В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2023 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгороді кримінальне провадження, відомості про яке 17.01.2023 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000016, по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Оноківці Ужгородського району Закарпатської області, зареєстрованого за адресою : АДРЕСА_1 , з вищою освітою, одруженого, має на утриманні двох малолітніх дітей, співробітника Управління Служби безпеки України в Закарпатській області, у військовому званні капітан, раніше не судимого, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

17.01.2023 близько 07.00 год., ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем Управління Служби безпеки України в Закарпатській області та особою яка керує транспортним засобом, діючи із злочинною необережністю, у виді кримінальної протиправної недбалості, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, керуючи технічно справним автомобілем «VW Golf», р.н. НОМЕР_1 , та рухаючись ним у с. Оноківці Ужгородського району Закарпатської області по вул. Головній від с. Невицьке у напрямку м. Ужгород, навпроти буд. № 41, грубо порушив чинні вимоги Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, а саме: п.п. 1.5, 1.10 (в частині значення терміну «небезпека для руху»); п.п. 2.3.б), 2.3.д); п. 12.2 п. 18.1, які виразилися в тому, що він проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не відреагував на її зміну, при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, не обрав безпечної, в установлених межах, швидкості руху, при виявлені перешкоди в русі у вигляді пішоходів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які в цей час переходили проїзну частину по вищевказаному нерегульованому пішохідному з ліва на право відносно напрямку руху керованого ним автомобіля, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до повної зупинки або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, як наслідок допустив наїзд на останніх, внаслідок чого пішохід ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження, від яких загинула на місці події, а пішохід ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.

Вказані дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.2 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження та смерть потерпілого.

08.12.2023 до суду подано угоду про визнання винуватості, укладену та підписану 06.12.2023 року між прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , у присутності захисника адвоката ОСОБА_5 , відтак, розгляд щодо угоди проводиться судом під час підготовчого судового засідання за участі сторін угоди у порядку ст. 474 КПК України.

Прокурор у судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості та призначити обвинуваченому ОСОБА_4 , міру покарання, визначену в угоді.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України визнав та надав суду згоду на затвердження угоди про визнання винуватості вказавши, що він повністю розуміє свої права та характер обвинувачення, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди, а також наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України та п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, які йому роз`яснені судом.

Захисник обвинуваченого просив затвердити угоду про визнання винуватості.

Потерпіла ОСОБА_8 в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, згідно якої надала згоду прокурору на укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 на узгоджених ними умовах. Не заперечує проти затвердження судом угоди про визнання винуватості між ОСОБА_4 та прокурором.

Заслухавши думку прокурора, захисника, обвинуваченого, розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить з наступного.

Із змісту угоди про визнання винуватості від 06.12.2023 вбачається, що прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо всіх істотних обставин даного кримінального провадження. Обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення. Також, сторонами визначено узгоджене ними покарання. Так, враховуючи наявність обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, зокрема: щирого каяття, активного сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільного відшкодування завданого збитку, надання допомоги потерпілому безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення, з урахуванням особи обвинуваченого, а саме: раніше не судимого, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, є чинним військовослужбовцем Служби безпеки України, одружений, має на утримані двох малолітніх дітей, враховуючи співпрацю обвинуваченого ОСОБА_4 зі стороною обвинувачення, враховуючи думку потерпілої ОСОБА_9 згідно якої остання не заперечує проти укладення угоди із застосування норм передбачених ст. ст. 69, 58 КК України, сторони узгодили, що при визначенні покарання ОСОБА_4 за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України можливо застосувати положення ст. 69 КК України та призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за вчинення вказаного кримінального правопорушення, й призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

В той же час, враховуючи наявність обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, сторони узгодили та просять суд, з врахуванням положень ст. 58 КК України, призначити ОСОБА_4 , як діючому військовослужбовцю Служби безпеки України, покарання у виді службового обмеження на той самий строк, а саме 2 (два) роки, з відрахування, із суми грошового забезпечення у розмірі двадцяти відсотків, в дохід держави, а також, позбавити права керувати транспортними засобами терміном на 1 рік.

Органом досудового слідства дії ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження та смерть потерпілого, - кваліфіковано вірно.

Суд не вправі перевіряти фактичні обставини вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, оскільки не здійснює оцінку доказів у кримінальному провадженні під час проведення підготовчого судового засідання, виходячи з того, що межі розгляду встановлюються лише змістом угоди про визнання винуватості.

Судом на виконання вимог ст.474 КПК України сумніву у добровільності та істинності позиції обвинуваченого ОСОБА_4 не встановлено.

В судовому засіданні суд переконався у добровільності укладення сторонами угоди і що угода про визнання винуватості від 06.12.2023 року не є наслідком застосування насильства, примусу погроз, обіцянок, дії будь-яких інших обставин ніж ті, які передбачені в угоді.

Ухвалюючи вирок, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами та оцінені судом, відповідно до ст.94 КПК України, суд приходить до висновку, що мали місце діяння, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 склад кримінального правопорушення, вказує на кваліфікацію діяння за ч. 2 ст.286 КК України, обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою вину повністю.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує, що узгоджені сторонами в угоді про визнання винуватості вид і міра покарання відповідають загальним правилам призначення кримінальних покарань та розміру призначеного покарання, які встановлені Кримінальним кодексом України.

Згідно п.1 ч. 4 ст. 469 КПК України - угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів.

При вирішенні питання про відповідність угоди про визнання винуватості від 06.12.2023 року вимогам ст.ст.469, 474 КПК України, суд враховує, що умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам цього кодексу, зокрема щодо змісту та порядку укладення угод, а також щодо узгодженої між сторонами міри покарання, яка відповідає загальним правилам призначення кримінальних покарань, встановленим КК України, ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, правова кваліфікація дій кримінальних правопорушень вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб. Не встановлені підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, не є очевидною можливість невиконання обвинуваченою взятих на себе зобов`язань за угодою, фактичні підстави для невизнання винуватості відсутні.

Згідно з ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Згідно з ст.65 Кримінального кодексу України у випадку затвердження вироком угоди про визнання винуватості, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угодою.

За таких обставин суд вважає, що виправленню та перевихованню обвинуваченого ОСОБА_4 може сприяти покарання, узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості.

З врахуванням вищевказаного, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального законодавства, заслухавши пояснення сторін кримінального провадження та роз`яснивши їм обмеження права щодо оскарження вироку, передбачені ст. 473 КПК України, суд вважає, що угода укладена 06 грудня 2023 року між прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , у присутності захисника адвоката ОСОБА_5 , про визнання винуватості, відповідає вимогам КПК України, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, обвинувачений ОСОБА_4 визнав вину добровільно, фактичні підстави для визнання вини наявні, узгоджені вид та міра покарання відповідають загальним засадам призначення покарання, визначених ст.65 Кримінального кодексу України, у зв`язку із чим суд вважає, що угода підлягає затвердженню.

За наведених обставин, угоду належить затвердити, а ОСОБА_4 визначити узгоджену міру покарання в угоді, із застосуванням ст.69 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 2 (два) роки, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 58 КК України, враховуючи наявність обставин, які пом`якшують покарання: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування заподіяної шкоди, надання допомоги потерпілому безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення, відсутність обставин, що обтяжують покарання, а також особу ОСОБА_4 , який раніше не судимий, за місцем служби та місцем проживання характеризується виключно позитивно, є військовослужбовцем Управління Служби безпеки України в Закарпатській області, замість позбавлення волі строком на 2 (роки), призначити службове обмеження на той самий строк, тобто на строк 2 (два) роки, з відрахуванням із суми грошового забезпечення ОСОБА_4 в дохід держави у розмірі 20 (двадцяти) відсотків.

Питання про речові докази по кримінальному провадженні суд вирішує в порядку ч. 9 ст. 100 КПК України.

Розподіл витрат на залучення експерта вирішити відповідно до ч.2 ст. 124 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 374, 376, 395, 472, 473, 474, 475 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 06 грудня 2023 року укладеної між прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , у присутності захисника адвоката ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000016 від 17.01.2023.

ОСОБА_4 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання з застосуванням ст.69 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 2 (два) роки, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 58 КК України, замість позбавлення волі строком на 2 (роки), призначити ОСОБА_4 службове обмеження на той самий строк, тобто на строк 2 (два) роки, з відрахуванням із суми грошового забезпечення ОСОБА_4 в дохід держави у розмірі 20 (двадцяти) відсотків.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за проведення інженерно-транспортної експертизи № СЕ-19/107-23/698-ІТ від 13.03.2023, в розмірі 132,68 грн., за проведення інженерно-транспортної експертизи № СЕ-19/107-23/699-ІТ від 15.03.2023, в розмірі 1 132,68 грн., за проведення інженерно-транспортної експертизи № СЕ-19/107-23/6266-ІТ від 06.07.2023, в розмірі 3824,00 грн., за проведення інженерно-транспортної експертизи № СЕ-19/114-23/13296-ІТ від 04.08.2023, в розмірі 3585,00 грн., за проведення додаткової інженерно-транспортної експертизи № СЕ-19/107-23/7933-ІТ від 22.09.2023, в розмірі 1434,00 грн.

Речові докази по справі: транспортний засіб «VW Golf», р.н. НОМЕР_1 - повернути власнику ОСОБА_4 .

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.01.2023, справа №308/890/22 - скасувати

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1