Справа № 645/5150/23
Провадження № 1-кп/645/314/23
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 грудня 2023 року м. Харків
Фрунзенський районний суд м.Харкова у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 секретаря судових засідань ОСОБА_2 , , за участю прокурора Немишлянської окружної прокуратури м.Харкова - ОСОБА_3
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,уродженця м. Харкова, громадянина України, освіта середня, одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: - 29.02.2016 року вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі; на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік 6 місяців; - 15.06.2016 року вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі; звільненого 29.01.2019 року умовно - достроково на 1 рік 3 місяці 14 днів; 16.11.2023 року вироком Київського районного суду м.Полтави за ч.1 ст. 187 КК України до 3 років позбавлення волі на підставі ст. 71 КК України шляхом часткового складання покарань, призначених за даним вироком та за вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова остаточно визначено покарання у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі.
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України
ОСОБА_4 , будучи раніше неодноразово судимим за вчинення корисливих злочинів проти власності, судимість за які не знято та не погашено в передбаченому Законом порядку, на шлях виправлення не став та знов вчинив корисливий злочин за наступних обставин. Так, на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-IX (зі змінами № 133/2022 від 14 березня 2022 року, № 259/2022 від 18 квітня 2022 року, № 341/2022 від 17 травня 2022 року, № 573 від 12 серпня 2022 року, №757/2022 від 07 листопада 2022 року, №58/2022 від 06 лютого 2023 року та №254/2023 від 01 травня 2023 року), в Україні з 05:30 24.02.2022 введено воєнний стан. 06.08.2023 року, приблизно о 11 год. 00хв., більш точного часу під час досудового розслідування встановити не представилось можливим, у період дії воєнного стану на території України,
ОСОБА_4 перебуваючи біля будинку,що розташовується за адресою: АДРЕСА_2 , де побачив біля під`їзду велосипед ТМ «Winner Elite», чорно-сірого кольору, пристебнутий велосипедним тросовим замком, яким вирішив таємно заволодіти. У подальшому, ОСОБА_4 реалізуючи свій раптово виниклий злочинний намір на таємне викрадення чужого майна, що належить потерпілому ОСОБА_5 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, маючи на меті незаконне збагачення, діючи таємно, переконавшись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом ривку розірвав велосипедний тросовий замок, таким чином заволодівши велосипедом ТМ «Winner Elite», чорно сірого кольору, вартість якого становить 8100 гривень 00 копійок, на якому були встановлені наступні предмети: контролер ТМ «Huawei 36-48V», вартість якого становить 1145 гривень 76 копійок, велокомп`ютер дротовий
ТМ «Sigma» модель «Sport BC 400», вартість якого становить 142 гривні 00 копійок, велокомп`ютер дротовий з підсвіткою ТМ «YS-515A», вартість якого становить 352 гривні 45 копійок. В подальшому, ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення з викраденим майном зник, обернувши його на власну користь та розпорядився ним власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 9 740 гривень 21 копійка.
Допитаний в судовому засіданні обвинуваченийОСОБА_4 беззаперечно визнав себе винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, пояснив суду про обставини викладені вище, зазначив, що всі обставини, викладені в обвинувальному акті відповідають фактичним обставинам справи, події вчинення ним кримінального правопорушення вірно відображені. Дійсно, 06.08.2023 року, в дообідній час, перебував біля будинку АДРЕСА_2 , де побачив біля під`їзду велосипед чорно-сірого кольору, пристебнутий тросовим замком, який вирішив вкрасти, розірвавши велосипедний тросовий замок, заволодівши велосипедом на якому також були: контролер два велокомп`ютери.
Враховуючи те, що обвинувачений повністю визнав свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, погоджується з кваліфікацією вчиненого ним кримінального діяння, розуміючи яка міра покарання загрожує, показання обвинуваченого повністю відповідають фактичним обставинам справи, які він не заперечує, а саме про обставини вчинення кримінального правопорушення, зокрема, кількість та вартість викраденого майна, прокурор не висловив жодних заперечень щодо встановлених обставин, суд відповідно до частини третьої статті 349 Кримінального процесуального кодексу України, визнав недоцільним дослідження доказів, поданих на підтвердження подій кримінальних правопорушень та винуватості обвинуваченого у їх вчиненні, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів кримінального провадження щодо матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого. При цьому судом з`ясовано правильність розуміння учасниками судового провадження змісту цих обставин, добровільність їхньої позиції та роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
З урахуванням повного визнання вини у вчинені вищенаведеного кримінального правопорушення, а також враховуючи думку учасників судового провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позиції, суд на підставі ст. 349 ч.3 КПК України визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, вважає за доцільне обмежитись дослідженням доказів, які стосуються особи обвинуваченого. При цьому судом з`ясовано, чи правильно розуміють зазначені особи зміст обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції. Учасникам процесу роз`яснено, що у такому випадку сторони будуть позбавлені права оскаржувати дані обставини в апеляційному порядку.
Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує в межах пред`явленого прокурором обвинувачення за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану.
З урахуванням повного визнання вини у вчинені вищенаведеного кримінального правопорушення, а також враховуючи думку учасників судового провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позиції, суд на підставі ст. 349 ч.3 КПК України визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, вважає за доцільне обмежитись дослідженням доказів, які стосуються особи обвинуваченого, процесуальних витрат, речових доказів. При цьому судом з`ясовано, чи правильно розуміють зазначені особи зміст обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції. Учасникам процесу роз`яснено, що у такому випадку сторони будуть позбавлені права оскаржувати дані обставини в апеляційному порядку.
Вину обвинуваченого ОСОБА_4 в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України суд вважає доведеною.
Згідно ст.66 КК України, обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 суд вважає щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.
В ст. 50 КК України встановлено, що покарання є заходом примусу, яке застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.
Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Згідно до ст.17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права». У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
Згідно п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 « Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначення покарання суди мають суворо додержувати вимог ст.65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Виходячи з положень ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості вчиненого злочину.
Призначаючи ОСОБА_4 покарання, суд виходить з положень ст. 65 КК України, а саме - принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, враховує характер та ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке, за змістом ст. 12 КК України, є умисним тяжким кримінальним правопорушенням, наслідки вчинення кримінального правопорушення, обставину, що пом`якшує покарання, особу обвинуваченого, відношення обвинуваченого до скоєного злочину, а також вимоги ст. 50 КК України, що метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого, а також попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, суд вважає необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_4 та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті, яка передбачає відповідальність за вчинене, враховуючи, що інкриміноване ОСОБА_4 кримінальне правопорушення було скоєне до ухвалення 16.11.2023 року вироку Київським районним судом м.Полтави за ч.1 ст. 187 КК України, іззастосуванням ч.4 ст. 70 КК України, оскільки його виправлення та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень не можливо без ізоляції від суспільства.
Таке покарання за глибоким переконанням суду буде обґрунтованим і необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним та іншими особами кримінальних правопорушень.
Призначення такого покарання відповідає принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.
Питання про речові докази суд вирішує у відповідності до ч.9 ст. 100 КПК.
Вирішуючи питання щодо розподілу процесуальних витрат у відповідності до ст. 124 КПК України, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь держави документально підтвердженні процесуальні витрати на залучення експертів.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 373, 374, 395 КПК України суд, -
ВизнатиОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом часткового складання покарань за цим вироком та вироком Київського районного суду м.Полтави від 16 листопада 2023 року за ч.1 ст. 187 КК України , остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років та 1 (один) місяць
Початок строку відбування покаранняОСОБА_4 рахувати з моменту його фактичного затримання.
Речовий доказ - велосипед «Winner Elite»,який знаходиться на відповідальному зберіганні у потерпілого ОСОБА_5 , після набрання вироком законном сили вважати йому повернутим..
Речовий доказ - паперовий конверт з написом «Національна поліція України Головне управління в Харківській області слідче управління» з уточнюючими написами та підписами: спеціаліста, понятих та слідчого в середині якого знаходиться пошкоджений велосипедний замок, який знаходиться на відповідальному зберіганні в камері схову речових доказів ВП №2 ХРУП №2 ГУНП в Харківській області, після набрання вироком законної сили повернути потерпілому ОСОБА_5 .
Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Фрунзенський районний суд м.Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення, засудженим, який перебуває під вартою, протягом 30 днів з дня вручення копію вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження якщо таку скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок який набрав законної сили є обов`язковим для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для всіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Відповідно до приписів ч.6 ст. 376 КПК України копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору.

Роз`яснити сторонам кримінального провадження право подати клопотання про помилування, право ознайомитися з журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Роз`яснити, що учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий суддя: