Провадження №1-кп/522/2327/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2023 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 ,

здійснивши судовий розгляд, на підставі обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001462 від 26 грудня 2022 року, у відкритому судовому засіданні у залі Приморського районного суду м. Одеси за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, українця за національністю, не працюючого, із середньою освітою, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого

обвинуваченого у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч. 1 ст. 361-2 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , мав злочинний протиправний умисел, направлений на несанкціоноване розповсюдження інформації з обмеженим доступом, яка зберігається в електронно-обчислювальних машинах (комп`ютерах), автоматизованих системах, комп`ютерних мережах або на носіях такої інформації, створеної та захищеної відповідно до чинного законодавства.

З метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_3 , перебуваючи за місцем фактичного проживання за адресою АДРЕСА_2 , розуміючи, що не має законних підстав для збирання, зберігання, поширення та збуту інформації з обмеженим доступом, в порушення вимог ст.ст. 2, 5, 14 ЗУ «Про захист персональних даних», ст. ст. 11, 20, 21 ЗУ «Про інформацію» та ст. 31 Конституції України, володіючи знаннями в області анонімізації та розуміючись у принципах інформаційної безпеки та кібербезпеки, з метою здійснення несанкціонованого втручання до облікових записів користувачів мережі інтернет, в яких містилась інформація з обмеженим доступом, шляхом купівлі у користувачів форуму тіньової тематики «ІНФОРМАЦІЯ_3», отримував її у вигляді логінів та паролів до облікових записів користувачів мережі Інтернет.

Будучи активним користувачем веб-ресурсу тіньової тематики «ІНФОРМАЦІЯ_3» ОСОБА_3 , перебуваючи за адресою АДРЕСА_2 та використовуючи належний персональний комп`ютер, розмістив на вказаному інтернет-ресурсі повідомлення про можливість розповсюдження інформації з обмеженим доступом, будучи обізнаним в тому, що немає жодних законних підстав на вчинення вказаних дій.

У продовження свого злочинного наміру, направленого на збут інформації з обмеженим доступом, яка зберігається в електронно-обчислювальних машинах (комп`ютерах), ОСОБА_3 , перебуваючи в приміщенні кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 та використовуючи для зв`язку месседжер «Telegram», в якому останній використовує нікнейм « ОСОБА_6 », унікальний username « ОСОБА_7 » та мобільний номер телефону для авторизації НОМЕР_1 , за допомогою письмових повідомлень зв`язався з користувачем, що використовує нікнейм « ОСОБА_8 », якому розповсюдив інформацію з обмеженим доступом, а саме: надіслав останньому файли з розширенням *.txt, що містять в середині інформацію з обмеженим доступом, що згідно ст. 21 ЗУ «Про інформацію», містить конфіденційну інформацію відносно фізичних осіб, а саме їх персональні дані (відомості про фізичних осіб, яких ідентифіковано або може бути конкретно ідентифіковано), а саме: логіни та паролі доступу до особистих акаунтів користувачів мережі Інтернет, збирання, зберігання, використання та поширення якої, згідно ст. 11 ЗУ «Про інформацію» не допускається, чим здійснив розповсюдження інформації з обмеженим доступом третій особі.

За таких обставин, своїми умисними діями ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 361-2 КК України, несанкціоноване розповсюдження інформації з обмеженим доступом, яка зберігається в електронно-обчислювальних машинах (комп`ютерах), створеної та захищеної відповідно до чинного законодавства.

Суд з`ясував, що всі учасники кримінального провадження правильно розуміють обставини справи, та упевнився у добровільності їх позиції. Їм було роз`яснено про те, що якщо докази не будуть досліджені, у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

У зв`язку із зазначеними обставинами, за згодою учасників кримінального провадження, які визнали недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, докази у судовому провадженні не досліджувалися, згідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав, щиро розкаявся, зазначив, що обставини кримінальних правопорушень, що описані в обвинувальному акті, відповідають дійсності. Пояснив, що мав злочинний протиправний умисел, направлений на несанкціоноване розповсюдження інформації з обмеженим доступом, яка зберігається в електронно-обчислювальних машинах (комп`ютерах), автоматизованих системах, комп`ютерних мережах або на носіях такої інформації, створеної та захищеної відповідно до чинного законодавства. З метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_3 , перебуваючи за місцем фактичного проживання за адресою АДРЕСА_2 , розуміючи, що не має законних підстав для збирання, зберігання, поширення та збуту інформації з обмеженим доступом, в порушення вимог ст.ст. 2, 5, 14 ЗУ «Про захист персональних даних», ст. ст. 11, 20, 21 ЗУ «Про інформацію» та ст. 31 Конституції України, володіючи знаннями в області анонімізації та розуміючись у принципах інформаційної безпеки та кібербезпеки, з метою здійснення несанкціонованого втручання до облікових записів користувачів мережі інтернет, в яких містилась інформація з обмеженим доступом, шляхом купівлі у користувачів форуму тіньової тематики «ІНФОРМАЦІЯ_3», отримував її у вигляді логінів та паролів до облікових записів користувачів мережі Інтернет. Будучи активним користувачем веб-ресурсу тіньової тематики «ІНФОРМАЦІЯ_3» ОСОБА_3 , перебуваючи за адресою АДРЕСА_2 та використовуючи належний персональний комп`ютер, розмістив на вказаному інтернет-ресурсі повідомлення про можливість розповсюдження інформації з обмеженим доступом, будучи обізнаним в тому, що немає жодних законних підстав на вчинення вказаних дій. У продовження свого злочинного наміру, направленого на збут інформації з обмеженим доступом, яка зберігається в електронно-обчислювальних машинах (комп`ютерах), ОСОБА_3 , перебуваючи в приміщенні кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 та використовуючи для зв`язку месседжер «Telegram», в якому останній використовує нікнейм « ОСОБА_6 », унікальний username « ОСОБА_7 » та мобільний номер телефону для авторизації НОМЕР_1 , за допомогою письмових повідомлень зв`язався з користувачем, що використовує нікнейм « ОСОБА_8 », якому розповсюдив інформацію з обмеженим доступом, а саме: надіслав останньому файли з розширенням *.txt, що містять в середині інформацію з обмеженим доступом, що згідно ст. 21 ЗУ «Про інформацію», містить конфіденційну інформацію відносно фізичних осіб, а саме їх персональні дані (відомості про фізичних осіб, яких ідентифіковано або може бути конкретно ідентифіковано), а саме: логіни та паролі доступу до особистих акаунтів користувачів мережі Інтернет, збирання, зберігання, використання та поширення якої, згідно ст. 11 ЗУ «Про інформацію» не допускається, чим здійснив розповсюдження інформації з обмеженим доступом третій особі.

