ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 686/2166/24

Провадження № 11-сс/4820/60/24

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

доповідача-судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Хмельницькому, апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні № 0000212 від 20.01.2023 прокурора Окружної прокуратури міста Хмельницького Вадима Наконечного на ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21.01.2024 про застосування запобіжного заходу підозрюваному за ч. 1 ст. 286-1 КК України ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

Цією ухвалою частково задоволено клопотання старшого слідчого ВРЗСТ СВ Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області капітана поліції ОСОБА_8 , погоджене з процесуальним прокурором ОСОБА_5 , та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Чапаєвка, Пологівського району, Запорізької області, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, раніше не судимого,

запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту, який полягає у забороні залишати місце проживання в період часу з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв., наступного дня, за адресою: АДРЕСА_2 , без дозволу слідчого, прокурора або суду та покладено на підозрюваного ОСОБА_6 обов`язки, а саме:

-прибувати до слідчого, прокурора або суду залежно від стадії кримінального провадження за першою вимогою;

-не відлучатися із населеного пункту в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду в період з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступного дня;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання.

-утримуватися від спілкування зі свідками та іншими учасниками кримінального провадження;

-здати на зберігання у відповідний орган державної влади паспорт громадянина України для виїзду за кордон, інші документи, які дають право на виїзд за межі України.

Строк дії ухвали визначено по 16 березня 2024 року.

Підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звільнено з-під варти в залі суду негайно.

Слідчий суддя мотивував своє рішення тим, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе,що інший, більш м`який запобіжний захід, не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Аналізуючи обставини інкримінованого кримінального правопорушення, особу підозрюваного ОСОБА_6 , його вік, характеризуючі матеріали, майновий та сімейний стан, наявність у нього постійного місця проживання, а також те, що, останній, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, слідчий суддя обґрунтовано прийшов до висновку, що стороною обвинувачення не доведено, що запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного і виконання ним процесуальних обов`язків.

В поданій апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою застосувати відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, в межах строків досудового розслідування. Переконує, що судом першої інстанції безпідставно не враховано наявність реального ризику того, що перебуваючи на волі ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення вищезазначеного кримінального правопорушення, враховуючи його ступінь тяжкості та передбачену Законом міру відповідальності. Вказує, що поза увагою суду залишився той факт, що ОСОБА_6 , керуючи автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, в комендантську годину, вчинив ДТП, поставивши таким чином під загрозу не лише себе, а також життя та здоров`я потерпілих, у тому числі, під час дії правового режиму воєнного стану своїми діями призвів до травмування військовослужбовця Збройних Сил України, який внаслідок отриманих травм змушений буде відновлювати своє здоров`я та тривалий час не зможе виконувати покладені на нього професійні обов`язки. Крім того, прокурор стверджує, що існує ризик впливу ОСОБА_6 на потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , яким спричинені тілесні ушкодження внаслідок ДТП, з метою зміни їх подальших показань на користь підозрюваного. Сторона обвинувачення уважає, що застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу передбаченого чинним Кримінальним процесуальним кодексом України відносно ОСОБА_6 є необґрунтованим та недоцільним.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора, який підтримав апеляційні вимоги, позицію захисника - адвоката ОСОБА_7 , підтриману підозрюваним ОСОБА_6 , про залишення ухвали слідчого судді без змін, апеляційну скаргу прокурора - без задоволення, дослідивши матеріали клопотання, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Згідно з приписами ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право, зокрема, залишити ухвалу без змін.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 20.01.2024, близько 00 години 15 хвилин, водій ОСОБА_6 , в порушення вимог пп. 2.3.(б), 2.9.(а), 12.1. Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ №1306 від 10.10.2001 (далі Правил дорожнього руху), перебуваючи за кермом автомобіля «Hyundai Santafe» д.н.з. НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння, рухаючись по проїзній частині вулиці Свободи, зі сторони вулиці Пилипчука, у напрямку до вулиці Героїв Майдану, у місті Хмельницькому, на регульованому перехресті вулиці Свободи та вулиці Проскурівської, не переконався у безпеці свого руху, проявив неуважність до дорожньої обстановки і стану транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, внаслідок чого здійснив виїзд за межі проїзної частини праворуч, на тротуар, де допустив наїзд бетонну електроопору №27.

Внаслідок наїзду на вказану перешкоду пасажир автомобіля «Hyundai Santafe» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритого перелому середньої третини правого стегна зі зміщенням відламків, осадження лобної ділянки голови, рваної рани ІІ пальця лівої кисті та пасажир автомобіля «Hyundai Santafe» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_10 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому шилоподібного виростку правої променевої кістки без зміщення.

Своїми діями, ОСОБА_6 , порушив вимоги п. п. 2.3.(б), 2.9.(а), 12.1. Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ №1306 від 10.10.2001, зміст яких полягає у наступному:

- п. 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом в дорозі.

- п. 2.9. Водієві забороняється:

а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;

- п. 12.1. Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Вищевказані порушення вимог безпеки дорожнього руху ОСОБА_6 , знаходяться у прямому причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками, а саме спричиненням середньої тяжкості тілесних ушкоджень потерпілим.

Своїми діями, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілим середньої тяжкості тілесні ушкодження, ОСОБА_6 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286-1 КК України.

20.01.2024 о 02:10 год. ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

20.01.2024 о 18:41 год. ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України (порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження).

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та /або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

У відповідності до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності вищевказаних ризиків, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема вагомість наявних доказів, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, стан здоров`я підозрюваного, його репутацію та інші обставини.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. (частина 1 статті 183 КПК).

Більш м`якими запобіжними заходами, у порівнянні з триманням під вартою, є 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт.

Відповідно до ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або в певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до вимог пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування підозрюваного, обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Крім того, колегія суддів враховує рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти долученого Королівства», де зазначено, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Згідно з вимогами ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Матеріалами кримінального провадження, зазначені вимоги закону судом першої інстанції дотримані в повній мірі.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення підтверджується матеріалами кримінального провадження, а саме:

- рапортом єдиного обліку в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» (ЄО №1112);

-рапортом єдиного обліку в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» (ЄО №1115);

-рапортом поліцейського взводу роти реагування Хмельницького РВ УПО Хмельницької області ОСОБА_11 від 20.01.2024;

-протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 20.01.2024, де зафіксовано слідову інформацію,пошкодження транспортного засобу, а також стан дорожніх та погодних умов;

-травм картою на ім`я ОСОБА_10 від 20.01.2024, в якій зафіксовано тілесні ушкодження;

-травм картою на ім`я ОСОБА_9 від 20.01.2024, в якій зафіксовано тілесні ушкодження;

-речовим доказом автомобілем «Hyundai Santafe» д.н.з. НОМЕР_1 , на якому в ході огляду зафіксовані пошкодження в результаті дорожньо-транспортної пригоди;

-протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 ;

-протоколом допиту потерпілої ОСОБА_10 ;

-висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння №104 від 20 січня 2024 року.

Як убачається з представлених в апеляційний суд матеріалів клопотання у кримінальному проваджені № 0000212 від 20.01.2023, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні не тяжкого злочину, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 3-х років.

У суді апеляційної інстанції було встановлено, що підозрюваний ОСОБА_6 раніше не судимий, вперше притягується до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання, займається підприємницькою діяльністю, волонтерством, має постійне місце роботи у ФОП ОСОБА_12 , щиро кається у вчиненому, ним на лікування потерпілих перераховано кошти в сумі біля 37 000 грн., а також з урахуванням особистих клопотань потерпілих про обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, колегія суддів уважає, що запобіжний захід у виді нічого домашнього арешту зможе запобігти існуванню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Апеляційним судом установлено, що підозрюваний ОСОБА_6 не покидав місце події, речові докази, у цьому кримінальному провадженні, вилучені правоохоронцями, паспорт громадянина України для виїзду ОСОБА_6 за кордон ним здано в міграційну службу.

Колегією суддів з`ясовано, що ОСОБА_6 не порушував умови нічного домашнього арешту і сумлінно виконує вказівки слідчого, прокурора, суду, що підтвердив і прокурор в судовому засіданні.

З врахуванням зазначеного, колегія суддів погоджується з висновками, слідчого судді про те, що стороною обвинувачення не доведено, що запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного і виконання ним процесуальних обов`язків.

Посилання прокурора про неврахування слідчим суддею того факту, що ОСОБА_6 , керуючи автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, в комендантську годину, вчинив ДТП, поставивши таким чином, під загрозу не лише себе, а також життя та здоров`я потерпілих, у тому числі, під час дії правового режиму воєнного стану, своїми діями призвів до травмування військовослужбовця Збройних Сил України, який внаслідок отриманих травм змушений буде відновлювати своє здоров`я та тривалий час не зможе виконувати покладені на нього професійні обов`язки, колегією суддів відхиляються, оскільки, у даному випадку, перевіряється доцільність обрання запобіжного заходу, а всі інші обставини будуть враховуватися судом першої інстанції під час розгляду кримінального провадження по суті та при призначенні покарання.

На думку колегії суддів, такий запобіжний захід, як домашній арешт в нічний час доби, з покладанням обов`язків передбачених ч.5 ст.194 КПК України, може забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_6 та створити необхідні умови для встановлення об`єктивної істини у вказаному кримінальному провадженню.

Отже, доводи апеляційної скарги прокурора щодо необґрунтованості ухвали слідчого судді є безпідставними, так як слідчим суддею було належним чином перевірено та досліджено докази, надані прокурором, слідчим та стороною захисту, враховані докази, які вказують на обґрунтованість підозри, а також відомості, які характеризують особу підозрюваного, його вік, майновий та сімейний стан. При цьому, висновки слідчого судді належним чином мотивовані та наведені обґрунтовані підстави для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що зазначені в апеляційній скарзі прокурора доводи про те, що слідчий суддя не врахував тяжкість можливого покарання за вчинене та помилково дійшов висновку, що прокурором та слідчим не доведені ризики, передбачені ст. 177 КПК України, є необґрунтованими, у зв`язку з чим апеляційна скарга прокурора не підлягає до задоволенню.

Істотних порушень вимог КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст. ст. 176 - 178, 181, 194, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21.01.2024 про застосування запобіжного заходу у вигляді нічного домашнього арешту щодо підозрюваного за ч. 1 ст. 286-1 КК України ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора Окружної прокуратури міста Хмельницького Вадима Наконечного без задоволення.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_1 ОСОБА_3