КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
------------------------------------------------------------------------------------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2023 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

суддів ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю:

секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Святошинської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_8 на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 06.02.2023, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України, та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень.

Також ОСОБА_6 визнано невинуватим та виправдано його на підставі п.3 ч.1 ст.373 КПК України у зв`язку з відсутністю у його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вказаним вироком ОСОБА_6 визнано невинуватим у тому, що 19.08.2020 близько 12 год. 30 хв., перебуваючи на станції технічного обслуговування автомобілів, розташованої біля будинку № 80 по вул. Зодчих в місті Києві, незаконно заволодів транспортним засобом, а саме: автомобілем чорного кольору, марки «Toyota», моделі «Prius», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , який належить на праві власності ОСОБА_9 , чим заподіяв останньому майнову шкоду.

Так, вранці 06.07.2020, ОСОБА_9 на автомобілі чорного кольору, марки «Toyota», моделі «Prius», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , приїхав на станцію технічного обслуговування автомобілів, розташовану біля будинку № 80 по вул. Зодчих в місті Києві, яка належить ОСОБА_6 , та передав для ремонту вказаний автомобіль, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на вказаний автомобіль та ключі від нього, а також надав грошові кошти в сумі 10000 гривень на ремонт автомобіля. При цьому, було обумовлено строк виконання ремонтних робіт, який повинен був складати два тижні. В подальшому, ОСОБА_9 передав ще 20000 гривень на ремонт автомобіля та привіз всі запчастини, які були необхідні для ремонту його автомобіля. Однак, автомобіль вчасно відремонтовано не було та 19.08.2020 ОСОБА_9 черговий раз приїхав на вказану станцію технічного обслуговування автомобілів та виявивши, що автомобіль майже відремонтований за виключенням декількох деталей, ініціював питання щодо компенсації йому частини сплачених ним на ремонт автомобіля грошових коштів. Після цього, ОСОБА_6 , з корисливих мотивів, не бажаючи компенсувати ОСОБА_9 грошові кошти та з метою отримання додаткових грошових коштів від останнього, вирішив незаконно заволодіти транспортним засобом, а саме автомобілем чорного кольору, марки «Toyota», моделі «Prius», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, ОСОБА_6 наказав невстановленій особі, яка є працівником вищевказаної станції технічного обслуговування автомобілів, перевезти автомобіль на територію гаражного кооперативу «Олімпієць», розташованого по вул. Перемоги, 15-А в місті Києві. Після цього, 19.08.2020 приблизно о 13 год. 00 хв., невстановлена особа, за вказівкою ОСОБА_6 перевезла автомобіль чорного кольору, марки «Toyota», моделі «Prius», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , на територію гаражного кооперативу «Олімпієць», розташованого по вул. Перемоги, 15-А в місті Києві.

Крім цього, ОСОБА_6 визнано винуватим у тому, що він 06.09.2020 приблизно о 17 год. 20 хв., знаходячись на території гаражного кооперативу «Олімпієць», розташованого по вул. Перемоги, 15-А в місті Києві, із застосуванням предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень, вчинив грубе порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, яке створювало реальну загрозу для життя та здоров`я громадян та яке виразилось в пошкодженні майна, а саме автомобіля чорного кольору, марки «Toyota», моделі «Prius», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , який належить на праві власності ОСОБА_9 , чим заподіяв останньому майнову шкоду.

Так, 06.09.2020 приблизно о 17 год. 20 хв., ОСОБА_6 приїхав на автомобілі білого кольору марки «Volkswagen», моделі «Transporter», реєстраційні номери НОМЕР_3 на територію гаражного кооперативу «Олімпієць», розташованого по вулиці Перемоги, 15-А в місті Києві та дістав з вказаного автомобіля металевий предмет жовтого кольору та в присутності працівників поліції у форменому одязі та інших осіб, за допомогою вказаного металевого предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень, вчинив грубе порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, яке створювало реальну загрозу для життя та здоров`я громадян, які перебували поряд та яке виразилось в пошкодженні майна, а саме автомобіля чорного кольору, марки «Toyota», моделі «Prius», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , який належить на праві власності ОСОБА_9 , чим заподіяв останньому майнову шкоду.

Прокурор Святошинської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_6 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.289, ч.4 ст.296 КК України, та призначити покарання за ч.1 ст.289 КК України - 3 роки позбавлення волі, за ч.4 ст.296 КК України - 4 роки позбавлення волі. На підставі ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити остаточне покарання у виді 4 років позбавлення волі. Також просить дослідити письмові докази та допитати потерпілого ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , обвинуваченого ОСОБА_6 .

