УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.12.2023 Справа №607/3571/16-к Провадження №1-кп/607/650/2023

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі с/з ОСОБА_2

під час судового засідання з розгляду в залі суду кримінального провадження №0003746 про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.190, ч.ч. 2, 4 ст.185, ч.2 ст.15- ч.4 ст.185 та ч.2 ст.186 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , обвинуваченої ОСОБА_3

встановив:

Відповідно до ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Прокурором заявлено клопотання про продовження строку дії раніше обраного обвинуваченій ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з підстав продовження існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, які перешкоджають обранню вказаній обвинуваченій більш м`якого запобіжного заходу.

Суд, заслухавши клопотання прокурора, думки захисника та обвинуваченої, які заперечили у задоволенні клопотання прокурора та просили змінити чинний запобіжний захід із тримання під вартою на менш суворий, зокрема, у вигляді домашнього арешту, посилаючись на необґрунтованість ризиків, зазначених у клопотанні прокурором, наявності на утриманні неповнолітньої дитини, ознайомившись із матеріалами судового провадження, вважає, що у задоволенні клопотань сторони захисту необхідно відмовити, а клопотання прокурора слід задовольнити, продовживши обвинуваченій ОСОБА_3 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, виходячи з наступних мотивів.

Згідно ст.178 КПК України, окрім інших, у тому числі, обставинами, які враховуються при обранні запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, які зобов`язаний суд оцінити при постановленні ухвали є: тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію обвинуваченого; майновий стан обвинуваченого; наявність судимостей у обвинуваченого; розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується особа, внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

А тому, зважаючи на наведене, а також на те, що враховувалось судом і раніше, що ОСОБА_3 , хоча і будучи особою молодого віку, яка має на утриманні малолітню дитину, однак вже раніше судима за вчинення злочину проти власності, у цьому кримінальному провадженні обвинувачується у вчиненні під час дії іспитового строку за попереднім вироком тяжких злочинів проти власності, ніде не працює, перебувала у розшуку у даному кримінальному провадженні, відносно низький рівень її соціальних зв`язків, що свідчить про наявність обґрунтованих ризиків, обсяг яких не зменшився і вони продовжують своє існування, що передбачені п.п. 1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, зокрема, переховування від суду та вчинення іншого кримінального правопорушення.

Вищенаведені обставини в сукупності їх аналізу, дають суду підстави вважати, що указана обвинувачена, у разі не продовження судом їй чинного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або ж зміни його на менш суворий, як про це клопоче сторона захисту, останній з можливих не забезпечить належне виконання обвинуваченою покладених на неї процесуальних обов`язків, а також не запобіжить обґрунтованим у попередньому абзаці даної ухвали ризикам, а тому, враховуючи вказане, а також те, що строк тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_3 закінчується, а судове провадження унаслідок його об`ємності неможливо завершити до його спливу, суд приходить до висновку, щострок тримання під вартою вказаної обвинуваченої слід продовжити до 2 місяців, тобто, до 00 год. 00 хв. 18 лютого 2024 року.

На підставі викладеного і керуючись ч.3 ст.331 КПК України, суд, -

постановив:

У задоволенні клопотань сторони захисту відмовити, а клопотання прокурора задовольнити раніше обраний обвинуваченій ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обраний щодо неї під час досудового розслідування, продовжити до 2 місяців, тобто, до 00 год. 00 хв. 18 лютого 2024 року.

Копію ухвали вручити обвинуваченій, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвала про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під ватрою може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1