Справа № 346/5209/23
Провадження № 11-кп/4808/35/24
Категорія ст.82 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2024 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано Франківського апеляційного суду в складі :

головуючого судді ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_9 , яка діє в інтересах засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Коломийського міськрайонного суду від 02 жовтня 2023 року, -

в с т а н о в и л а :

Вказаною ухвалою в задоволенні подання Державної установи «Коломийська виправна колонія (№41)» Міністерства юстиції України про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким ОСОБА_8 , засудженому 5-6.06.2019 року Заліщицьким районним судом Тернопільської області за ст. 121 ч.2 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років,- відмовлено.

Суд своє рішення мотивував тим, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці не довів того, що став на шлях виправлення, а тому суддя дійшов висновку про наявність лише формально-юридичних підстав, передбачених ст. 82 КК України.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 в інтересах засудженого ОСОБА_8 вважає, що висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким є незаконним та необгрунтованим. Так як відповідно до характеристики від 30.04.2021 року ДУ «Чортківська установа виконання покарання (№26)» засуджений ОСОБА_8 перебував в установі з 21.08.2019 року, 30.08.2019 року зарахований у господарську обслугу вказаної установи та працевлаштований на посаду робітника з обслуговування лазні. За період відбування покарання характеризується позитивно, порушень відбування покарання не допускав, заходи стягнення не застосовувались, оголошувалось дві подяки. З 17.06.2021 року відбуває покарання в ДУ «Коломийська виправна колонія (№41)», порушень встановленого порядку відбування покарання не допускав, дисциплінарні стягнення не накладалися, працевлаштований у виробничій майстерні установи, оголошено два заохочення. Тобто, матеріали особової справи свідчать, що протягом всього часу відбування покарання поведінка ОСОБА_8 була сумлінною, як і ставлення до праці.

Просить скасувати ухвалу Коломийського міськрайонного суду від 02.10.2023 року та ухвалити нову ухвалу про задоволення подання про зміну невідбутої частини покарання більш м`яким ОСОБА_8 .

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, засудженого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_9 , дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи і мотиви апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що слід відмовити у її задоволенні з таких підстав.

Діючим кримінальним процесуальним законодавством, зокрема п. 3 ч.1 ст.537 КПК України надається право суду, визначеному ч. 2 ст. 539 цього ж Кодексу, вирішувати питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

Положеннями ст. 82 КК України визначено порядок, спеціальні умови та строки, при дотриманні яких засудженій особі може бути замінено невідбуту частину покарання більш м`яким.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 82 КК України, особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, не відбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині КК України для даного виду покарання, і не повинне перевищувати не відбутого строку покарання, призначеного вироком.

Частиною 3 ст. 82 КК України визначено, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Положення про те, що засуджений став на шлях виправлення, означає, що його зразкова поведінка і сумлінне ставлення до виконання обов`язків в період відбування покарання засвідчили успішність процесу виправлення і можливість ефективного продовження його за умови застосування до засудженого більш м`якого виду покарання.

Отже, становлення особи на шлях виправлення розцінюється як сукупність даних щодо прагнення засудженого до такого виправлення, тобто позитивні зрушення в його поведінці, так й його ставленні до праці, які, в свою чергу, свідчать про успішне здійснення процесу виправлення, що може бути ефективно продовжуватись й в умовах відбування менш суворого покарання.

При цьому, висновок про становлення особи на шлях виправлення ґрунтуватись не лише на характеристиці особи за період, що безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе застосування зміни невідбутої частини покарання більш м`яким, а на даних за весь час відбування покарання або принаймні протягом значної частини цього строку.

Разом з цим під сумлінною поведінкою необхідно розуміти дотримання режиму відбування покарання, виконання покладених на засудженого законних обов`язків, виконання законних вимог представників адміністрації органу, що виконує покарання, поведінкою в побуті, стримуванням від порушень режиму відбування покарання, від порушень правил внутрішнього розпорядку.

Стаття 6 КВК України передбачає, що виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Діюче законодавство наголошує на тому, що при заміні невідбутої частини покарання більш м`яким, слід ретельно з`ясувати той факт, що засуджений став на шлях виправлення, що вбачається із сукупності даних, а саме: ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльності, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці тощо.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_8 засуджений 5-6.06.2019 року Заліщицьким районним судом Тернопільської області за ст. 121 ч.2 КК України до 8 років позбавлення волі.

Початок строку 21.08.2019 року, кінець строку 19.08.2027 року, на час розгляду подання судом першої інстанції засуджений відбув більше ? призначеного судом строку покарання ( а.п.1).

З наданої начальником Державної установи «Чортківська установа виконання покарання (№26) » характеристики на ОСОБА_8 вбачається, що засуджений в місцях позбавлення волі перебуває з 21.08.2019 року. 30.08.2019 року зарахований у господарську обслугу вказаної установи та працевлаштований на посаду робітника з обслуговування лазні. За період відбування покарання характеризувався позитивно, порушень порядку відбування покарань не допускав, заходи стягнення не застосовувались. До виконання своїх обов`язків відносився сумлінно, поставленні завдання виконував вчасно. За проявлену ініціативу та активну участь у виконанні робіт, пов`язаних з благоустроєм місць позбавлення волі, заохочувався правами начальника установи оголошено 2 подяки. За характером спокійний, не конфліктний, соціально корисні зв`язки з рідними підтримує шляхом телефонних розмов та побачень. ( а.п. 76,77).

З характеристики на засудженого ОСОБА_8 , затвердженої 07.09.2023 року начальником ДУ «Коломийська виправна колонія (№41), вбачається, що останній відбуває покарання у даній виправній колонії з 17.06.2021 року, порушень встановленого порядку відбування покарання не допускав, дисциплінарні стягнення не накладалися. Працевлаштований у виробничій майстерні установи, до роботи відноситься добросовісно, залучається до робіт по благоустрою місць позбавлення волі, оголошено 2 заохочення. У відношенні до інших засуджених не конфліктний, зв`язок з родичами підтримує. Вину у вчиненому злочині визнав повністю. ( а.п. 2).

За змістом ст. 82 КК України заміна невідбутої частини основного покарання біль м`яким є правом, а не обов`язком суду.

Застосування більш м`якого покарання застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до його дискреційних повноважень.

Призначення більш м`якого покарання повинно сприяти досягненню мети, передбаченої ст. 50 КК України,- виправлення засудженого і запобіганню вчиненню нових злочинів.

Головною передумовою для застосування до особи більш м`якого покарання є не тільки сплив певної частини строку покарання, а й обов`язків факт того, що засуджений став на шлях виправлення.

За змістом зазначеного кримінального закону становлення особи на шлях виправлення - це прагнення засудженого до такого виправлення, позитивні зрушення в його поведінці і добросовісне ставлення до праці, які свідчать про сумлінне здійснення процесу виправлення, що може ефективно продовжуватись й в умовах відбування більш м`якого покарання.

Ставлення особи на шлях виправлення характеризується окрім зразкової поведінки, й сумлінним ставленням до праці за весь період перебування у виправній колонії, з урахуванням даних про особу.

Той факт, що за весь час відбування покарання засуджений ОСОБА_8 не допускав порушень вимог режиму утримання, на думку колегії суддів, не може бути безумовною підставою для застосування до засудженого більш м`якого покарання. Сам факт, що засуджений за весь час відбування покарання має чотири заохочення за зразкову поведінку та активну участь в роботах по благоустрою місць позбавлення волі та за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки не може свідчити про те, що він став на шлях виправлення, оскільки дотримання порядку та умов відбування покарання, а також добросовісна поведінка засудженого під час відбування покарання є його обов`язком відповідно до ст. 9 КВК України.

Під час прийняття рішення про застосування або відмову в застосування заміни невідбутої частину покарання більш м`яким покарання, окрім відбуття певної частини строку покарання, до уваги береться й ставлення засудженого до праці.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що залучення засудженого до виконання робіт з благоустрою, які не перевищують дві години на день, та в порядку черговості, встановленому виправною колонією, не свідчать про стійке сумлінне і зразкове ставлення засудженого до праці, а також те, що він став на шлях виправлення.

Окрім цього, апеляційний суд звертає увагу на те, що ОСОБА_8 відбуває покарання за вчинення умисного тяжкого злочину, і хоча він відбув передбачений законом мінімум строку призначеного покарання для можливості застосування заміни покарання більш м`яким, проте до закінчення строку відбування покарання залишилось ще понад три роки сім місяців, що є значним терміном для застосування якого потрібні вагомі докази виправлення засудженого.

Таким чином, колегія суддів доходить висновку, що ухвала суду про відмову у задоволенні подання про заміну невідбутої частини покарання ОСОБА_8 у виді позбавлення волі більш м`яким є законною та обґрунтованою.

Враховуючи наведене колегія суддів вважає, що підстав для скасування ухвали суду першої інстанції при апеляційному розгляді не встановлено, а тому апеляційна скарга захисника ОСОБА_9 в інтересах засудженого ОСОБА_8 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 415, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 , яка діє в інтересах засудженого ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

Ухвалу Коломийського міськрайонного суду від 02 жовтня 2023 року про відмову у задоволенні подання начальника ДУ «Коломийської ВК (№41)» про заміну засудженому ОСОБА_8 покарання більш м`яким, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий ОСОБА_3

Судді ОСОБА_5

ОСОБА_4