Справа №753/6593/23 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/2682/2024 Доповідач: ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

13 лютого 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 15 січня 2024 року, -

ВСТАНОВИЛА:

В провадженні Дарницького районного суду м. Києва на розгляді знаходиться кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 258-3, ч.1 ст. 263-1, ч.1 ст. 263 КК України.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 15 січня 2024 року продовжено ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою до 13.03.2024 року.

При вирішенні питання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 , суд першої інстанції врахував обґрунтованість підозри у вчиненні інкримінованих йому злочинів, які за формою вини є умисними, у відповідності до ст. 12 КК України є тяжкими та особливо тяжким, за який, при доведенні провини, обвинуваченому загрожує покарання до 15 років позбавлення волі з конфіскацією майна, особу обвинуваченого, його вік, стан здоров`я, характеристики, сімейний стан, відсутність попередніх судимостей та дійшов висновку, що виключно запобіжний захід у виді тримання під вартою на даному етапі кримінального провадження в змозі забезпечити уникнення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме ризиків переховування від суду, незаконного впливу на свідків та вчинення інших кримінальних правопорушень.

Не погоджуючись з ухвалою суду, захисник ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та обрати обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує, що клопотання про продовження строків тримання під вартою не містило достатніх доказів на підтвердження наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Зазначає, що обвинувачений не визнає та стверджує, що як підозра, так і обвинувальний акт є необґрунтованими та доказів на підтвердження винуватості у матеріалах кримінального провадження немає.

Зокрема, захисник вказує про відсутність доказів ризику переховування від суду, оскільки у ОСОБА_6 міцні соціальні зв`язки, він має цивільну дружину та трьох неповнолітніх дітей на утриманні, має у власності квартиру у Києві, що свідчить про те, що його поведінка буде процесуальною і він не буде покидати своє місце проживання без дозволу суду. Що стосується незаконного впливу на свідків, то суд своєю ухвалою може покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені ч.5 ст. 194 КПК України і таким чином обмежити спілкування ОСОБА_6 зі свідками. Що стосується ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, то захисник звертає увагу на те, що ОСОБА_6 раніше не судимий, працював та сплачував податки, до адміністративної відповідальності не притягувався, а доказів на підтвердження вказаного ризику до клопотання не надано.

Клопотання про розгляд апеляційної скарги за участі сторін, як це визначено ч. 4 ст. 422-1 КПК України, не заявлено, у зв`язку із чим колегія суддів здійснює апеляційний розгляд без участі сторін кримінального провадження.

Перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно з ч.ч.1, 2, 3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст. ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Перевіривши доводи апеляційної скарги захисника, колегія суддів встановила, що судом першої інстанції були дотримані зазначені вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а тому, враховуючи конкретні обставини даного кримінального провадження, обставини, з якими закон пов`язує можливість, як для застосування, так і для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, підстави для скасування оскаржуваної ухвали відсутні.

На думку колегії суддів, в сукупності з існуючими ризиками, особою обвинуваченого, тяжкістю кримінальних правопорушень, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 є обґрунтованим, а тому підстав вважати його занадто суворим - немає.

Отже, приймаючи рішення про продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження, дійшовши висновку, що продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України а саме: ризик переховування від суду, незаконного впливу на свідків та вчинення інших кримінальних правопорушень.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що ОСОБА_6 своєї вини в інкримінованих злочинах не визнає та стверджує, що як підозра, так і обвинувальний акт є необґрунтованими, є безпідставними, оскільки з огляду на наведені у клопотанні прокурора докази у суду були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінальних правопорушень.

Втім, обставини здійснення обвинуваченим конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування та розгляду кримінального провадження по суті.

Посилання захисника на те, що обвинувачений має цивільну дружину та трьох неповнолітніх дітей на утриманні, квартиру у Києві у власності, що свідчить про те, що його поведінка буде процесуальною і він не буде покидати своє місце проживання без дозволу суду, хоч і свідчить про наявність у обвинуваченого соціальних зв`язків, однак, з урахуванням обсягу обвинувачення, конкретних обставин кримінальних правопорушень, які інкриміновані обвинуваченому, не може слугувати підтвердженням його належної процесуальної поведінки та свідчити про наявність таких соціальних зв`язків, які б в сукупності з усіма врахованими судом першої інстанції обставинами, зменшували встановлені в ході судового розгляду провадження ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Колегія суддів погоджується з рішенням слідчого судді щодо необхідності задоволення клопотання прокурора про продовження ОСОБА_6 строку тримання під вартою, оскільки прокурор у повному обсязі довів суду обставини, які виправдовують подальше обмеження права останнього на свободу. Таке обмеження не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Беззаперечних даних, які б унеможливлювали подальше тримання ОСОБА_6 під вартою матеріали судового провадження не містять.

Істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді місцевого суду постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не виявлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що саме запобіжний захід у виді тримання під вартою, а не інший більш м`який, у тому числі у виді домашнього арешту, має забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні, у зв`язку з чим ухвала суду першої інстанції має бути залишена без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 15 січня 2024 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Суддя Суддя