Справа № 464/5356/23
пр.№ 1-кп/464/39/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.01.2024 року м.Львів

Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого-судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0000661 від 05.08.2023 про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Кегичівка Харківської області, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, одруженого, не працюючого, має на утриманні двоє малолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 , 22 липня 2023 близько 09 год. 00 хв. перебуваючи в приміщенні супермаркету «Сільпо-Фуд» №354, який належить ТОВ «Сільпо-Фуд» та знаходиться по вул. Стрийська, 45 у м.Львові, в умовах воєнного стану, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно викрав з торгівельного прилавку 8 шоколадок ТМ «Мілка із шматочками орео», загальною вартістю 901,84 грн. Після чого, з викраденим товаром пройшов через антикрадіжні ворота на вході магазину, не здійснивши оплату за товар. В подальшому викраденим розпорядився на власний розсуд. Своїми діями ОСОБА_3 заподіяв ТОВ «Сільпо-Фуд» матеріальну шкоду на загальну суму 901,84 грн.

В судовому засіданні обвинувачений вину у скоєному злочині визнав повністю, зазначив, що 22.07.2023 близько 09 год. перебуваючи в супермаркеті «Сільпо», що по вул. Стрийській у м.Львові таємно взяв 8 плиток шоколаду «Мілка». Оскільки у нього не було коштів, він вирішив пройти повз касу не оплативши за вказані шоколадки. У скоєному щиро розкаюється, осуджує свій вчинок та розуміє, що вчинив неправомірно, просить суворо не карати. Зазначив, що повністю відшкодував завдану шкоду потерпілій юридичній особі.

Оскільки обвинувачений повністю визнав вину у інкримінованому йому злочині, і після роз`яснення учасникам судового розгляду положень ч.3 ст.349 КПК України, суд з`ясував, що вони правильно розуміють зміст обставин, встановлених у даному кримінальному провадженні та не оспорюють їх, і така позиція є добровільною, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку та отримавши згоду учасників судового провадження на проведення судового розгляду в такому порядку, прийшов до висновку про недоцільність дослідження інших доказів щодо обставин скоєння обвинуваченим зазначеного злочину.

Суд, допитавши обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому злочині при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив таємне викрадення чужого майна, вчинене в умовах воєнного стану.

Ці дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч.4 ст.185 КК України.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 у межах санкції ч.4 ст. 185 КК України, суд виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Суд враховує особу обвинуваченого, який раніше не судимий, має професійно-технічну освіту, не працевлаштований, має зареєстроване місце проживання; одружений; має на утриманні двох малолітніх дітей; на обліку у лікаря-нарколога не перебуває; перебував на обліку у лікаря-психіатра; раніше не судимий.

Обставинами, які пом`якшують покарання, відповідно до статті 66 КК України, є щире каяття, яке знайшло свій прояв в тому, що в судовому засіданні обвинувачений повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення та висловив жаль із цього приводу. Він правдиво повідомив про обставини, що мали місце, його щире каяття ґрунтується на належній критичній оцінці своєї протиправної поведінки.

Окрім цього, відповідно до заяви від 10.08.2023 написаної представником потерпілої юридичної особи «ТОВ «Сільпо-Фуд» та чеку № 4/465/167 від 10.08.2023 ОСОБА_3 відшкодував завдану шкоду. Таким чином, можна констатувати наявність ще однієї обставини, що пом`якшує покарання добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, які обтяжують покарання, відповідно до статті 67 КК України, не встановлено.

Відповідно до ст. 65 КК України суд бере до уваги ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, яке згідно із ст. 12 КК України класифікується як тяжке, обставини вчинення злочину; наслідки посягання, зокрема, те, що вартість майна була добровільно відшкодована, відсутність тяжких наслідків від вчиненого злочину, про що свідчить і відсутність матеріальних претензій з боку потерпілого.

Частиною 1 статті 69 КК України визначено, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Аналізуючи вищевикладені фактичні обставини, суд приходить до висновку про можливість застосування ст. 69 КК України. Так, наявні дві обставини, які пом`якшують покарання щире каяття та добровільне відшкодування завданих збитків, які в сукупності із характеристикою особи обвинуваченого, істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Таким чином, враховуючи суспільну небезпечність вчиненого, особу обвинуваченого, його соціальний статус, характеристику, відповідно до принципу індивідуалізації покарання, суд приходить до висновку про існування підстав для переходу до більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного у санкції ч. 4 ст. 185 КК України, а саме - обмеження волі на строк три роки.

Разом з тим, беручи до уваги те, що згідно ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення обвинуваченого, суд вважає, що виправлення ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства. Тому суд приходить до висновку про можливість звільнення обвинуваченого від відбування основного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю один рік, який буде для нього оптимальним, покаже стійкість такого виправлення і неможливість вчинення ним в подальшому інших злочинів, з покладенням на нього обов`язків передбачених ч.1 ст.76 КК України.

Запобіжний захід обраний обвинуваченому ОСОБА_3 під час досудового розслідування у вигляді особистого зобов`язання не продовжувався.

Процесуальних витрат немає. Цивільний позов не заявлявся.

Питання про речові докази вирішити згідно ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.368, 370, 373, 374, 615 КПК України, с у д , -

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді обмеження волі на строк три роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробовуванням, встановивши іспитовий строк 1(один) рік.

Згідно ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Речові докази:

-темно-синю безрукавку, яка належить ОСОБА_3 та зберігається в камері схову речових доказів відділу поліції №2 ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області повернути ОСОБА_3 ;

-диск на якому міститься шість відеозаписів, який зберігається при матеріалах кримінального провадження у Франківській окружній прокуратурі міста Львова залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Сихівський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч.15 ст.615 КПК України, враховуючи, що на території України діє воєнний стан, суд обмежився проголошенням резолютивної частини вироку.

Відповідно до ч.6 ст.376 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий ОСОБА_1