Провадження 11-кп/824/932/2023 Доповідач в суді ІІ інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

12 жовтня 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі суддів:

ОСОБА_2 (головуючий), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданнів місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою першого заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_10 на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 15 грудня 2020 року,-

в с т а н о в и л а :

Вироком Святошинського районного суду м. Києва від 15 грудня 2020 року,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Києва, непрацюючого, неодруженого, який здобув вищу освіту, має на утриманні малолітню дитину, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

19.08.2020 року Солом`янським районним судом м. Києва за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850 гривень (штраф не сплачений),

засуджено за ч.2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки;

на підставі ст.75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю в 2 роки із покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч.1 та п.п. 2,4 ч.3 ст.76 КК України;

на підставі ч. 4 ст. 70 та ч. 3 ст. 72 КК України визначено вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 19.08.2020 виконувати окремо;

вирішене питання про речові докази та процесуальні витрати.

Відповідно до вироку, ОСОБА_8 , 06.04.2020 року, приблизно о 18 годині 08 хвилин, будучи зупинений працівниками поліції у м. Києві по пр. Леся Курбаса, 7-а, добровільно видав два поліетиленових пакетики із кокаїном, PVP та один фольговий згорток із пігулкою зеленого кольору, який він попередньо незаконно придбав через мережу Інтернет за 1 000 гривень та незаконно зберігав при собі, для власного вживання без мети збуту у великих розмірах.

В апеляційній скарзі прокурора указано на незаконність вироку у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого внаслідок його м`якості. В обґрунтування доводів скарги указав на те, що судом першої інстанції при призначенні ОСОБА_8 покарання, не зважаючи на те, що обвинувачений на момент постановлення нового вироку не відбув покарання за попереднім вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 19.08.2020 року у виді штрафу, який не сплачено, помилково не застосував до нього положення ст. 70 КК України, які у даному випадку підлягають застосуванню та призначенню ОСОБА_8 остаточного покарання за сукупністю злочинів. Крім того, прокурор зауважив, що призначаючи обвинуваченому покарання із застосуванням ст. 75 КК України, суд, фактично жодним чином не обґрунтував мотивів такого рішення. На думку апелянта, в оскаржуваному вироку суд першої інстанції посилався лише на наявність такої пом`якшуючої обставини як щире каяття, не взявши до уваги те, що останнім вчинено аналогічний злочин, за який він був засуджений до покарання у виді штрафу, який не сплачений. Вважав, що фактичне не застосування судом вимог ч. 4 ст. 70 КК України призвело до призначення обвинуваченому надмірно м`якого покарання. Просив вирок скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч.2 ст.309 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України до призначеного покарання повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 19.08.2020, визначивши остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки та штрафу у розмірі 850 гривень, який на підставі ч. 3 ст. 72 КК України підлягає самостійному виконанню.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:

прокурора, який апеляційну скаргу прокурора підтримав, підтвердив її доводи та просив її задовольнити;

обвинуваченого, який апеляційну скаргу прокурора вважав необґрунтованою, просив залишити її без задоволення, а вирок без змін;

захисника, який апеляційну скаргу прокурора вважав необґрунтованою, просив залишити її без задоволення, а вирок без змін;

вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора з огляду на таке.

Вирок в частині обставин вчинення злочину, винності обвинуваченого у його вчиненні та правильності кваліфікації дій обвинуваченого учасниками судового розгляду не оспорювалися. У зв`язку із цим, вирок у цій частині колегією суддів, відповідно до положень ч.1 ст. 404 КПК України, не перевірявся. Підстав для виходу за межі апеляційної скарги, відповідно до положень ч.2 ст. 404 КПК України колегія суддів не знаходить.

Щодо доводів апеляційної скарги про незаконність призначеного обвинуваченому покарання, то вони не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження. Як вбачається із вироку, суд, при призначенні покарання врахував те, що обвинувачений вчинив не тяжкий злочин. На момент вчинення злочину він був не судимий. Матеріали справи не містять даних, які указують на негативну характеристику обвинуваченого. Він має малолітню дитину. Вину у скоєному визнав, щиро покаявся у вчиненому злочині, що судом першої інстанції обґрунтовано визнано обставиною, яка пом`якшує покарання. Судом першої інстанції не було встановлено обставин, які обтяжують покарання.

Із урахуванням наведеного суд першої інстанції, при вирішенні питання про покарання, дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції із застосуванням ст. 75 КК України належними чином мотивувавши своє рішення. Із урахуванням положень ч.3 ст. 72 КК України щодо неможливості складання покарання у виді штрафу із іншими видами покарання, суд першої інстанції обґрунтовано визначив до самостійного виконання вироку Солом`янського районного суду м. Києва від 19.08.2020 року, яким обвинуваченому було призначене покарання у виді штрафу.

Апеляційна скарга прокурора не містить доводів, які указують на незаконність ухваленого судом першої інстанції вироку.

Так, не призначення покарання за сукупністю злочинів відповідно до ч.4 ст. 70 КК України узгоджується із положеннями ч.3 ст. 72 КК України в частині відсутності підстав для складання покарання у виді штрафу із іншими видами покарання у звязку із чим судом першої інстанції обґрунтовано ухвалене рішення про самостійне виконання того вироку, яким було призначене покарання у виді штрафу.

На думку колегії суддів, при призначенні покарання судом першої інстанції дотримані як вимоги ст. 65, так і вимоги ст. 75 КК України, ухвалене рішення є належними чином мотивованим. Колегія суддів звертає увагу на те, що судом першої інстанції при призначенні покарання була врахована не лише обставина, яка пом`якшує покарання, а сукупність чинників із якими закон пов`язує призначення покарання таких як дані про особу обвинуваченого, його відношення до злочину та процесуальна поведінка у ході досудового слідства та під час судового розгляду, наявність соціальних зв`язків, ступінь тяжкості вчиненого злочину та обставини його вчинення. На думку колегія суддів, невиконання обвинуваченим покарання у виді штрафу, призначеного вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 19.08.2020 року жодним чином не може впливати на вирішення питання про покарання за даним (оскаржуваним) вироком, оскільки на момент вчинення злочину, за яким обвинуваченого засуджено цим вироком вироку Солом`янського районного суду м. Києва від 19.08.2020 року не існувало, що виключає можливість враховувати будь-які обставини пов`язані із виконанням даного вироку. Сукупність указаних обставин указують на правильність рішення суду про звільнення обвинуваченого від відбування призначеного покарання із випробуванням.

Вирок Святошинського районного суду м. Києва від 15 грудня 2020 року щодо ОСОБА_8 відповідає вимогам закону, підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає у зв`язку із чим вважає за необхідне залишити цей вирок без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 420 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Вирок Святошинського районного суду м. Києва від 15 грудня 2020 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців із моменту проголошення, обвинуваченим протягом того ж строку із моменту отримання копії даної ухвали.

СУДДІ

____________________ _________________________ ______________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4