Номер провадження: 11-сс/819/97/23 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Справа № 766/1723/23 Доповідач ОСОБА_2
ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 766/1723/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.11.2023 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд в складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні матеріали кримінального провадження №0001462 за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 20.09.2023 щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кам`янка, Апостольського району, Дніпропетровської області, громадянина України, що мешкає за адресою: за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого;

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

застосовано запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

в с т а н о в и в:

Зазначеною ухвалою слідчого судді в задоволенні клопотання слідчого відмовлено та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді особистого зобов`язанняна строк 60 днів у межах строку досудового розслідування до 18.11.2023 включно.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 такі обов`язки:

-не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду.

-повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання.

-прибувати до службової особи до СВ ХРУП ГУНП в Херсонській області, суду, слідчого судді, прокурора за вимогою.

-утриматись від спілкування з свідками та потерпілою у кримінальному провадженні 0001462 від 11.07.2023 року.

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення, за таких обставин.

10.07.2023 приблизно о 23 годині 40 хвилин, ОСОБА_7 з метою особистого незаконного збагачення, реалізуючи єдиний злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, керуючись корисливим мотивом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, таємно, умисно, в умовах воєнного стану, введеного у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президенту України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-ІХ із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався в установленому законом порядку, останній раз Законом України «Про затвердження Указу Президенту України «Про введення воєнного стану в Україні» від 27.07.2023 №3275-ІХ, затверджений Указом Президента України №451/2023 від 26.07.2023 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 18 серпня 2023 року строком на 90 діб, вчинив злочин, а саме перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , маючи вільний доступ до мобільного телефону потерпілої ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 (яка поклала свій телефон на підвіконня у приміщенні кухні за вищевказаним адресом), та попередньо запам`ятавши її пароль для входу у додаток «Ощад 24/7», маючи умисел на викрадення грошових коштів, таємно з банківської картки потерпілої № НОМЕР_1 банку АТ «Ощадбанк», скористався тим, що за ним ні хто не спостерігає, взявши з підвіконня мобільний телефон марки «TEGNO POP 5 LTE», IMEI №: НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , увійшовши в «особистий кабінет користувача» інтернет застосунку «Ощад 24/7» від імені останньої, здійснив вісім транзакцій по переказу грошових коштів на власну банківську карту № НОМЕР_3 банку АТ КБ «ПриватБанк», а саме:

- 10 липня 2023 року о 23:46 год. здійснив переказ з належної потерпілій банківської картки № НОМЕР_1 банку АТ «Ощадбанк», на свою банківську картку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_3 грошові кошти у сумі 500 гривень;

- 10 липня 2023 року о 23:46 год. здійснив переказ з належної потерпілій банківської картки № НОМЕР_1 банку АТ «Ощадбанк», на свою банківську картку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_3 грошові кошти у сумі 500 гривень;

- 10 липня 2023 року о 23:47 год. здійснив переказ з належної потерпілій банківської картки № НОМЕР_1 банку АТ «Ощадбанк», на свою банківську картку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_3 грошові кошти у сумі 500 гривень;

- 10 липня 2023 року о 23:56 год. здійснив переказ з належної потерпілій банківської картки № НОМЕР_1 банку АТ «Ощадбанк», на свою банківську картку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_3 грошові кошти у сумі 500 гривень;

- 10 липня 2023 року о 23:57 год. здійснив переказ з належної потерпілій банківської картки № НОМЕР_1 банку АТ «Ощадбанк», на свою банківську картку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_3 грошові кошти у сумі 500 гривень;

- 10 липня 2023 року о 23:57 год. здійснив переказ з належної потерпілій банківської картки № НОМЕР_1 банку АТ «Ощадбанк», на свою банківську картку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_3 грошові кошти у сумі 500 гривень;

- 10 липня 2023 року о 23:58 год. здійснив переказ з належної потерпілій банківської картки № НОМЕР_1 банку АТ «Ощадбанк», на свою банківську картку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_3 грошові кошти у сумі 500 гривень;

- 10 липня 2023 року о 23:58 год. здійснив переказ з належної потерпілій банківської картки № НОМЕР_1 банку АТ «Ощадбанк», на свою банківську картку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_3 грошові кошти у сумі 500 гривень, чим спричинив потерпілій ОСОБА_8 матеріальний збиток на загальну суму 4000 (чотири тисячі) гривень, якими розпорядився на власний розсуд.

З урахуванням встановлених фактів, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

20.09.2023 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, прокурор в апеляційній скарзі посилається на її незаконність та необґрунтованість. Свої доводи мотивує тим, що суд не надав належної оцінки тим фактам, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, санкція якого передбачає позбавлення волі до 8 років, що дає обґрунтовані підстави вважати про наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, розуміючи можливість реального позбавлення волі.

Також, відповідно до п.5 ч.1 ст. 177 КПК України, підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення, так як офіційно ніде не працює, не має офіційного джерела доходів, вчинення злочинів є єдиним джерелом його доходів.

Однак суд, приймаючи рішення про застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання дослідив обставини справи однобічно, не перевірив доводи підозрюваного про наявність місця роботи та нового місця проживання, не в повній мірі врахував необхідність запобігання доведеним ризикам шляхом обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Просить скасувати ухвалу слідчого судді щодо ОСОБА_7 та задовольнити клопотання слідчого, обрати йому запобіжний захід у виді нічного домашнього арешту на 60 днів, заборонивши залишати житло з 20.00 до 08.00 год.

Покласти на ОСОБА_7 обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України:

-не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду.

-повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання.

-прибувати до службової особи до СВ ХРУП ГУНП в Херсонській області, суду, слідчого судді, прокурора за вимогою.

-заборонити залишати своє місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 у період часу з 20.00 до 08.00 год.

Визначити двомісячний термін дії обов`язків.

Заслухавши суддю-доповідача щодо суті поданої апеляційної скарги, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, позицію підозрюваного ОСОБА_7 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступного.

Відповідно до ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

Відповідно до вимог ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

В силу ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зав`язків підозрюваного в місці його проживання, в тому числі наявність в нього родини й утриманців; репутацію підозрюваного.

Розглядаючи клопотання слідчого про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту, слідчий суддя заслухав доводи сторін кримінального провадження і дійшов висновку про необхідність застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, з покладенням на нього певних обов`язків у відповідності до вимог ст.194 КПК України, посилаючись на наявність обставин, передбачених ст.178 КПК України.

Застосовуючи до підозрюваного запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, слідчий суддя дійшов висновку, що на даному етапі наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого злочину повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 11.07.2023 р;

- протоколом огляду місця події від 11.07.2023р.;

- протоколом допиту потерпілої ОСОБА_8 від 13.07.2023р.

- виписки з АТ «Ощадбанк» по картковому рахунку потерпілої ОСОБА_8

- протоколом додаткового допиту потерпілого від 13.09.2023р;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю потерпілої ОСОБА_8 від 13.07.2023;

- протоколом огляду речі від 13.07.2023 р.;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 13.07.2023р.;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_9 від 13.07.2023;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 13.07.2023р.;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_10 від 13.07.2023;

- протоколом тимчасового доступу до речей та документів від 14.09.2023р., де на підставі Ухвали слідчого судді Херсонського міського суду надано доступ до інформації яка перебуває у володінні АТ «Ощаданк», та вилученою інформацією по картковому рахунку клієнта;

- протоколом тимчасового доступу до речей та документів від 11.09.2023р., де на підставі ухвали слідчого судді Херсонського міського суду надано доступ до інформації яка перебуває у володінні АТ УБ «Приватбанк», та вилученою інформацією по картковому рахунку клієнта;

- протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_7 від 20.09.2023р. та іншими матеріалами кримінального провадження.

Також слідчий суддя дійшов висновку про те, що прокурор, зазначивши про ризик переховуватися від органу досудового слідства, не зазначив жодної дії підозрюваного, яка б вказувала на існування намірів підозрюваного переховуватися від слідства та покинути місце свого проживання, а також не обґрунтував і не довів в який спосіб може чинитися тиск на свідків, та які це може мати наслідки для досудового розслідування.

Разом із тим, слідчий суддя погодився з наявністю ризику щодо вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення.

Слідчий у клопотанні жодним чином не обґрунтував неможливість застосування до підозрюваного інших видів запобіжних заходів, із посиланнями на докази таких тверджень, а тільки зазначив, що застосування інших видів запобіжного заходу не зможе забезпечити виконання покладених на підозрюваного обов`язків.

На підставі викладеного, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту задоволенню не підлягає, оскільки не доведено факт проживання ОСОБА_7 за адресою, яка зазначена в клопотанні, доводи підозрюваного про факт проживання в іншому місті не спростовані.

За таких обставин неможливо задовольнити клопотання про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому злочину, що підтверджується матеріалами кримінального провадження, а також наявність ризику передбаченого ч.1 ст.177 КПК України, як вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення та відсутності інших ризиків.

Щодо незаконного впливу підозрюваного на свідків, прокурор не обґрунтував і не довів в який спосіб може чинитися тиск на свідків, та які це може мати наслідки для досудового розслідування.

Отже, застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту не виправдовує потреби досудового розслідування.

Разом з тим, прокурором в апеляційній скарзі не доведено, що застосування більш м`якого запобіжного заходу недостатнє для запобігання ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК України, які у даному випадку, відповідно до ч.2 ст.177, ст.179 КПК України, виправдовують застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання.

Згідно п.3 Рішення Конституційного Суду України № 14-рп/2003 від 8 липня 2003 року, у справі про врахування тяжкості злочину при застосуванні запобіжного заходу вбачається, що тяжкість злочину законом не визначається як підстава для застосування будь-якого виду запобіжного заходу.

У всіх випадках, коли ризику ухилення підозрюваного від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, підозрюваного має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних заходів (рішення ЄСПЛ у справі «Вренчев проти Сербії»).

Відповідно до ст.179 КПК України, особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені ст.194 цього Кодексу. Підозрюваному, обвинуваченому письмово під розпис повідомляються покладені на нього обов`язки та роз`яснюється, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Контроль за виконанням особистого зобов`язання здійснює слідчий, а якщо справа перебуває у провадженні суду, - прокурор.

Відповідно до клопотання старшого слідчого СВ ХРУП ГУНП в Херсонській області ОСОБА_11 та апеляційної скарги прокурора, основною підставою обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту ОСОБА_7 є тяжкість злочину, та вчинення інших кримінальних правопорушень.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, ризик того, що обвинувачений буде перешкоджати належному відправленню судочинства, не може оцінюватись абстрактне, факт такого перешкоджання має бути підтверджено доказами («Бекчиєв проти Молдови»).

Отже, на переконання колегії суддів, з урахуванням даних про особу підозрюваного, відсутності відомостей щодо спроб останнього ухилятися від органів досудового розслідування та суду, можливість вчинення інших кримінальних правопорушень під час досудового розслідування, суд апеляційної інстанції вважає, що не зважаючи на підозру у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення та передбачене за нього покарання, вірогідність ухилення підозрюваного від процесуальних обов`язків не є надто високою, у зв`язку із чим відносно нього може бути застосований інший більш м`який вид запобіжного заходу, не пов`язаний з домашнім арештом.

Відповідно до вимог ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Колегія суддів вважає, що саме застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання з покладенням певних обов`язків, на думку колегії суддів, відповідає охороні прав і інтересів суспільства.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що при прийнятті рішення слідчий суддя дотримався вимог ст.176, 177, 178, 179, 194 КПК України, з`ясував і дослідив всі ті обставини, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує можливість застосування такого запобіжного заходу як особисте зобов`язання, у зв`язку з чим, не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора.

Керуючись ч.2 ст.376, 404, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу прокурора - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 20.09.2023 про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4