ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/286/24 Справа № 183/350/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ :

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Дніпровського апеляційного суду в режимі відеоконференції матеріали судового провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 , поданої в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 січня 2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Орлівщина Новомосковського району Дніпропетровської області, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, не одруженого, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не маючого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.1 ст.263 КК України (далі - КК), -

В С Т А Н О В И Л А :

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого Новомосковського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_9 , погоджене прокурором Новомосковської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 та застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 10 березня 2024 року включно.

З матеріалів провадження убачається, що органами досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень за наступних обставин.

Епізод 1.

04 січня 2024 року приблизно о 23:00 годині, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_8 знаходився за адресою свого мешкання по АДРЕСА_1 , спільно з ОСОБА_10 . В цей час у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло, в умовах воєнного стану, а саме з приміщення будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_8 запропонував ОСОБА_10 спільно, таємно викрасти майно за вищевказаною адресою, на що останній дав свою згоду, таким чином вони вступили в злочинну змову, направлену на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у житло, в умовах воєнного стану.

Реалізовуючи свій спільний умисел, ОСОБА_8 спільно з ОСОБА_10 , у вказаний час та у зазначеному вище місці, діючи з корисливих мотивів, впевнившись, що за їх діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно - небезпечних наслідків, вчиняючи злочин в умовах воєнного стану, зайшли через відкриті ворота на огороджену територію домоволодіння АДРЕСА_1 . ОСОБА_8 , шляхом заламування вікна за допомогою раніше заготовленої викрутки, проник до приміщення будинку, за ним також проник до приміщення вказаного будинку через вікно ОСОБА_10 .

В подальшому, ОСОБА_8 спільно з ОСОБА_10 , перебуваючи у приміщенні будинку, таємно викрали майно, а саме:

- наручний годинник фірми «Тіssot 1853» чорного кольору з чорним шкіряним ремінцем, з індивідуальним маркування «Т109407»;

- сумка «LOUIS VUITTON», з жовтим ланцюжком;

- репліка парфумів «Версаче»;

- шеврони «Айдар»;

- ноутбук «Dell G3 3579/I5-8300H/8GB/128SSD+1TB/Nvidia GTX 1050-4GB;

- ноутбук «Aser» темно-сірого кольору, з наліпкою «сила сердець»;

- анальний вібратор Satisfyer «HotPassion» з блютузом, чорного кольору;

- револьвер-флоберо чорного кольору. 4мм, 0221-001904;

- срібна колекційна монета «slotcity» 925 проби, вага 28 г;

- теплова гармата Ballu BKN-3 на 1,5 кв;

- рюкзак військового медика 2в1 DERBY RBM-5 піксель;

- рюкзак військового медика 2в1 DERBY RBM-5 олива;

- рюкзак тактичний мультикам в середині якого знаходились 10 турникетів, кровоспаси, ножі, голки, назафарінгальні трубки;

- рюкзак тактичний MOLLE 45L COYOTE, ВІК-ТЕЙЛОР;

- коліматорний приціл Bushnell AR Optic TRS-25 Herise 3 MOA чорного кольору;

- жіночі шкіряні черевики, бежевого кольору, розмір 37, фірму не пам`ятаю;

- жіночі шкіряні черевики, чорного кольору, розмір 38;

- жіночі шкіряні, білі, літні кросівки «Пума» розмір 38;

- велосипед дитячий «stream» чорно-помаранчевого кольору;

- пневматичний пістолет «Jericho 941» модель AAKCMD431AZB, 4,5мм, яке належить потерпілій ОСОБА_11 .

Після чого, ОСОБА_8 спільно з ОСОБА_10 з викраденим майном покинули місце скоєння злочину, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинили потерпілій ОСОБА_11 матеріальну шкоду.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_8 підозрюється у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у житло, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК.

Епізод 2.

Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_8 , у січні 2024 року, у денний час доби, точна дата та час в ході досудового розслідування не встановлені, знаходився поблизу вул. Чапаєва у кущах поруч з дорогою в с. Орлівщина, Новомосковського району, Дніпропетровської області, де на землі побачив сумку чорного кольору, яку взяв до рук та пішов до свого місця мешкання за адресою: АДРЕСА_1 .

