) у вироку характер та коло тих посад або вид (рід) тієї діяльності, права обіймати які чи займатися якою він позбавляє засудженого. Покарання має формулюватися таким чином, щоб засуджений не мав права обіймати зазначені у вироку посади або займатись забороненою діяльністю в будь-якій галузі або займатись такою діяльністю, які за змістом (характером) і обсягом повноважень є аналогічними тим, з якими було пов`язане вчинення кримінального правопорушення.

За таких обставин справи суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання за ч. 2 ст. 111-1 КК України у виді позбавлення права обіймати посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування чи органах, що надають публічні послуги, в межах санкції відповідної частини статті.

Суд вважає, що таке покарання є дійсно необхідним, справедливим і цілком достатнім для виправлення винної і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, а також відповідатиме меті покарання.

По кримінальному провадженню судові витрати та речові докази відсутні.

Керуючись ст. ст. 368, 371, 373, 374, 381, 382 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_3 винною у скоєнні кримінального правопорушення - проступку, передбаченого ч.2 ст. 111-1 КК України та призначити їй покарання у вигляді позбавлення права обіймати посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування чи органах, що надають публічні послуги строком на 10 років без конфіскації майна.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирати.

На вирок може бути подана апеляція до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня проголошення з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України.

Відповідно до частини 1 статті 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Відповідно до ч. 4 ст.382 КПК України копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.

Головуючий суддя