Справа № 464/2195/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1071/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2023 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові кримінальне провадження № 0000609 за апеляційною скаргою захисника - адвоката ОСОБА_6 на вирок Сихівського районного суду м.Львова від 15.09.2023 року стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львова, українця, громадянина України, неодруженого, офіційно працевлаштованого, із вищою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України,

за участю:

прокурора - ОСОБА_8 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

встановила:

Захисник подав апеляційну скаргу на вирок Сихівського районного суду м.Львова від 15.09.2023 року, яким ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного основного покарання з випробовуванням, встановивши іспитовий строк 3 роки, та згідно зі ст.76 КК України покладено на нього наступні обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання/роботи;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирішено питання з судовими витратами та речовими доказами.

Адвокат в апеляційній скарзі просить вирок суду першої інстанції змінити в частині призначеного покарання обвинуваченому.

Призначити ОСОБА_7 покарання у вигляді 5 років позбавлення волі без позбавленням права керування транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного основного покарання з випробовуванням, встановивши іспитовий строк 1 рік, та згідно із ст. 76 КК України покласти на нього відповідні обов`язки.

Вважає що даний вирок є незаконним, необгрунтованим, ухваленим з порушенням як матеріального так і процесуального права, а відтак підлягає зміні із наступних підстав.

Згідно оскаржуваного вироку, розгляд справ за обвинуваченням ОСОБА_9 проводився без дослідження доказів зібраних у справі, відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України.

Свої вимоги захисник мотивує тим, що з не зрозумілих причин судом першої інстанції залишено поза увагою позиція потерпілих, які просили суворо не карати ОСОБА_9 , що вони примирились та вважають, що виправлення останнього можливе без ізоляції від суспільства, при цьому просили не призначати додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортним засобами.

Не повністю враховано висновок досудової доповіді, складеної провідним інспектором JIPB № 3 Філії ДУ «Центр пробації у Львівській області», що ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства, у тому числі і для окремих осіб - низький.

Крім цього, кримінальне правопорушення відповідно до ч. 2 ст. 286 КК України відноситься до категорії кримінальних правопорушень вчинених з необережності, що суттєво знижує суспільну небезпечність обвинуваченого ОСОБА_9 .

Апелянт наголошує, що судом першої інстанції в оскаржуваному вироку, хоч і вказано про обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_10 , а саме щире каяття, що підтверджується його поведінкою при розгляді в суді кримінального провадження за спрощеним порядком та добровільне відшкодування шкоди потерпілим; відсутність обставин, що обтяжують покарання, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, його молодий вік, є неодруженим, осіб на утриманні немає, офіційно працевлаштований, наявність доходу, захворювань не має, на обліках в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває, позитивну характеристику з місця роботи, однак на наше переконання не повноцінно взято до уваги при призначені покарання, що потягнуло винесення такого вироку.

Під час розгляду справи в першій інстанції, ОСОБА_11 повідомляв, що працевлаштований водієм і надав відповідні докази про це, вказував, щ це єдине джерело його доходу. Відповідно призначивши додаткове покарання з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки, суд позбавив можливості його виконувати покладені на нього обов`язки водія та позбавив його можливості отримувати дохід для свого забезпечення.

Сторона захисту також не погоджується зі строком призначення іспитового строку в 3 роки, з врахуванням того, що обвинувачений повністю визнав вину у скоєному, щиро розкаявся, просив суд розглядати справу по скорочено порядкую. Крім того, відсутні обтяжуючі обставини. Щодо особи обвинуваченого та такий позитивно характеризується по місцю свого проживання та роботи, раніше не судимий, жодних адміністративних порушень у сфері дорожнього руху, після вчинення злочину, ОСОБА_11 не вчинив. Таким чином останній вже став на шлях виправлення. Крім цього, ОСОБА_11 офіційно працевлаштований на посаді водія, що вказує на його намір виправитись.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_7 14 грудня 2022 року приблизно о 18:30 год, керуючи автомобілем марки «Nissan Rogue», реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухаючись ним у правій смузі руху по вулиці Зеленій у місті Львові в напрямку до села Давидів Львівського району Львівської області, вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху, внаслідок чого відбулася дорожньо-транспортна пригода наїзд транспортного засобу на пішоходів, що спричинило тяжкі тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_12 та тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості потерпілій ОСОБА_13 .

Представник потерпілої ОСОБА_12 - адвокат ОСОБА_14 скерував до суду апеляційної інстанції заяву про те, що потерпілій було обвинуваченим ОСОБА_7 відшкодовано завдану шкоду, висловлено вибачення, визнання вини у скоєному, що значно знижує ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, потерпіла просить врахувати, що злочин скоєно з необережності, у зв`язку з чим не призначати обвинуваченому ОСОБА_7 додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Заслухавши доповідь судді, думку захисника адвоката ОСОБА_6 , підтриману обвинуваченим ОСОБА_7 , про задоволення апеляційної скарги в повному обсязі, міркування прокурора ОСОБА_8 , який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги в межах апеляційних вимог, колегія суддів дійшла до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Статтею 55 Конституції України гарантовано кожному право на оскарження до суду будь-яких рішень, дій чи бездіяльності органів влади, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч.5 ст.9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Оскільки висновки суду про доведеність вини обвинуваченого, а також правильність кваліфікації дій жодна із сторін не оскаржує, то вирок у цій частині перегляду не підлягає.