За місцем мешкання, у приміщенні літньої кухні ОСОБА_8 оглянув, виклавши, вміст сумки, в якій знаходилися: вісім металевих предметів, які визначив для себе як вибухові речовини, а саме - гранати; вісім металевих предмети, які визначив для себе як вибухові пристрої, а саме - запали до гранат; два боєприпаси, а саме - реактивну штурмову гранату РШГ - 2; ручний реактивний протитанковий гранатомет М80.

В цей час у ОСОБА_8 раптово виник злочинний умисел, направлений на зберігання вказаних вибухових пристроїв, вибухових речовин та боєприпасів, без передбаченого законом дозволу.

11 січня 2024 року в період часу з 18 години 05 хвилин до 21 години 44 хвилин, працівниками поліції Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області, на підставі ухвали слідчого суді Новомосковського міськрайонного суду проведено обшук у домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 , де мешкає ОСОБА_8 . В ході проведення обшуку виявлено та вилучено з приміщення літньої кухні вісім металевих предметів, а саме: гранати; вісім металевих предметів, а саме - запали до гранат; два боєприпаси, а саме - реактивну штурмову гранату РШГ - 2; ручний реактивний протитанковий гранатомет М80, які ОСОБА_8 придбав, носив та зберігав без передбаченого законом дозволу.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_8 підозрюється у придбанні, носінні, зберіганні бойових припасів, вибухових речовин та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК.

09.01.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК.

11.01.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК.

12.01.2024 відповідно до вимог ч.1 ст. 217 КПК України (далі-КПК) вищезазначені кримінальні провадження об`єднані в одне.

11.01.2024 о 21:44 год ОСОБА_8 затримано в порядку ст. 208 КПК та 12.01.2024 йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч.1 ст. 263 КК.

В апеляційній скарзі захисник порушує питання про скасування ухвали слідчого судді у зв`язку з незаконністю, необґрунтованістю, невмотивованістю та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

В обґрунтування зазначає, що слідчим суддею при постановленні оскаржуваної ухвали не було дотримано вимог ч.3 ст.183 КПК, оскільки не було визначеному підозрюваному ОСОБА_8 розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу, а слідчим у клопотанні не зазначено жодних підстав щодо неможливості застосування відносно підозрюваного ОСОБА_8 більш м`яких запобіжних заходів, аніж тримання під вартою.

Водночас вказує, що в судовому засіданні ним заперечувались доводи клопотання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мотивуючи це тим, що для забезпечення процесуальних обов`язків підозрюваному ОСОБА_8 можливо застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, або визначенням розміру застави у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який був визначений ним з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, який має цивільну дружину ОСОБА_12 , яка знаходиться від нього на третьому місяці вагітності, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК.

На підставі вищевикладеного захисник просить апеляційний суд скасувати ухвалу слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 січня 2024 року та постановити нову, якою обрати підозрюваному ОСОБА_8 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення захисника на підтримку доводів поданої апеляційної скарги, який наполягав на її задоволенні, просив скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою обрати підозрюваному ОСОБА_8 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою або зменшити розмір застави від 20 до 50 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, вислухавши думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити без змін ухвалу слідчого судді, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з положеннями ч.1 ст.404 Кримінального процесуального кодексу України (далі- КПК) суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Колегія суддів вважає, що зазначених вимог закону не в повній мірі дотримано слідчим суддею місцевого суду.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст.131 КПК, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів. Одним з таких заходів є запобіжні заходи.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Згідно вимог ч.1 ст.194 КПК під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При цьому, за приписами ст.178 КПК, слідчий суддя, суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: тяжкість можливого покарання, вік та стан здоров`я підозрюваного/обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного/обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; репутацію підозрюваного/обвинуваченого; його майновий стан та наявність у нього судимостей тощо.

