КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря - ОСОБА_4

прокурора - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду апеляційні скарги засудженого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 в інтересах засуджених ОСОБА_8 і ОСОБА_6 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 27 грудня 2022 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою залишено без задоволення заяву захисника ОСОБА_7 в інтересах засуджених ОСОБА_8 та ОСОБА_6 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Святошинського районного суду м. Києва від 17.03.2003 року, яким ОСОБА_8 та ОСОБА_6 засуджені за ч.2 ст. 365, ч.1 ст. 366 КК України.

В апеляційних скаргах, які є аналогічними за змістом та вимогами засуджений ОСОБА_6 та захисник ОСОБА_7 в інтересах засуджених ОСОБА_8 і ОСОБА_6 подали апеляційні скарги, в яких просять скасувати оскаржувану ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 27.12.2022 року, задовольнити заяву захисника ОСОБА_7 подану в інтересах засуджених ОСОБА_8 , ОСОБА_6 про перегляд вироку Святошинського районного суду м. Києва від 17.03.2003 року за нововиявленими обставинами та скасувати вказаний вирок, постановивши новий вирок, яким виправдати ОСОБА_8 і ОСОБА_6 , а кримінальне провадження щодо них закрити з підстав не встановлення достатніх доказів для доведення їх винуватості в суді і вичерпано можливості їх отримати.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначають, що не погоджуються з мотивацією суду першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення про те, що стороною захисту не доведено факт того, що зазначені нововиявлені обставини мають істотне значення для скасування вироку, який переглядається, оскільки показання ОСОБА_9 не були ключовим доказом вини засуджених і виключення їх з об`єму доказів не впливає на доведеність винуватості ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , як і не впливає повідомлення потерпілим ОСОБА_10 неправдивої інформації щодо своїх анкетних даних на правдивість його показань по суті справи.

Апелянти вважають, що оскаржувана ухвала суду підлягає скасуванню у зв`язку з неповнотою судового розгляду через відмову суду в задоволенні клопотання про повторний допит свідка ОСОБА_11 та потерпілого ОСОБА_10 , показання яких були оспорені стороною захисту, в тому числі виходячи з досліджених судом нововиявлених обставин.

На думку захисту допит свідка ОСОБА_11 направлений на підтвердження чи спростування обставин щодо тиску з її боку та примушення до надання неправдивих показань свідком ОСОБА_9 , який був підлеглим ОСОБА_11 , та можлива участь у цьому потерпілого може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, оскільки на момент постановлення вироку стосовно ОСОБА_8 та ОСОБА_6 прямими доказами вини засуджених були виключно показання потерпілого ОСОБА_10 та показання свідка ОСОБА_9 , а решта доказів є похідними від показань потерпілого, проте всупереч вимогам ч. 4 ст. 466 КПК України суд відмовив у їх допиті.

За наведених в апеляційних скаргах обставин, апелянти просять задовольнити клопотання про допит свідка ОСОБА_11 та потерпілого ОСОБА_10 , який, згідно особливостей КПК України 1960 року, не був допитаний безпосередньо під час судового розгляду, а оскільки при перегляді вироку було встановлено, що під час досудового слідства потерпілий надав неправдиву інформацію щодо своєї освіти, у зв`язку з чим у сторони захисту виникли обґрунтовані сумніви в правдивості решти його показань, які можливо перевірити лише допитавши його в судовому засіданні.

В ході апеляційного перегляду судового рішення за поданими апеляційними скаргами, від захисника ОСОБА_7 надійшла заява про зміну апеляційних вимог, в якій вона просить скасувати оскаржувану ухвалу та призначити новий розгляд у суді першої інстанції її заяви в інтересах засуджених ОСОБА_8 і ОСОБА_6 про перегляд вироку Святошинського районного суду м. Києва від 17.03.2003 року за нововиявленими обставинами, оскільки здійснення судового розгляду відбулось за відсутності засудженого та потерпілого ОСОБА_10 і в матеріалах справи відсутні відомості про повідомлення потерпілого про дату та час судового засідання, що на переконання захисника є істотним порушенням вимог КПК України, а відтак підставою для скасування судового рішення та призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

Засуджені ОСОБА_8 і ОСОБА_6 , а також захисники ОСОБА_7 і ОСОБА_12 у судове засідання в черговий раз не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлялись належним чином, про поважні причини свого неприбуття не повідомили, а тому, з огляду на положення ч. 4 ст. 405 КПК України, колегія суддів вважає можливим розглянути подані апеляційні скарги без участі останніх, оскільки їх неявка не перешкоджає проведенню розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який заперечував проти задоволення поданих апеляційних скарг, перевіривши матеріали судового провадження №1-о/759/4/22 за заявою захисника ОСОБА_7 в інтересах засуджених ОСОБА_8 та ОСОБА_6 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами та апеляційні доводи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Вироком Святошинського районного суду м. Києва від 17.03.2003 року із доданими до нього змінами згідно ухвали Апеляційного суду м. Києва від 31.03.2004 року засуджено ОСОБА_8 та ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 365 та ч. 1 ст. 366 КК України кожного окремо, з призначенням їм покарання.

Ухвалою колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 08.02.2005 року у задоволенні касаційних скарг засуджених ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , а також їх захисників на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 17.03.2003 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 31.03.2004 року було відмовлено.

Захисник засуджених ОСОБА_8 та ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 звернулась до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами( ч.1 та п. 1 ч. 2 ст. 459 КПК України) вироку Святошинського районного суду м. Києва від 17.03.2003 року, в якій просила скасувати вказаний вирок та постановити стосовно засуджених виправдувальний вирок, вказуючи на те, що під час судового розгляду, ні суду, ні іншим учасникам не були відомі обставини, які спростовують доводи сторони обвинувачення та мають істотне значення, а саме те, що свідок ОСОБА_9 надав завідомо неправдиві показання по суті цієї кримінальної справи, а потерпілий ОСОБА_10 надав суду неправдиву інформацію щодо своєї освіти, у зв`язку з чим у сторони захисту виникли обгрунтовані сумніви у правдивості решти показань потерпілого.

Стаття 459 Кримінального процесуального кодексу України регламентує підстави для здійснення кримінального провадження за нововиявленими обставинами, зокрема ті обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали, суд першої інстанції, проаналізувавши заяву захисника ОСОБА_7 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Святошинського районного суду м. Києва від 17.03.2003 року стосовно засуджених ОСОБА_8 і ОСОБА_6 , а також матеріали даної кримінальної справи, дійшов висновку, що у заяві не наведено, а в суді не встановлено достатніх та грунтовних підстав, які б дозволяли суду дійти однозначного висновку про наявність підстав для скасування за нововиявленими обставинами вище вказаного вироку, яким ОСОБА_8 та ОСОБА_6 були засуджені за ч. 2 ст. 365 та ч. 1 ст. 366 КК України.

Вирішуючи питання, яке захисник ОСОБА_7 порушила у своїй заяві про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Святошинського районного суду м. Києва від 17.03.2003 року, суд першої інстанції зазначив, що необхідними ознаками дієвості існування нововиявлених обставин є одночасна наявність трьох умов: 1) їх існування на час розгляду справи; 2) ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; 3) істотність даних стави для розгляду справи, тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте.

При цьому суд вказав, що не може вважатись нововиявленою обставиною та обставина, яка грунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися судом у процесі розгляду справи, чого саме і домагався захисник від суду, безпідставно вважаючи, що до оцінки окремих доказів слід застосувати процедуру їх безпосереднього дослідження та оцінки з чужих слів, яка запроваджена діючим КПК України.

Під час судового розгляду судом встановлено, що в оскарженому вироку дійсно є посилання на показання свідка ОСОБА_9 , який підтвердив, що перебуваючи поруч з будівлею Московського РУ ГУ МВС України у період часу з 18.30 по 23.00 год., бачив, як до вказаного приміщення зайшов ОСОБА_13 і звідти не виходив.

Ухвалою Солом"янського районного суду м. Києва від 05.04.2017 року ОСОБА_9 обвинуваченого за ч. 1 ст. 384 (завідомо неправдиве показання свідка) було звільнено від кримінальної відповідальності за закінченням строків давності. Тобто, як встановлено матеріалами справи, під час судового слідства свідок ОСОБА_9 надав суду завідомо неправдиві показання і ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи.

Оцінюючи вказану обставину, суд першої інстанції обгрунтовано зазначив, що у вироку Святошинського районного суду м. Києва від 17.03.2003 року суд будь-якої переваги показанням свідка ОСОБА_9 , серед показань 43 свідків та потерпілих не надавав, докази оцінював виключно у їх сукупності та взаємозв"язку.

Викладеним у заяві захисника твердженням про те, що показання свідка ОСОБА_9 були для суду ключовими, суд першої інстанції надав відповідну оцінку та обгрунтовано зазначив, що такі твердження не знайшли свого об"єктивного підтвердження, так як обставини вчинення ОСОБА_8 та ОСОБА_6 інкримінованих їм злочинів суд встановив завдяки показанням потерпілих та показанням безпосередніх очевидців подій та їх наслідків, яким свідок ОСОБА_9 судом не визнавався.

Згідно ухвали Апеляційного суду м. Києва від 31.03. 2004 року під час перевірки судом апеляційної інстанції вироку суду першої інстанції, оцінка показанням свідка ОСОБА_9 була надана виключно у сукупності з іншими доказами, сумнівів у достовірності та переконливості яких не виникло.

Крім того, в ухвалі від 08.02.2005 року колегією суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України зазначено, що суди першої та апеляційної інстанцій належно оцінили усі подані сторонами докази у справі, при цьому висновки суду про винуватість ОСОБА_8 та ОСОБА_6 у вчиненні поставлених їм у провину злочинів грунтувалися на оцінці показань потерпілих у взаємозв"язку із сукупністю інших, вичерпно наведених у судовому рішенні Верховного Суду України, доказів, серед яких показання свідка ОСОБА_9 , на думку колегії суддів, не мали такого значення, оскільки взагалі не згадуються.

Щодо тверджень сторони захисту про те, що показання свідка ОСОБА_11 є похідними від показань свідка ОСОБА_9 і взагалі надавалися зі слів останнього, суд першої інстанції обгрунтовано зазначив, що з аналізу змісту оскаржуваного вироку свідок ОСОБА_11 надавала показання лише про відомі їй обставини, а інформацію, яку вона отримувала від свідка ОСОБА_9 , вона перевіряла особисто, про що вказувала в суді.

Надання потерпілим ОСОБА_10 під час судового слідства недостовірних даних щодо своєї освіти, який згідно довідки НАУ від 02.02.2012 №361/0106 серед списку осіб, які навчалися чи закінчили цей навчальний заклад, дійсно не значиться, однак врахування судом неправдивих даних про освіту потерпілого ОСОБА_10 не може мати наслідком прийняття іншого судового рішення, а тому суд першої інстанції обгрунтовано зазначив, що неправдиві дані щодо освіти потерпілого не є нововиявленою обставиною.

З наведеними в оскаржуваній ухвалі висновками суду першої інстанції колегія суддів повністю погоджується, а тому не вбачає підстав для скасування ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 27.12.2022 року, задоволення заяви захисника про перегляд за нововиявленими обставинами та скасування вироку Святошинського районного суду м. Києва від 17.03.2003 року стосовно ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , про що ставиться питання в апеляційних скаргах захисника ОСОБА_7 та засудженого ОСОБА_6 .

Також не вбачає колегія суддів і підстав для задоволення заяви захисника ОСОБА_7 про зміну апеляційних вимог та скасування ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 27.12.2022 року і призначення нового розгляду в суді першої інстанції у зв"язку з тим, що потерпілий ОСОБА_10 не був повідомлений про розгляд справи за її заявою про перегляд вироку за нововиявленими обставинами, що на переконання апелянта є істотним порушенням вимог КПК України.

Доводи апелянта про те, що під час судового розгляду заяви про перегляд вироку за нововиявленими обставинами, потерпілий ОСОБА_10 належним чином не був повідомлений судом першої інстанції про дату та час судового засідання, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки в оскаржуваній ухвалі суд належним чином мотивував причини неприбуття потерпілого ОСОБА_10 в судове засідання та обгрунтовано зазначив про відсутність перешкод для розгляду справи, у тому числі за відсутності потерпілого ОСОБА_10 , оскільки останній викликався до суду повісткою на підставі запиту (доручення) про міжнародну правову допомогу відповідно до ст. 566 КПК України, лист Міністерства юстиції України від 20.08.2019 року № 12792-22-19/12-689-19 до Міністерства юстиції Туркменістану.

Однак, 07.06.2021 року до Святошинського районного суду м. Києва вказаний запит (доручення) суду про вручення судових документів потерпілому ОСОБА_10 листом Міністерства юстиції Туркменістану від 25.03.2020 року № 04-15ТВ/3 було повернуто без виконання у зв"язку з виїздом ОСОБА_10 за межі Туркменістану - до США.

Що стосується іншого потерпілого у справі - ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_1 , то останній згідно свідоцтва про смерть НОМЕР_1 - помер.

Крім того, колегія суддів повністю погоджується із судом першої інстанції, який належним чином обгрунтував своє рішення щодо відсутності перешкод для розгляду заяви захисника ОСОБА_7 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Святошинського районного суду м. Києва від 17.03.2003 року без участі засуджених ОСОБА_8 та ОСОБА_6 .

З огляду на вищевикладене, колегія судді вважає ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 27 грудня 2022 року, якою залишено без задоволення заяву захисника ОСОБА_7 в інтересах засуджених ОСОБА_8 та ОСОБА_6 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Святошинського районного суду м. Києва від 17.03.2003 року законною та обгрунтованою, належним чином мотивованою, а тому підстав для задоволення апеляційних скарг та скасування судового рішення не вбачає.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги засудженого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 в інтересах засуджених ОСОБА_8 , ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 27 грудня 2022 року, якою залишено без задоволення заяву захисника ОСОБА_7 в інтересах засуджених ОСОБА_8 та ОСОБА_6 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Святошинського районного суду м. Києва від 17.03.2003 року, яким ОСОБА_8 та ОСОБА_6 засуджені за ч.2 ст. 365, ч.1 ст. 366 КК України - без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: ________________ ________________ ________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3