УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2023 року, слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , захисника підозрюваних ОСОБА_4 , ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого СУ Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000416 від 23.03.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 361, ч. 3 ст. 358, ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 361 КК України,

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання старшого слідчого СУ Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000416 від 23.03.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 361, ч. 3 ст. 358, ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 361 КК України.

В обґрунтування клопотання вказано, що Слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у м. Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000416 від 23.03.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 361, ч. 3 ст. 358, ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 361 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що ОСОБА_5 , працюючи помічником приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 , що здійснює свою професійну діяльність за адресою: АДРЕСА_1 , який також являється власником даного приміщення, під час фактичного перебування останнього поза межами території України, а саме в періоди часу: з 09.01.2023 по 26.03.2023, з 16.04.2023 по 06.07.2022, використовуючи особистий ключ електронного цифрового підпису ОСОБА_4 , який наданий останнім, з корисливих мотивів, здійснювала несанкціоноване втручання в роботу автоматизованих систем ДП «НаІС» з послідуючою реєстрацією нотаріальних дій від імені приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 , в тому числі, внесення в Єдиний реєстр спеціальних бланків нотаріальних документів відомостей про використання приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 спеціальних бланків з посвідчення довіреностей та в Єдиний реєстр довіреностей відомостей про посвідчення і видачу приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 відповідних довіреностей з подальшим формуванням і друком витягів про реєстрацію довіреностей, що призвело до витоку та підробки інформації під час дії воєнного стану.

11.08.2023 о 21:51 год. ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 361, ч. 3 ст. 358 КК України.

11.08.2023 о 22.30 год. ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 361, ч. 3 ст. 358 КК України.

Так, 11.08.2023 на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 24.07.2023, справа №761/25720/23, провадження №1-кс/761/16693/2023, проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , а саме в приміщенні офісу приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 , що відповідно до відповіді з Київського міського БТІ та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, на праві власності зареєстрований за ОСОБА_4 , на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 20.12.2007, в ході якого було виявлено та вилучено перелік документів.

12.08.2023 старший слідчим СУ ГУ НП у м. Києві винесено постанову про визнання вищезазначених речей і документів - речовими доказами у кримінальному провадженні №0000416 від 23.03.2023 в порядку ст. 98 КПК України та зберігаються у матеріалах кримінального провадження.

Крім того, 22.08.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості про вчинення інших епізодів кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358 КК України за період починаючи з 2022 року.

04.09.2023 прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_7 винесено постанову про об`єднання матеріалів досудових розслідувань у кримінальних провадженнях за №0000416, №0000917, №0000916, №0000915, №0000914, №0000913, №0000912, в одне провадження за №0000416.

Також, 15.09.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості про вчинення інших епізодів кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 361 КК України за період з 2022 року.

03.10.2023 першим заступником Київської міської прокуратури ОСОБА_8 винесено постанову про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000416 від 23.03.2023 до трьох місяців, а саме до 11.11.2023.

16.10.2023 старшим слідчим СУ ГУ НП у м. Києві винесено постанову про призначення судової почеркознавчої експертизи у кримінальному провадженні, де об`єктами дослідження є вищезазначені речові докази.

Підставою накладення арешту на майно підозрюваного є збереження речових доказів у кримінальному провадженні.

В судовому засіданні слідчий ОСОБА_3 підтримала клопотання з підстав наведених у ньому та просила задовольнити.

Представник власник майна ОСОБА_6 заперечував щодо задоволення клопотання слідчого, оскільки обшук проводився з порушеннями положень КПК України, більшість документів які були вилучені під час вказаного обшуку не стосуються періодів, які зазначені у повідомленні про підозру.

Заслухавши клопотання прокурора, доводи представника та власника майна, вивчивши клопотання й додані до нього матеріали, додатково долучені в судовому засіданні документи, слідчий суддя дійшов такого висновку.

Так, при розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст.170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні прокурора, та відповідати вимогам закону.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а тому суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

За змістом ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

У свою чергу, при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти відповідно до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

При вирішенні питання про арешт майна з метою забезпечення збереження речових доказів для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення та достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Зі змісту клопотання прокурора та долучених до нього матеріалів вбачається, що Слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у м. Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000416 від 23.03.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 361, ч. 3 ст. 358, ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 361 КК України.

11.08.2023 на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 24.07.2023, справа №761/25720/23, провадження №1-кс/761/16693/2023, було проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , а саме в приміщенні офісу приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 , що відповідно до відповіді з Київського міського БТІ та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, на праві власності зареєстрований за ОСОБА_4 , на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 20.12.2007, було вилучено майно питання про яке порушує слідчий у своєму клопотанні.

12.08.2023 старший слідчим СУ ГУ НП у м. Києві винесено постанову про визнання зазначених речей і документів - речовими доказами у кримінальному провадженні №0000416 від 23.03.2023 в порядку ст. 98 КПК України та зберігаються у матеріалах кримінального провадження.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23.08.2023 року за аналогічним клопотанням про арешт майна відмовлено в накладенні арешту на вказане майно.

На переконання слідчого судді, у клопотанні належним чином не доведено той факт, що вилучені документи, про арешт яких наполягає слідчий, відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, та мають значення речових доказів для кримінального провадження №0000416 від 23.03.2023 року.

Також, слідчий суддя звертає увагу на суто формальний характер постанови детектива від 12.08.2023 року, яка винесена до внесення нових відомостей до ЄРДР за результатами обшуку 11.08.2023 року, також не містить посилання на конкретні критерії, визначені статтею 98 КПК України, яким нібито відповідають документи вилучені під час обшуку.

Рішення про виділення з матеріалів кримінального провадження матеріалів, речових доказів для внесення відомостей про нові кримінальні провадження не приймалося, речові докази не виділялися.

Нові рішення про речові докази у зв`язку із внесенням нових даних до ЄРДР про нові обставини, в межах нових кримінальних проваджень не приймалося. Правила статті 214 КПК України визначають обов`язок слідчого, прокурора протягом 24 годин внести відомості до ЄРДР. Такий спрощений підхід до використання отриманих документів в новому провадженні, дозвіл на втручання в охоронювані права осіб в якому не надавався, тягне в подальшому неможливість використання фактичних даних, отриманих з порушенням.

Реєстрація нових обставин в ЄРДР за результатами обшуку не скасовує обов`язок слідчого повернути майно, яке втратило статус тимчасово вилученого після ухвали від 23.08.2023 року.

Враховуючи викладене, суддя під час судового контролю не може породжувати забезпечення доказів, які в подальшому можуть бути оцінені як недопустимі, отримані з порушенням прав осіб у кримінальному провадженні, враховуючи аналіз наявних в розпорядженні слідчого судді матеріалів, свідчить про відсутність підстав для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт тимчасового вилученого майна, а також недоведеність слідчим факту використання вказаного майна як доказу фактів та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в межах якого здійснюється досудове розслідування, оскільки не може свідчити про вчинення кримінального правопорушення, та не може бути підставою для застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження, у зв`язку із чим викликає сумнів в розумності і співрозмірності обмеження права власності з завданням кримінального провадження, та наслідки арешту майна для третіх осіб.

Виходячи з положень практики Європейського суду з прав людини, найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи постановлення судом незаконного рішення, тоді як ст.1 Протоколу №1 до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

Практика ЄСПЛ визначає, що ст.1 Протоколу №1, яка спрямована на захист особи (фізичної та юридичної) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідних заходів для захисту права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польщі» від 22 червня 2004 року).

Враховуючи наведене, слідчий суддя не знаходить правових підстав для задоволення клопотання старшого слідчого СУ Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна під час проведення обшуку за адресою: за адресою: АДРЕСА_1 , у кримінальному провадженні №0000416 від 23.03.2023 року.

Керуючись ст. 170-174 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити у задоволенні клопотання старшого слідчого СУ Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000416 від 23.03.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 361, ч. 3 ст. 358, ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 361 КК України.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга.

Слідчий суддя ОСОБА_1