Згідно ч.1 ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Як зазначено у п.4 ч.2 ст.183 КПК запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як, до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

З матеріалів даного кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_8 є раніше не судимою особою, та санкціїч.4 ст.185, ч.1 ст.263 КК, за якими йому повідомлено про підозру, передбачають покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми та від трьох до семи років позбавлення волі, відповідно.

Як зазначено у п.1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 01.11.1950 року, ратифікованою Україною 17.07.1997 року, нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, як:

b) законний арешт або затримання особи за невиконання законного припису суду або для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом;

c) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Відповідно до ст.17 Закону України № 3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Суду, як джерело права, а статтею 18 цього Закону встановлено порядок посилання на Конвенцію та практику Суду.

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та зважаючи на положення, закріплені у ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», слідчим суддям слід враховувати позицію ЄСПЛ, відображену зокрема у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої, стандарт доказування «обґрунтована підозра» передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, №182).

Згідно усталеної практики ЄСПЛ «обґрунтована підозра» існує тоді, коли факти, якими вона обґрунтовується, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент учинення (рішення у справі «Wloch v. Poland», п.109).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених за ч.4 ст.185, ч.1 ст.263 КК та наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч. 1 ст.177 КПК, а саме можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, доведені прокурором та встановлені слідчим суддею під час судового розгляду клопотання, не оспорюється стороною захисту в апеляційній скарзі, а тому згідно ч.1 ст.404 КПК, судом апеляційної інстанції не перевіряється.

Разом з тим, всупереч доводам апеляційної скарги, слідчий суддя, відповідно до ч.1 ст.178 КПК, врахував вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання його винуватим у цих злочинах, та відомості про особу підозрюваного ОСОБА_8 в їх сукупності, зокрема, його вік та стан здоров`я, який не перешкоджає його перебуванню в ізоляції від суспільства, репутацію підозрюваного, майновий стан, який не одружений, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, не працює, має постійне місце проживання та через короткий проміжок часу після звільнення від відбування покарання, призначеного з іспитовим строком, вчинив ще два кримінальних правопорушення в умовах воєнного стану, та дійшов правильних висновків, що інші більш м`які запобіжні заходи, не пов`язані із триманням під вартою, на чому наполягає сторона захисту, не забезпечать його належної процесуальної поведінки та не зможуть запобігти встановленим ризикам.

За таких обставин доводи сторони захисту про відсутність будь-яких обґрунтувань того, що більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки підозрюваного є безпідставними та суперечать матеріалам кримінального провадження.

У той же час, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги захисника щодо недотримання слідчим суддею вимог ч.3 ст.183 КПК, у зв`язку із не визначенням застави, як альтернативного запобіжного заходу, виходячи з такого.

Як вбачається з матеріалів справи слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі взагалі не навів жодних обґрунтувань неможливості визначення підозрюваному ОСОБА_8 розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу.

Натомість, відповідно до вимог ч.3 ст.183 КПК слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Крім того, відповідно до практики ЄСПЛ автоматична відмова у заставі в силу закону, без будь-якого судового контролю, несумісна з гарантіями статті 5 § 3 Конвенції (рішення у справі "Пірузян проти Вірменії", § 105; "S.B.C. проти Сполученого Королівства", § § 23-24). Прецедентне право Конвенції сформулювало чотири базових причини для відмови у звільненні під заставу: а) ризик того, що підсудний не з`явиться в судове засідання; б) ризик того, що підсудний вживатиме заходів для запобігання відправленню правосуддя; в) скоїть інші правопорушення; г) стане причиною порушення громадського порядку (рішення у справах "Тирон проти Румунії", § 37; "Смирнова проти Росії", § 59; "Пірузян проти Вірменії", § 94).

Оцінюючи потреби досудового розслідування по даному кримінальному провадженню у контексті засад верховенства права та недопущення дискримінаційного поводження з особою, беручи до уваги гарантії невідворотності кримінальної відповідальності за вчинення злочинів та презумпцію невинуватості і забезпечення доведеності вини, з огляду на обставини кримінального провадження та ступінь обґрунтованості підозри, апеляційний суд приходить до висновку, що у даному випадку безальтернативне тримання під вартою підозрюваного не відповідає засадам розумності і пропорційності застосування запобіжного заходу, а також не забезпечує справедливої рівноваги між публічним інтересом демократичного суспільства та необхідністю поважати право на свободу.

Так, ОСОБА_8 вручено повідомлення про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.185, ч.1 ст.263 КК, які відповідно до ст. 12 КК, є тяжкими злочинами.

Згідно з п.2 ч.5 ст.182 КПК розмір застави визначається у межах щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину - від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч.4 ст.182 КПК розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Застава як запобіжний захід у розумінні ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод слугує меті забезпечення виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків. Тому її розмір визначається особистістю підозрюваного, його майновим становищем, стосунками з іншими особами.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_8 має постійне місце проживання, не одружений, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, не працює, раніше не судимий і підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.185, ч.1 ст.263 КК.

За викладених обставин, колегія суддів дійшла висновку, що з урахуванням наявності обґрунтованої підозри, тяжкості інкримінованих злочинів, які були вчинені під час дії введеного на території країни воєнного стану, а також майнового, сімейного стану підозрюваного ОСОБА_8 та наявності вищевказаних ризиків, необхідно встановити заставу у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить - 242 240,00 грн., яка на цьому етапі досудового розслідування, буде достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним ОСОБА_8 покладених на нього обов`язків та запобігання спробам вчинити дії, передбачені п.п.1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК.

Підстав вважати вказаний розмір застави завідомо непомірним для підозрюваного, колегія суддів не вбачає, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність тримання підозрюваного/обвинуваченого під вартою. Визначаючи суму застави, суди повинні брати до уваги ризик того, що підозрюваний може ухилитися від покарання, обставини особистого життя та тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється особа. Розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Тому такий розмір застави, на думку колегії суддів, є справедливим, здатним забезпечити високі стандарти охорони загально-суспільних прав та інтересів в даному кримінальному провадженні та не порушує права підозрюваного ОСОБА_8 .

За наведених обставин суд апеляційної інстанції вважає, що висновки слідчого судді, викладені у судовому рішенні, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, та суд припустився істотних порушень кримінального процесуального закону, що відповідно до п.п.2,3 ч.1 ст.409, ч.1 ст.411 та ч.1 ст.412 КПК, є підставою для скасування судового рішення слідчого судді.

За приписами ч.3 ст.407 КПК за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді чи ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити ухвалу без змін;

2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 слід задовольнити частково, а ухвалу слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 січня 2024 року - скасувати на підставі п.п.2,3 ч.1 ст.409, ч.1 ст.411 та ч.1 ст.412 КПК,у зв`язку із невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального правопорушення та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, з постановленням апеляційним судом нової ухвали про часткове задоволення клопотання слідчого та обрання відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відповідно до положень ст.183 КПК, та визначенням застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить - 242 240,00 гривень.

На підставі викладеного, керуючись статтями 182-183, 194 та 404, 405, 407, 409, 411, 412, 418, 419, 422 КПК, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 - задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 січня 2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого Новомосковського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_9 , погоджене прокурором Новомосковської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.1 ст.263 КК - задовольнити частково.

Застосувати стосовно підозрюваного ОСОБА_8 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, тобто до 10 березня 2024 року включно.

Встановити заставу у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить - 242 240,00 гривень.

На підставі ч.5 ст.194 КПК у разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_8 наступні обов`язки:

- не відлучатися із с. Орлівщина Новомосковського району Дніпропетровської області без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження;

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження;

- утримуватися від спілкування з потерпілою та свідками у даному кримінальному провадженні;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну місця свого проживання, залежно від стадії кримінального провадження;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

У разі внесення застави ОСОБА_8 підлягає негайному звільненню з-під варти та вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Встановити термін дії покладених судом на ОСОБА_8 обов`язків до 10 березня 2024 року включно, який починається з моменту звільнення з-під варти після внесення застави.

Роз`яснити ОСОБА_8 , що у разі невиконання ним покладених на нього цією ухвалою обов`язків, застава звертається у дохід держави.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4