У пункті 2 постанови Пленуму Верховного суду України від 24 жовтня 2003 року №7«Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено, що вирішуючи питання про вид і розмір покарання в кожному конкретному випадку, суд повинен визначати ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, виходячи із сукупності всіх обставин вчинення злочину (форми вини, мотивів, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, ступеня участі кожного із співучасників у вчиненні злочину та ін.).

У суді апеляційної інстанції встановлено, що висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_7 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 2 ст. 286 КК України, вчиненого за обставин, описаних у вироку, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам, які ніким не оскаржувався.

Мотивуючи призначення покарання ОСОБА_7 суд першої інстанції взяв до уваги, що обвинуваченим було вчиненого суспільно небезпечне діяння, що охоплюється ч.2 ст. 286 КК України, кореспондує умисел винного на порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту. Відповідно судом враховано, що вказаний склад злочину характеризується змішаною формою вини і хоча особа не бажає настання таких наслідків для потерпілого, проте своїми умисними діями, спрямованими на порушення Правил дорожнього руху, спричиняє такі. А тому, слід взяти до уваги те, що на підвищену суспільну небезпеку вчиненого ОСОБА_7 злочину, вказує факт умисного ігнорування ним встановлених правил керування транспортними засобами.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченого за вчинення кримінального правопорушення, суд першої інстанції виходив з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання та відповідно до ст. 65 КК України врахував тяжкість вчиненого злочину, що згідно із ст. 12 КК України є тяжким злочином, враховував обставини та наслідки вчиненого злочину, а саме те, що керуючи джерелом підвищеної небезпеки, вчинив грубе порушення ПДР України, не надав дорогу пішоходам, які в цей час рухались по пішохідному переході з ліва на право по напрямку руху його автомобіля, в результаті чого відбулась дорожньо-транспортна пригода, унаслідок якої потерпіла (пішохід) ОСОБА_12 згідно з висновком судово-медичної експертизи отримала ушкодження які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, за критерієм небезпеки для життя в момент спричинення. Потерпіла (пішохід) ОСОБА_13 згідно з висновком судово-медичної експертизи отримала ушкодження які відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень, за критерієм тривалого розладу здоров`я. Також суд врахував обставини, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття, що підтверджується його поведінкою при розгляді в суді кримінального провадження за спрощеним порядком та добровільне відшкодування шкоди потерпілим; відсутність обставин, що обтяжують покарання, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, його молодий вік, є неодруженим, осіб на утриманні немає, офіційно працевлаштований, наявність доходу, захворювань не має, на обліках в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває, позитивну характеристику з місця роботи.

Крім того ухвалюючи вирок, суд першої інстанції врахував досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого ОСОБА_7 . За висновками досудової доповіді, складеної провідним інспектором Львівського районного відділу № 3 Філії ДУ «Центр пробації у Львівській області» ОСОБА_15 (а.с.93-97) ризик вчинення ОСОБА_7 повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства, у тому числі і для окремих осіб низький; беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, орган пробації вважає, що виправлення особи можливе без ізоляції від суспільства.

Відповідно до змісту статей 50, 65 КК України покарання має на меті виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.

Апеляційний суд вважає, що покарання обвинуваченому ОСОБА_7 судом першої інстанції призначено у відповідності з вимогами ст. 65 КК України, таке покарання є необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень. При цьому обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого суд першої інстанції визнав його щире каяття, що підтверджується його поведінкою при розгляді в суді кримінального провадження за спрощеним порядком та добровільне відшкодування шкоди потерпілим; відсутність обставин, що обтяжують покарання.

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі Скоппола проти Італіївід 17 вересня 2009 року (заява № 10249/03), зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

У кожному випадку призначення покарання за частинами 1, 2 ст. 286 і ст. 287 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами.

Суд першої інстанції в повній мірі дотримався зазначених вимог закону при призначенні покарання при цьому врахував думку потерпілих.

Так судом першої інстанції при призначенні остаточного покарання враховано характер допущених обвинуваченим порушень правил дорожнього руху, особу обвинуваченого, який позитивно характеризується по місцю проживання та праці, раніше не судимий, щиро розкаявся у скоєному, відшкодував завдані злочином збитки.

Покликання захисника обвинуваченого в поданій апеляційній скарзі не спростовують правильність прийнятого судом першої інстанції рішення та було предметом розгляду в суді першої інстанції.

Відтак апеляційні вимоги захисника обвинуваченого не знайшли підтвердження під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

На переконання колегії суддів призначене обвинуваченому ОСОБА_7 основне покарання з призначення додаткового покарання у виді позбавлення прав керування транспортними засобами, відповідає вимогам ст. 65 КК України.

Призначене покарання буде необхідними і достатніми для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального законодавства при розгляді даного кримінального провадження в суді першої інстанції, які б вплинули на правильність прийнятого судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Ураховуючи зазначене вище, колегія суддів вважає, що оскаржуваний вирок є законним, обґрунтованим, призначене покарання відповідає особі обвинуваченого, а відтак підстав для скасування чи зміни судового рішення не вбачається.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, 424 КПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційною скаргою захисника - адвоката ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Вирок Сихівського районного суду м.Львова від 15.09.2023 року яким ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: