справа № 462/7731/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2023 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченої: ОСОБА_4 ,

захисника: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові кримінальне провадження № 0002451 про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Львова, українки, громадянки України, з вищою освітлю, яка працює діловодом у ТОВ «Львівська теплоенергетична компанія», зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч.1 ст. 357 КК України,

в с т а н о в и в :

30 серпня 2023 року, приблизно о 20 год. 00 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи на вул. Городоцькій, 98 у м. Львові, діючи умисно, з корисливих мотивів, привласнила шляхом знахідки банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , номер рахунку НОМЕР_2 , видану на ім`я ОСОБА_6 , яка відповідно до ст. 1 Закону України «Про інформацію», п.п. 1.4, 1.14, 1.27, 1.31 ст. 1, п.15.2 ст. 15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ч.4 ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність», є офіційним документом, з метою подальшого її використання в особистих інтересах.

Крім цього, 30 серпня 2023 року, в період часу з 20 год. 15 хв. до 20 год. 30 хв., ОСОБА_4 , під час дії воєнного стану в Україні, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою власного безпідставного збагачення, використовуючи привласнену банківську картку АТ КБ «ПриватБанк», № НОМЕР_1 , номер рахунку НОМЕР_2 , видану на ім`я ОСОБА_6 , таємно викрала грошові кошти з вказаної картки, здійснивши безготівкову оплату за покупки товарів в магазині «Близенько», що за адресою: м. Львів, вул. Городоцька, 102, та в аптеці «Знахар», що за адресою: м. Львів, вул. Городоцька, 82, на загальну суму 795 грн. 55 коп.

Своїми протиправними діями ОСОБА_4 заподіяла потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 795 грн. 55 коп.

Потерпіла ОСОБА_6 у судове засідання не з`явилася, проте подала заяву, у якій вказала, що обвинувачена ОСОБА_4 повністю відшкодувала їй майнову шкоду у розмірі 800,00 гривень та просить суворо не карати обвинувачену..

У судовому засіданні допитана обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України визнала повністю, не заперечила фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті, у вчиненому щиро розкаюється.

Враховуючи те, що обвинувачена та прокурор не оспорюють обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам судового розгляду положення ст. 349 КПК України, ухвалив провести судовий розгляд даної справи щодо всіх її обставин із застосуванням правил ч.3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів у справі, оскільки на цьому не наполягали учасники судового розгляду, а фактичні обставини справи ніким не оспорювалися.

Допитавши обвинувачену, яка свою вину визнала повністю, дослідивши характеризуючі дані обвинуваченої, суд приходить до переконання, що вина ОСОБА_4 доведена повністю, дії обвинуваченої органом досудового розслідування кваліфіковано вірно, так як обвинувачена вчинила привласнення офіційного документа (банківської картки) з корисливих мотивів, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 357 КК України та таємне викрадення чужого майна /крадіжка/, в умовах воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

При призначенні обвинуваченій виду та міри покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та особу винного.

Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення кримінального покарання» визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, де діяння, передбачене ч.1 ст. 357 КК України є кримінальним проступком, а кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 185 КК України є тяжким злочином, вчиненими умисно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, особу винної, яка раніше не притягувалася до кримінальної відповідальності, визнала свою вину та розкаялася у вчинених кримінальних правопорушеннях, обставиною, що пом`якшує покарання щире каяття, добровільне відшкодування завданої шкоди, обставини, які обтяжують покарання судом не встановлені, на обліках в психоневрологічному диспансері та медичному центрі превенції та терапії не перебуває, а тому виходячи з наведеного, суд приходить до переконання, що ОСОБА_4 слід обрати покарання достатнє і необхідне для її виправлення та попередження скоєння нею нових кримінальних правопорушень, у виді позбавлення волі за ч. 4 ст. 185 КК України та у виді обмеження волі за ч. 1 ст. 357 КК України, що відповідає особі обвинуваченої та є достатнім для досягнення передбачених ч.2 ст. 50 КК України цілей покарання.

Згідно ч. 1 ст. 70 КК України при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Відтак, покарання обвинуваченій ОСОБА_4 слід обрати на підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, враховуючи характер та співвідношення класифікації кримінальних правопорушень, їх наслідки, ступінь суспільної небезпечності скоєних кримінальних правопорушень - шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Також до ОСОБА_4 слід застосувати ст. 75 КК України та звільнити її від відбування покарання з випробуванням, оскільки на думку суду припинення протиправної поведінки та недопущення кримінальних правопорушень з її боку у майбутньому можливе за ефективного контролю поведінки виходячи із досудової доповіді органу пробації, а виправлення можливе без реального відбування покарання, із покладенням обов`язків, передбачених ч.1 п.1, 2 ст. 76 КК України.

Підстав для застосування до обвинуваченої ст. 69 КК України суд не вбачає із огляду на відсутність у справі сукупності обставин, що пом`якшують та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Витрати на залучення експерта - відсутні.

На підставі ч.9 ст. 100 КПК України питання про долю речових доказів вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Відтак, питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід, до вступу вироку в законну силу, слід залишити раніше обраний у виді особистого зобов`язання для належного виконання вироку суду.

Керуючись ст. 12, 50, 65-67, 70, 185, 357 КК України, ст. 100, 368, 373, 374, 376, 392-395 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України та призначити покарання:

- за ч.1 ст. 357 КК України у виді 1 /одного/ року обмеження волі;

- за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 /п`яти/ років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначити остаточне покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді позбавлення волі строком на 5 /п`ять/ років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,від відбування призначеного покарання з випробуванням протягом іспитового строку тривалістю 1 /один/ рік.

Зобов`язати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до ч.1 п.1, 2 ст. 76 КК України, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання протягом іспитового строку.

Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді особистого зобов`язання залишити до вступу вироку в законну силу.

Речові докази: паперовий конверт білого кольору, в якому знаходиться один DVD-R диск ємкістю 4.7 GB, на якому наявний відеозапис з камер відеоспостереження аптеки «Знахар», яка розташована за адресою: м. Львів, вул. Городоцька, 82 залишити при матеріалах кримінального провадження №0002451;

- паперовий конверт білого кольору, в якому знаходиться один DVD-R диск ємкістю 4.7 GB, на якому наявний відеозапис з камер відеоспостереження магазину «Близенько», що розташований за адресою: м. Львів, вул. Городоцька, 102 залишити при матеріалах кримінального провадження №0002451.

Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення учасниками процесу до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1