В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" листопада 2023 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження №0002277 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, який має неповнолітнього сина, ІНФОРМАЦІЯ_2 , безробітного, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , раніше судимого:

-07.11.2022 року Голосіївським районним судом, за ч.2 ст.125 КК України до 150 годин громадських робіт,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, -

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:

23 червня 2023 року, працівники Дніпровського УП ГУНП у м. Києві, а саме: оперуповноважений сектору кримінальної поліції відділу поліції 1 (з обслуговування житлового масиву «Воскресенка») Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 , оперуповноважений сектору кримінальної поліції-відділу поліції 2 ОСОБА_7 перебували на охороні громадського порядку за адресою: м. Київ, вул. Малишка, 33, де 22.06.2023, приблизно о 03 год. 00 хв., вибухнув вищезазначений будинок.

Таким чином, працівники поліції перебували під час виконання службових обов`язків та у відповідності до ст.2 Закону України «Про Національну поліцію» (Відомості Верховної Ради (ВВР), 2015, № 40-41, ст.379) виконував покладені на поліцію завдання, щодо забезпечення громадської безпеки та порядку на території м. Києва.

Під час виконання службових обов?язків, 23 червня 2023 року, близько 12 год. 50 хв., на мобільний телефон ОСОБА_6 надійшов дзвінок від старшого слідчого слідчого відділу Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_8 , яка повідомила, що у дворі вищезазначеного будинку виникла сутичка та штовханина між мешканцями будинку та працівниками поліції.

У подальшому, ОСОБА_6 підійшов у двір вищезазначеного будинку, де побачив натовп людей, які голосно кричали та сперечались між собою та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який поводив себе агресивно та зухвало, принижував честь і гідність поліцейських, в грубій формі висловлювався образливими словами в бік поліцейських та перехожих, на законні вимоги поліцейських та активно чинив опір працівникам поліції.

Надалі, ОСОБА_3 намагались затримати працівники поліції, а саме ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . Так, ОСОБА_6 підбіг до вищевказаних поліцейських з метою допомоги у затриманні ОСОБА_3 .

Після чого, ОСОБА_6 намагався розтиснути руки ОСОБА_3 , які останній стиснув перед собою та останній вкусив ОСОБА_6 за ліву руку, а саме: в області ліктьового суглобу, внаслідок чого в останнього пішла кров.

Згідно висновку судово-медичної експертизи у ОСОБА_6 виявлено поверхневу укушену рану на зовнішній поверхні лівого ліктьового суглобу, що за критерієм небезпеки для життя відноситься до легкого тілесного ушкодження.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_3 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнав повністю, щиро розкаявся та показав, що 22.06.2023року, приблизно о 03 год. 00 хв., вибухнув будинок, за адресою: АДРЕСА_2 , після чого між мешканцями будинку та працівниками поліції виникла сутичка, у ході якої він вкусив потерпілого за руку, внаслідок чого в останнього пішла кров.

Покази ОСОБА_3 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники кримінального провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміє зміст цих обставин та відсутність сумніву щодо добровільності його позиції, роз`яснивши йому положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників кримінального провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

На підставі викладеного, суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 у спричинені працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень, у зв?язку з виконанням цим працівником службових обов`язків та кваліфікує його дії за ч.2 ст.345 КК України.

Призначаючи міру покарання ОСОБА_3 , суд у відповідності до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до нетяжкого злочину, особу обвинуваченого, який неодружений, має на утриманні неповнолітню дитину, не працює, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно ст.66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.

Згідно ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

На підставі викладеного, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, наявності пом`якшуючої обставини, ставлення обвинуваченого до скоєного, враховуючи відомості про особу обвинуваченого, суд вважає за доцільне призначити йому покарання у виді позбавлення волі, застосувати положення ст.75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням та покласти на обвинуваченого обов`язки, визначені ст.76 КК України. На погляд суду, зазначене покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати суд вирішує відповідно до вимог ст.124 КПК України.

Керуючись ст.ст.368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України та призначити йому покарання у виді 1 /одного/ року позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік.

Згідно ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не обрано.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Стягнути з ОСОБА_3 процесуальні витрати в розмірі 1 998 гривень 00 копійок, за проведення експертизи №042/1-284-2023 від 26.06.2023 року, на користь держави.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня проголошення.

Суддя: