УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2023 року м. Вінниця

Слідчий суддя Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в залі Вінницького міського суду Вінницької області клопотання прокурора Вінницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000106 від 25.04.2023, за відсутності фіксації судового розгляду технічними засобами, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло клопотання прокурора ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно.

Клопотання мотивовано тим, що слідчим відділом Управління Служби безпеки України у Вінницькій області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000106, від 25.04.2023, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 201-1 та ч. 4 ст. 358 КК України, у зв`язку із чим у органу досудового розслідування постала необхідність у застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді накладення арешту на майно.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 08.09.2023 продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000106 від 25.04.2023 до чотирьох місяців, тобто, до 11.01.2024.

У ході досудового розслідування встановлено, що у липні 2023 року громадянин України ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 ), будучи фізичною особою-підприємцем з 23.07.2022, здійснюючи підприємницьку діяльність на території Вінницької області у сфері торгівлі лісоматеріалами, у зв`язку з чим, будучи обізнаним про порядок переміщення лісоматеріалів через митний кордон України, діючи з корисливих мотивів, достеменно знаючи про встановлені Законом України «Про особливості державного регулювання діяльності суб`єктів підприємницької діяльності, пов`язаної з реалізацією та експортом лісоматеріалів» обмеження щодо експорту деревини та пиломатеріалів, вчинив закінчений замах на незаконне переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю заборонених до вивезення лісоматеріалів за попередньою змовою групою осіб за наступних обставин.

Відповідно до вимог Закону України «Про особливості державного регулювання діяльності суб`єктів підприємницької діяльності, пов`язаної з реалізацією та експортом лісоматеріалів», підставою для вивезення лісоматеріалів та виготовлених з них пиломатеріалів, є сертифікат про походження лісоматеріалів та виготовлених з них пиломатеріалів для здійснення експортних операцій, порядок видачі якого регламентується Постановою Кабінету Міністрів України №1260 від 21.12.2005, якою визначено, що підставою видачі сертифікату є товарно-транспортна накладна про придбання експортером лісо- та пиломатеріалів, оригінал якої експортер подає територіальному органу Держлісагенства разом із відповідною заявою.

Так, ОСОБА_4 у серпні 2023 року, однак не пізніше 21.08.2023, придбав у громадянина України ОСОБА_5 17 пакувань пиломатеріалів дошка ясенева обрізна у кількості 21,08 м3, які, 31.08.2023, із використанням автомобіля марки «DAF XF 460 FT», номерний знак « НОМЕР_2 », з причепом марки «SCHMITZ SCS 27», з номерним знаком « НОМЕР_3 », які належать на праві власності попередньо організованому ним же перевізнику ТОВ «Анвіт Транс», завантажив в с. Пархомівка Іллінецької територіальної громади Вінницької області (земельна ділянка із кадастровим номером :02:000:0341) та вивіз для подальшого проходження митних процедур у одному з підрозділів Вінницької митниці Держмитслужби. Вказану деревину останній, з корисливих мотивів, не маючи при цьому відповідних підтверджуючих документів, вирішив експортувати контрабандним шляхом до м. Таллін (Естонія) на адресу фірми «Thermory AS» (Lootsa 1A Tallin НОМЕР_4 ).

Для досягнення кінцевого злочинного задуму щодо переміщення через митний кордон пиломатеріалів (лісоматеріалів), маючи в своєму розпорядженні пиломатеріали об`ємом 21,08 м3, однак не маючи відповідних документів (ТТН-ліс) для офіційного оформлення документів для експорту вказаних пиломатеріалів (лісоматеріалів), з метою їх експорту та доставки до м. Таллін (Естонія) на адресу фірми «Thermory AS» (Lootsa 1A Tallin НОМЕР_4 ) в рамках укладеного від імені громадянки України ОСОБА_6 (ФОП « ОСОБА_6 ») міжнародного контракту № 20/10/2022 від 20.10.2022, з метою надання деревині вигляду законного походження, всупереч вимогам чинного законодавства, ОСОБА_4 , вирішив використати наявні у нього, раніше придбані ним за невстановлених досудовим розслідуванням обставин ТТН-ліс ЮВВ № 970594 від 11.05.2023, ЮВВ № 970599 від 11.05.2023, видані Філією «Вінницьке лісове господарство» ДСГП «Ліси України» на ім`я ФОП « ОСОБА_7 » та ЮВА № 120894 від 04.07.2023, ЮВА № 250740 від 04.07.2023 видані Філією «Гайсинське лісове господарство» ДСГП «Ліси України» на ім`я ФОП « ОСОБА_7 », а також накладну № б/н від 30.08.2023.

Усвідомлюючи протиправність своїх дій та можливість бути притягненим до кримінальної відповідальності, ОСОБА_4 вжив ряд заходів конспірації, з метою отримання сертифікату про походження лісоматеріалів та виготовлених з них пиломатеріалів для здійснення експортних операцій, який є визначеною законодавством підставою для переміщення вказаної категорії товарів через митний кордон України та без якого неможливо одержати дозвіл органів Держмитслужби на пропуск товарів через митний кордон.

Так, 30.08.2023, маючи у своєму розпорядженні необхідні йому та перелічені вище ттн-ліс і накладну, перебуваючи в орендованому офісному приміщенні № НОМЕР_5 за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 виготовив інвойс № 3 від 30.08.2023 від імені ФОП « ОСОБА_6 ». Після чого, ОСОБА_4 , перебуваючи за вказаною вище адресою, власноручно вніс шляхом заповнення до передбаченого Постановою Кабінету Міністрів України №1260 від 21.12.2005 бланку заяви за встановленою формою від 30.08.2023 про видачу сертифікату про походження партії пиломатеріалів (лісоматеріалів) об`ємом 21,08 м3 та виготовлених з них пиломатеріалів для забезпечення експортних операцій на підставі інвойсу № 3 від 30.08.2023, вніс відомості щодо назви документів, які начебто підтверджують походження пиломатеріалів, а саме: «ТТН-ліс ЮВВ № 970594 від 11.05.2023, ЮВВ № 970599 від 11.05.2023, ЮВА № 120894 від 04.07.2023, ЮВА № 250740 від 04.07.2023, накладну № б/н від 30.08.2023, Інвойс № 3 від 30.08.2023», вказавши таким чином накладні, які не є документами походження наявної партії лісоматеріалів та підписав її від імені ФОП « ОСОБА_6 ».

Надалі, маючи у своєму розпорядженні вказаний вище документ, з метою доведення злочинного наміру до кінця, 31.08.2023 ОСОБА_4 подав вказану заяву про видачу сертифікату про походження партії лісоматеріалів та виготовлених з них пиломатеріалів об`ємом 21,08 м3 посадовим особам Філії «Вінницьке лісове господарство «Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» (м. Вінниця, вул. Пирогова, 26), здійснивши таким чином використання завідомо підробленого документу.

Так, відповідно до пункту 6 Постанови Кабінету Міністрів України №1260 від 21.12.2005, експортери несуть відповідальність за достовірність інформації у поданих ними документах, при цьому ОСОБА_4 не поставив до відома відповідного працівника Філії «Вінницьке лісове господарство «Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» про невідповідність чи неправдивість поданих ним, від імені ФОП « ОСОБА_6 » відомостей. Вказані неправдиві відомості були прийняті в роботу та на їх підставі було видано сертифікат про походження лісоматеріалів та виготовлених з них пиломатеріалів для здійснення експортних операцій серії ВН № 962010 від 31.08.2023, яким ОСОБА_4 фактично, у протиправний спосіб, легалізував наявну у нього деревину, придбану ним же у громадянина ОСОБА_5 в серпні 2023 року.

Отримавши вказаний вище сертифікат серії ВН № 962010 від 31.08.2023, будучи достеменно обізнаним про неправдивість внесених у ньому відомостей, 01.09.2023 ОСОБА_4 надав вказаний сертифікат митному брокеру ОСОБА_8 яка, оформивши на підставі вказаних документів митну декларацію № 23UA99U5, надала його для здійснення відповідних митних процедур службовим особам м/п «Вінниця» ВМО № 1 Вінницької митниці Держмитслужби (Вінницька область, Вінницький район, с. Зарванці, 7 км Хмельницького шосе). Крім того, копії та оригінали відповідних документів, в тому числі й підроблених, того ж дня ОСОБА_4 , разом з іншими супровідними документами, також надав водію ТОВ «Анвіт Транс» ОСОБА_9 , що мав здійснити перевезення вантажу лісоматеріалів, для подачі до м/п «Вінниця» ВМО № 1 Вінницької митниці Держмитслужби (Вінницька область, Вінницький район, с. Зарванці, 7 км Хмельницького шосе) для здійснення відповідних митних процедур.

Далі, ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою із невстановленими на даний момент особами, у вересні 2023 року, перебуваючи у м. Вінниця, після завершення протиправної легалізації наявної деревини та отримання завідомо підроблених офіційних документів, що надають право експорту пиломатеріалів (лісоматеріалів), продовжив здійснення злочинної діяльності спрямованої на незаконне переміщення через митний кордон України в м. Таллін (Естонія) пиломатеріалів (лісоматеріалів), нехтуючи нормами Закону України «Про особливості державного регулювання діяльності суб`єктів підприємницької діяльності, пов`язаної з реалізацією та експортом лісоматеріалів» та порядку здійснення експортних операцій з лісо- та пиломатеріалами.

Так, 01.09.2023 ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою із невстановленими на даний момент особами, подав митному брокеру ОСОБА_8 , яка не була обізнана з протиправними намірами ОСОБА_4 та невстановленими на даний момент особами, пакет документів необхідних для здійснення митних процедур, а саме міжнародний контракт № 20/10/2022 від 20.10.2022, міжнародну товарно-транспортну накладну (CMR) № б/н від 31.08.2023, інвойс № 3 від 30.08.2023, а також надав підроблений сертифікат про походження лісоматеріалів та виготовлених з них пиломатеріалів для здійснення експортних операцій серії ВН № 962010 від 31.08.2023.

На підставі наданих документів на партію експортованих пиломатеріалів (лісоматеріалів) (код УКТЗЕД «дошка обрізна ясен свіжопиляна») об`ємом 21,08 м3, митний брокер ОСОБА_8 оформила митну декларацію № 23UA99U5, після чого віддала її ОСОБА_4 .

Після цього, попередньо організований перевізник водій ТОВ «Анвіт Транс» ОСОБА_9 , з використанням автомобіля марки «DAF XF 460 FT» номерний знак « НОМЕР_2 » з причепом марки «SCHMITZ SCS 27» з номерним знаком « НОМЕР_3 », який належить на праві власності ТОВ «Анвіт Транс», не будучи обізнаним з протиправними намірами ОСОБА_4 та невстановленими на даний момент особами, із вказаним вантажем пиломатеріалів, вирушив до м/п «Вінниця» ВМО № 1 Вінницької митниці Держмитслужби (Вінницька область, Вінницький район, с. Зарванці, 7 км Хмельницького шосе) для здійснення відповідних митних процедур, куди прибув 01.09.2023.

При цьому, водій ОСОБА_9 надав на митний контроль, отримані від ОСОБА_4 , як підставу для переміщення через митний кордон України згаданого вантажу пиломатеріалів, вищевказаний пакет товарно-супровідних документів, серед яких і підроблений, тобто такий, який містить неправдиві відомості щодо походження лісоматеріалів - сертифікат про походження лісоматеріалів та виготовлених з них пиломатеріалів для здійснення експортних операцій серії ВН № 962010 від 31.08.2023.

Однак, у зв`язку з наявністю орієнтування Управління СБ України у Вінницькій області щодо незаконного переміщення вказаної партії пиломатеріалів загальним об`ємом 21,08 м3, вантаж був затриманий та в подальшому вилучений співробітниками СБ України в ході проведення слідчих (розшукових) дій.

Отже, ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою із невстановленими на даний момент особами, виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, зокрема вжив заходів виготовлення документів необхідних для приховання експортованих товарів від митного контролю шляхом подачі документів одержаних у протиправний спосіб, що містили завідомо неправдиві дані, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.

11.09.2023 ОСОБА_4 , відповідно до ст. ст. 40, 42, 276, 277 та 278 КПК України, 01.09.1977 року народження, повідомлено про підозру у вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 201-1 та ч. 4 ст. 358 КК України.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 08.09.2023 продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000106, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.04.2023, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 201-1, ч. 4 ст. 358 КК України, до чотирьох місяців, тобто, до 11.01.2024.

Відповідно до абз. 1, 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ОСОБА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , має у власності земельну ділянку, площею 0.1104 га, кадастровий номер :05:006:0508, реєстраційний номер 020.

Також згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ОСОБА_10 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 , має у власності земельну ділянку, площею 0.12 га, кадастровий номер :05:006:0509, реєстраційний номер 020.

Окрім цього, Регіональним сервісним центром ГЦС МВС у Вінницькій області надано інформацію, що транспортний засіб HUNDAI TUCSON, 2020 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_7 перебував у власності ОСОБА_4 з 02.10.2020 по 20.09.2023, а з 20.09.2023 перебуває у власності ОСОБА_10 , перереєстрацію здійснено 20.09.2023, без зміни номеру.

Отже, ОСОБА_4 , якому 11.09.2023 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 201-1 та ч. 4 ст. 358 КК України, з метою уникнення подальшої конфіскації зазначеного автомобіля за вироком суду, здійснив перереєстрацію зазначеного автомобіля на свою ОСОБА_10 , яка набула таке майно від підозрюваного і достеменно знала, що таке майно підлягає конфіскації, у зв`язку із чим ними і проводилися зазначені реєстраційні дії.

При цьому, під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_10 проживає однією сім`єю разом зі ОСОБА_4 , але останні не перебувають у шлюбі між собою. Зокрема, зазначене підтверджується протоколом допиту від 19.10.2023 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якому остання зазначає, що ОСОБА_4 є чоловіком її доньки ОСОБА_10 , вони разом проживають протягом останніх 6 років. Так, ОСОБА_4 та ОСОБА_10 спільно проживають за адресою: АДРЕСА_2 (дана адреса повідомлялася ОСОБА_10 під час допиту 01.11.2023, повідомлялася ОСОБА_4 під час продовження застосування запобіжного заходу судом 10.11.2023, а також зазначена у характеристиці від 09.11.2023, яка видана ОСББ «Миколаївська-13», зокрема, про те, що останній проживає за цією адресою з жовтня 2018 року).

Надалі, досудовим розслідуванням встановлено, після перереєстрації автомобіля, відповідно до актового запису про шлюб № 231 від 25.09.2023 ОСОБА_4 та ОСОБА_10 зареєстровано шлюб, видано свідоцтва серія НОМЕР_8 , серія НОМЕР_9 .

Тобто, у період реєстрації прав на земельні ділянки, автомобіль, ОСОБА_4 та ОСОБА_10 проживали однією сім`єю, тому зазначене майно належить їм на праві спільної сумісної власності, а частки останніх на дане майно на цей час не визначені.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Згідно з ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 СК України. Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною визначеною законом підставою для виникнення у них певних прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно.

За змістом ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно з ч. 1 ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Також у статті 60 СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об?єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України.

Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована, й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об?єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Відповідно до частин першої, другої статті 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена.

Набуття майна за час шлюбу створює презумпцію права спільної сумісної власності майна подружжя, яка не потребує доказування та не потребує встановлення інших обставин, крім набуття майна за час шлюбу, та існує поки не спростована. У разі коли презумпцію права спільної сумісної власності майна подружжя не спростовано за відсутності належних доказів того, що майно придбане за особисті кошти одного з подружжя, таке майно вважається спільною сумісною власністю та підлягає поділу, при цьому частки чоловіка та дружини у майні є рівними.

Якщо майно придбано під час шлюбу, то реєстрація прав на нього (транспортний засіб, житловий будинок чи іншу нерухомість) лише на ім?я одного із подружжя не спростовує презумпцію належності його до спільної сумісної власності подружжя.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 04.03.2021 у справі № 343/1294/18.

Враховуючи те, що відповідно до матеріалів кримінального провадження № 0000106 від 25.04.2023 ОСОБА_4 підозрюється у тому числі у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 201-1 КК України, санкцією якої передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна, то наявні підстави для арешту майна, передбачені п. 3 ч. 2, ч. 5 ст. 170 КПК України, з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, яке може призначити суд, відповідно до санкції ч. 2 ст. 201-1 КК України.

Крім цього, оскільки Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127, передбачено можливість вільного відчуження нерухомого майна власниками, проведення даних реєстраційних дій суб`єктами державної реєстрації у короткий строк, вважаю за необхідне розглядати дане клопотання, відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України, без повідомлення підозрюваного, його захисника, так як це є необхідним з метою забезпечення арешту майна. Аналогічно, можливість вільного відчуження рухомого майна (транспортних засобів) власниками, проведення даних реєстраційних дій суб`єктами державної реєстрації у короткий строк передбачено Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 № 1388.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 36, 170-173 КПК України, прокурор просив слідчого суддю клопотання задовольнити.

В судове засідання прокурор не з`явився, завчасно подав заяву про розгляд клопотання у його відсутність.

Слідчий суддя дослідивши матеріали клопотання та матеріали кримінального провадження, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Так, згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

В силу ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову також цивільний позивач.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

В рамках кримінального провадження № 000106, від 25.04.2023, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 201-1 та ч. 4 ст. 358 КК України земельна ділянка, площею 0.1104 га, кадастровий номер :05:006:0508, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 020, яка належить на праві власності ОСОБА_4 ; земельна ділянка, площею 0.12 га, кадастровий номер :05:006:0509, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 020, яка зареєстрована на ім`я ОСОБА_10 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 , та є спільною сумісною власністю ОСОБА_4 та ОСОБА_10 ; транспортний засіб автомобіль HUNDAI TUCSON, 2020 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_7 , VIN НОМЕР_10 , який з 20.09.2023 перереєстровано на ім`я ОСОБА_10 , що є спільною сумісною власністю ОСОБА_4 та ОСОБА_10 , є предметами кримінального правопорушення та визнані речовими доказами по кримінальному провадженню.

З огляду на вищенаведене, а також враховуючи те, що вищезазначене майно у кримінальному провадженні № 000106, від 25.04.2023, є предметами кримінального правопорушення, можуть бути використані як доказ під час досудового розслідування кримінального провадження, з метою з`ясування дійсних обставин події кримінального правопорушення, а також з метою унеможливлення подальшого відчуження вказаного майна на час досудового розслідування та забезпечення схоронності даного майна, тому слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання прокурора Вінницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно, підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. 131, 132, 170, 171, 172, 174, 175 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Вінницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_3 задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке є предметом кримінального правопорушення у кримінальному провадженні № 000106, від 25.04.2023 року, а саме на:

- земельну ділянку, площею 0.1104 га, кадастровий номер :05:006:0508, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 020, яка належить на праві власності ОСОБА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ;

- земельну ділянку, площею 0.12 га, кадастровий номер :05:006:0509, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 020, яка зареєстрована на ім`я ОСОБА_10 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 , та є спільною сумісною власністю ОСОБА_4 та ОСОБА_10 ;

транспортний засіб автомобіль HUNDAI TUCSON, 2020 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_7 , VIN НОМЕР_10 , який з 20.09.2023 перереєстровано на ім`я ОСОБА_10 , без зміни номеру, що є спільною сумісною власністю ОСОБА_4 та ОСОБА_10 .

Виконання та контроль за виконанням ухвали суду покласти на прокурора Вінницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_3 .

Зобов`язати прокурора повідомити заінтересованих осіб про накладання арешту на вищевказане майно.

Арешт майна може бути скасований підозрюваним, обвинуваченим, їх захисником, законним представником, іншим власником або володільцем майна, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, за їх клопотанням до суду про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, однак її оскарження не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя