Справа №:755/1289/24
Провадження №: 1-кс/755/300/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" січня 2024 р. м. Київ

Слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000256, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.01.2024 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України,

УСТАНОВИВ:

У провадження слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора ОСОБА_3 , уповноваженого здійснювати процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні, про арешт майна, в якому просить накласти арешт на речі, які були вилучені в ході особистого обшуку ОСОБА_4 .

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав, наполягав на його задоволенні. Повідомив, що повідомлення про підозру ОСОБА_4 не було погоджено. Втім, вилучене в ході обшуку майно має ознаки речових доказів, що обумовлює накладення на нього арешту.

Власник майна ОСОБА_4 та адвокат ОСОБА_5 в судове засідання не прибули.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 172 КПК України неприбуття учасників у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання у відсутність осіб, які не з`явились, оскільки їх неприбуття не перешкоджає розгляду клопотання на підставі наданих доказів.

З матеріалів клопотання вбачається, що слідчим відділом Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000256, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.01.2024 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України.

Клопотання мотивоване тим, що до Дніпровського УП ГУНП у м. Києві 19.01.2024 надійшло повідомлення ОСОБА_6 , згідно з яким 19.01.2024 р. близько 19 год. 04 хв. за адресою: м. Київ, вул. Тампере, буд. 3, невстановлена досудовим розслідуванням особа здійснила підпал автомобіля «ЗАЗ Ланос», д.н.з. НОМЕР_1 .

В ході досудового розслідування в якості свідка допитано ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який пояснив, що 19.01.2024 перебував за місцем свого проживання, а саме адресою: АДРЕСА_1 , разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якій близько 18 год. 40 хв. зателефонував знайомий на ім`я ОСОБА_9 та попросив передати привіт ОСОБА_7 та сказав, що про все дізнаються з новин. Через невеликий проміжок часу свідку зателефонував сусід, який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , та повідомив, що авто його матері «ЗАЗ Ланос», д.н.з. НОМЕР_1 , яким останній користується, палає. Після чого свідок поїхав на місце події та дійсно виявив пошкодження на автомобілі внаслідок пожежі.

20 січня 2024 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , було затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

20 січня 2024 року слідчим СВ Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_10 на підставі ч. 3 ст. 208 КПК України, із дотриманням правил, передбачених ч. 7 ст. 223 КПК України, в присутності понятих було проведено особистий обшук затриманої особи, під час якого було виявлено та вилучено:

1) Мобільний телефон марки «Neffos» з номером телефону НОМЕР_2 та НОМЕР_3 з Imei1 56747, НОМЕР_4 , який поміщено до сейф-пакету №PSP1255428;

2) Куртку чорного кольору, яка поміщена до паперового конверту коричневого кольору та опломбовано пломбою №В453361;

3) Тростину для ходьби чорного кольору, яку поміщено до сейф-пакету №INZ4040399;

4) Предмет ззовні схожий на кухонну сокиру, яку поміщено до паперового конверту коричневого кольору та опломбовано печаткою, завіреною підписами слідчого та понятих;

5) Шапку чорного кольору, яку поміщено до паперового конверту коричневого кольору, яку опломбовано паперовою печаткою та завірено підписами понятих та слідчого;

6) Балаклаву зеленого кольору, яку поміщено до паперового конверту коричневого кольору та опломбовано печаткою, яку завірено підписами понятих та слідчого;

7) Баф чорного кольору. Який поміщено до паперового конверту коричневого кольору та опломбовано печаткою, завіреною підписами понятих та слідчого;

8) Мобільний телефон марки «Samsung» кнопковий у вимкненому стані, який поміщено до сейф-пакету №WAR1326849;

9) Мобільний телефон марки «Assistant» з Imei1 17101; НОМЕР_5 , який поміщено до сейф-пакету №WAR1326850;

10) Шнурівки, які поміщено до паперового конверту коричневого кольору та опломбовано печаткою, завіреною підписами понятих та слідчого;

11) Мішечок з копійками, який поміщено до сейф-пакету №PSP1345660.

Постановою слідчого СВ Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_11 від 20.01.2024 р. вказане вище майно визнане речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000256, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.01.2024 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України.

Накладення арешту на вказане майно забезпечить збереження речових доказів, унеможливить їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, оскільки вони містять відомості, які маються суттєве значення для доказування у кримінальному провадженні.

22 січня 2024 року прокурор звернувся до суду із клопотанням про накладення арешту на майно, що було вилучене в ході проведення особистого обшуку.

Згідно з приписами ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Таким чином, прокурором були дотримані вимоги кримінального процесуального законодавства щодо строків звернення до слідчого судді із відповідним клопотанням.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Крім того, у випадку, передбаченому ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій та набуті кримінально протиправним шляхом.

Слідчий суддя, вивчивши матеріали провадження за клопотанням дійшов висновку, що наявні достатні підстави вважати, що майно, на арешті якого наполягає сторона кримінального провадження, відповідає вимогам, визначеним ч. 2 ст. 170 КПК України, оскільки речі та предмети можуть бути доказом злочину, а саме - зберегли на собі його сліди та містять інші відомості (інформацію), які можуть бути використанні з метою встановлення істини та проведення всебічного, повного розслідування кримінального провадження, а також можуть слугувати доказами у встановленні певних обставин під час здійснення досудового розслідування. Враховуючи наведене, потреби кримінального провадження виправдовують такий ступінь втручання у права та свободи власника майна, як арешт майна.

При цьому, відомостей щодо негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

Крім того, слід зазначити, що вилучене під час особистого обшуку майно співвідноситься із обставинами кримінального провадження, а тому є передбачені кримінальним процесуальним законом підстави для арешту вилученого під час проведення слідчих дій майна.

Слідчий суддя зважує на те, що на цій стадії досудового розслідування прокурором не було погоджено повідомлення про підозру ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення.

Втім, у кримінальному провадженні наявні правові підставі для накладення арешту на зазначене майно, що також відповідає цілям кримінального провадження.

Водночас слідчий суддя враховує, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту. За таких обставин, клопотання підлягає задоволенню.

З урахуванням наведеного та керуючись ст. 98, 170-173, 175, 208, 309, 372, 392, 532 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке було вилучено 20.01.2024 р. під час затримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в порядку ст. 208 КПК України, а саме: 1) Мобільний телефон марки «Neffos» з номером телефону НОМЕР_2 та НОМЕР_3 з Imei1 НОМЕР_6 , НОМЕР_4 ; 2) куртку чорного кольору; 3) тростину для ходьби чорного кольору; 4) предмет, ззовні схожий на кухонну сокиру; 5) шапку чорного кольору; 6) балаклаву зеленого кольору; 7) баф чорного кольору; 8) мобільний телефон марки «Samsung» кнопковий у вимкненому стані; 9) мобільний телефон марки «Assistant» з Imei1 17101; НОМЕР_5 ; 10) шнурівки; 11)мішечок з копійками, з метою забезпечення збереження речових доказів, шляхом заборони користування та розпорядження.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Зобов`язати слідчого/прокурора у кримінальному провадженні передати ухвалу особі, на майно якої, накладено арешт.

Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_12