Приймаючи до уваги вищенаведене, судом встановлено, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 361-2 КК України, повністю доведена та підтверджена матеріалами провадження.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд кваліфікує за ч. 1 ст. 361-2 КК України - несанкціоноване розповсюдження інформації з обмеженим доступом, яка зберігається в електронно-обчислювальних машинах (комп`ютерах), створеної та захищеної відповідно до чинного законодавства.

Судом в порядку вимог ч.3 ст. 349 КПК України докази не досліджувалися, окрім характеризуючих матеріалів, наданих прокурором.

Висновок суду щодо доведеності винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення ґрунтується на наданих у судовому засіданні показаннях самого обвинуваченого яким суд надає віри, оскільки такі є послідовними, логічними, не містять суперечностей, а тому не викликають у суду сумніву щодо їх правдивості.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод, законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 94 КПК України передбачено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Згідно з ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Згідно ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

Європейський Суд з прав людини наголошує, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. вищенаведене рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Ретельно дослідивши пояснення й щире каяття ОСОБА_3 , суд прийшов до висновку, що вони є достатніми для ухвалення обвинувального вироку стосовно нього.

Приймаючи до уваги вищевказане, суд вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 361-2 КК України, повністю доведена.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 містять склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 361-2 КК України, зі всіма кваліфікуючими ознаками.

Відповідно до статей 3 і 27 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне та достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до абз. 3 п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року, досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Крім того, як неодноразово наголошував у своїх висновках Верховний Суд, що суди не повинні допускати спрощений та однаковий підхід до розгляду справи та застосовувати індивідуалізацію покарання, з урахуванням конкретних обставин кожної справи. Індивідуалізація покарання - конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта (постанова Верховного Суду від 22.03.2018 року у справі №207/5011/14-к (провадження №51-1985км 18)).

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 66 КК України обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 - щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 - не встановлено.

Пунктом 3 частини 1 статті 65 КК України передбачено, що суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. У пункті 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено, що визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

З урахуванням вищенаведеного, керуючись вимогами виваженості та справедливості, з метою виправлення і запобігання вчиненню нових правопорушень, суд приходить до висновку про те, що виправлення і перевиховання обвинуваченого можливе за умови призначення покарання у вигляді максимального штрафу. На підставі вищезазначеного, суд вважає, що таке покарання буде законним, достатнім і справедливим для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, а також надасть підстави для його майбутньої соціальної реабілітації.

Крім того, дане покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Питання про речові докази, процесуальні витрати та цивільних позов, суд вирішує в порядку ст.100, 124, 129 КПК України.

У кримінальному провадженні цивільний позов відсутній.

Судові витрати по кримінальному провадженню за проведення судової комп`ютерно-технічної експертизи №23-2122 від 24.05.2023 р. складають 7 647, 36 грн. (сім тисяч шістсот сорок сім гривень 36 копійок).

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 100, 110, 124, 129, 349, 368, 373-374, 376, 392-395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч. 1 ст. 361-2 КК України та призначити покарання у вигляді штрафу у розмірі чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто у розмірі 68 000,00 грн. (шістдесяти восьми тисячі грн. 00 коп.).

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Держави Україна судові витрати по кримінальному провадженню за проведення судової комп`ютерно-технічної експертизи №23-2122 від 24.05.2023 р. у розмірі 7 647, 36 грн. (сім тисяч шістсот сорок сім гривень 36 копійок).

Скасувати арешт, накладений Ухвалою Приморського районного суду від 24.04.2023 р. по справі №522/5790/23 провадження №1-кс/522/2211/23, а саме з мобільного телефону марки «SAMSUNG», модель «GALAXY A51» IMEI1: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 , системний блок, чорного кольору з надписом «Frime», системний блок чорного кольору з надписом «Х» з блоком живлення «VX-600», відеокартою «Gigabyte», матеріальною платою «Asus» та трьома жорсткими дисками.

Речові докази по кримінальному провадженню, а саме:

мобільний телефон марки «SAMSUNG», модель «GALAXY A51» IMEI1: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 , системний блок, чорного кольору з надписом «Frime», системний блок чорного кольору з надписом «Х» з блоком живлення «VX-600», відеокартою «Gigabyte», матеріальною платою «Asus» та трьома жорсткими дисками - повернути власнику ОСОБА_3 .

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження та на нього може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня проголошення вироку через Приморський районний суд м. Одеси до Одеського апеляційного суду.

Суддя Приморського районного

суду м. Одеси ОСОБА_1