В обґрунтування поданої апеляційної скарги прокурор посилається на неповноту судового розгляду та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. Вказує, що вина ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України повністю підтверджується доказами, зібраними в ході проведення досудового розслідування. Зазначає, що суд помилково визнав невинуватим ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України, оскільки судом не взято до уваги ряд важливих доказів у кримінальному провадженні, які в своїй сукупності вказують на вину ОСОБА_6 . Також прокурор не погоджується з перекваліфікацією дій ОСОБА_6 з ч.4 ст.296 на ч.1 ст.296 КК України.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників апеляційного розгляду, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, вивчивши матеріали справи, обговоривши і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Розглядаючи кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 , суд першої інстанції, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами прав та свобод у наданні доказів, їх дослідженні та доведенні їх переконливості перед судом, в межах висунутого обвинувачення безпосередньо дослідив надані докази та перевірив обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України, ґрунтуються на досліджених в ході судового розгляду доказах - показаннях потерпілого ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 ; заяві ОСОБА_9 від 17.09.2020 про вчинення кримінальних правопорушень; розписці ОСОБА_14 від 06.07.2020 про отримання авансу за ремонт автомобіля; копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу «Toyota Prius»; відомостях з сайту policy-web.mtsbu.ua про відсутність полісу на транспортний засіб, реєстраційний номер НОМЕР_1 ; копії висновку судового експерта ОСОБА_18 № 1-22/09; протоколі огляду місця події від 08.10.2020 та відеозаписі; протоколі огляду диска від 16.12.2020; протоколах обшуку від 23.12.2020 та відеозаписах до них; відомостях з сайту policy-web.mtsbu.ua про поліс № АО 2384645, № 200799128 на транспортний засіб «Toyota Camry»; відомостях з сайту baza-gai.com.ua про транспортний засіб «Toyota Camry»; протоколах прийняття заяви про вчинені кримінальні правопорушення від 20.08.2020; рахунку-фактурі № 19/08 від 19.08.2020; рахунку-фактурі № 20/08 від 19.08.2020.

Покладені судом в основу обвинувального вироку докази у своїй сукупності є взаємопов`язаними, узгоджуються між собою, відповідають вимогам належності та допустимості, не містять розбіжностей або суперечностей, які б могли вплинути на правильність висновку суду щодо винуватості ОСОБА_6 у висунутому обвинуваченні за ч.1 ст. 296 КК України.

При цьому суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про те, що досліджені у справі докази в частині пред`явленого обвинувачення за ч.4 ст.296 КК України не доводять наявність у діях ОСОБА_6 кваліфікуючої ознаки «вчинене із застосуванням предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень» з тих підстав, що вказаний предмет (протиугінний фіксатор для керма) використовувався ОСОБА_6 лише для пошкодження транспортного засобу, будь-яких погроз або спроб нанести присутнім особам тілесні ушкодження цим предметом обвинувачений не вчиняв.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції, оцінивши надані сторонами докази у їх сукупності, правильно встановив фактичні обставини кримінального правопорушення, обґрунтовано дійшов висновку про наявність підстав для перекваліфікації дій обвинуваченого з ч.4 ст.296 КК України на ч.1 ст.296 КК України як грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю.

Крім того, на підставі досліджених доказів, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про те, що ОСОБА_6 не мав умислу на незаконне заволодіння транспортним засобом, оскільки автомобіль був притриманий обвинуваченим до остаточного розрахунку за його ремонт, який ОСОБА_6 здійснював на підставі усних договірних правовідносин з потерпілим ОСОБА_9 , та дії ОСОБА_6 узгоджувались з вимогами ст.ст. 837, 841, 856 ЦПК України.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції, оцінивши докази у їх сукупності, обґрунтовано дійшов висновку про необхідність ухвалення виправдувального вироку в частині обвинувачення ОСОБА_6 за ч.1 ст.289 КК України у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення.

Зміст досліджених судом першої інстанції доказів правильно відображено у оскаржуваному вироку, а висновки суду з приводу оцінки цих доказів відповідають фактичним обставинам.

З огляду на положення ч.3 ст.404 КПК України, колегія суддів не знайшла підстав для повторного дослідження доказів в ході апеляційного розгляду за клопотанням прокурора, оскільки усі надані суду докази досліджені в судових засіданнях суду першої інстанції з достатньою повнотою та відповідно до встановленої процесуальної процедури.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, підстави для задоволення апеляційної скарги прокурора відсутні.

Разом з тим, в судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_6 та захисник ОСОБА_7 заявили клопотання про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст.49 КК України, та закриття кримінального провадження.

Відповідно до ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки.

Санкцією ч.1 ст.296 КК України передбачено можливість призначення покарання, зокрема, у виді обмеження волі.

Згідно з положеннями ст. 12 КК України, інкриміноване ОСОБА_6 кримінальне правопорушення є кримінальним проступком, яке вчинене ним 19.08.2020.

Відомостей щодо переривання або зупинення строків давності в ході апеляційного розгляду не встановлено.

Отже, на час апеляційного розгляду минув трирічний строк притягнення ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.296 КК України, а тому кримінальне провадження слід закрити на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України.

Відповідно до ст.417 КПК України суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 417 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Святошинської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Святошинського районного суду м. Києва від 06.02.2023 щодо ОСОБА_6 скасувати.

Звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.296 КК України на підставі ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 закрити на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3