Справа № 283/732/22
1-кп/279/381/23
У Х В А Л А

08 листопада 2023 року

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області в колегіальному складі: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , з секретарем ОСОБА_4 , за участю прокурора ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , дистанційно захисника ОСОБА_8 , дистанційно перекладача ОСОБА_9 , по кримінальному провадженню по обвинуваченню ОСОБА_7 за ч.1 ст.115 КК України, розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про застосування обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою, -

В С Т А Н О В И В :

На розгляді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області перебуває кримінальне провадженні №0000049 від 27.02.2022 року по обвинуваченню ОСОБА_7 за ч.1 ст.115 КК України.

До суду надійшло клопотання прокурора про застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою, в якому зазначив, що обвинуваченому необхідно застосувати тримання під вартою на 60 діб, так як ризики, передбачені ст.177 КПК України не відпали та продовжують існувати, в зв`язку з чим до обвинуваченого неможливо застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав і просив задовольнити.

Обвинувачений та захисник обвинуваченого щодо задоволення даного клопотання прокурора заперечили.

Потерпіла підтримала клопотання та просила задовольнити.

Заслухавши думку учасників судового процесу, суд приходить до наступного.

Внесене клопотання відповідає вимогам ст.184 КПК України, його копія вручена обвинуваченому в передбачені законом строки.

Клопотання мотивовано тим, що ризики, передбачені ст.177 КПК України не відпали та продовжують існувати.

Частиною 2 ст.29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно ч.3 ст.176 КПК України суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Суд, вирішуючи питання про застосування обвинуваченому запобіжного заходу, враховує і положення, що передбачені КПК України, а й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод, практики Європейського суду з прав людини, відповідно до яких обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо тільки в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою, між тим ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення. Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» зазначено, що наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер, та доводитися відповідними доказами. Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клоот проти Бельгії» серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших порушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідний в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться.

Суд не погоджується з існуванням ризиків, про які вказує сторона обвинувачення, оскільки за рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Бойченко проти Молдови» від 11.07.2006 р. тільки одне посилання судів на відповідну норму закону без вказівки підстав, з яких вони вважають обґрунтованими твердження, що ніби заявник може перешкоджати провадженню в справі, переховуватися від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про обрання запобіжного заходу. У справі «Мамедова проти Росії» ( рішення від 01.06.2006 р.) Суд дійшов висновку, що посилання на тяжкість обвинувачення, як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальний елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребує позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

Як слідує із клопотання, сторона обвинувачення просить врахувати, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, що він може переховування від суду; незаконно впливати на потерпілу, свідків у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, втім відомостей, що підтверджували означене, суду не надано.

На думку суду клопотання не містить переконливого обґрунтування доводів про наявність у обвинуваченого наміру перешкоджати ходу судового провадження у такий спосіб, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, а тому застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою є непропорційним меті, яка ставиться до їх застосування.

Згідно з ч.4 ст.194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені п.п.1-2 ч.1 ст.194 КПК України, але не доведе обставини, передбачені п.3 ч.1 ст.194 КПК України, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені ч.5 та 6 ст.194 КПК України, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до ч.1 ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; вік та стан здоров`я; міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію; майновий стан; наявність судимостей; дотримання умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше, тощо.

На даний час по кримінальному провадженню всі докази зібрані і відсутні підстави вважати, що вони можуть бути знищені, приховані або спотворені, доказів того, що обвинувачений може чинити незаконний вплив на потерпілу і свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим шляхом, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому він обвинрувачується, не надано суду, тобто судом не встановлено, що продовжують існувати ризики, передбачені ст.177 КПК України.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 має місце постійного проживання, офіційно працює.

Вказані обставини свідчать про те, що запобігання вказаним ризикам та належна процесуальна поведінка обвинуваченого може бути забезпечена застосуванням більш м`якого запобіжного заходу - домашнього арешту, тому з метою забезпечення його належної процесуальної поведінки доцільним та обґрунтованим є на час судового провадження обрання йому запобіжного заходу у виді домашнього арешту по місцю його фактичного проживання, із покладенням обов`язків, визначених ст.194 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.176-178, 194, 196 Кримінально-процесуального Кодексу України,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , відмовити.

Застосувати до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (уродженець м.Хива Хоремської області, Республіки Узбекистан, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянин Узбекистану), запобіжний захід у виді домашнього арешту строком до 08.01.2024 року.

Заборонити ОСОБА_7 залишати місце проживання за адресою АДРЕСА_1 , з 21.00 години до 07.00 години наступного дня.

Зобов`язати ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

- не відлучатися за межі населеного пункту де проживає без дозволу суду;

- прибувати за викликом суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання:

- утриматись від спілкування будь-якими засобами з потерпілою та свідками.

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

Зобов`язати ВП №1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області негайно поставити на облік ОСОБА_7 , про що повідомити суд.

Попередити обвинуваченого, що в разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід і накладено грошове стягнення.

Ухвала в частині запобіжного заходу діє до 08.01.2024 року.

Копію ухвали направити для вручити обвинуваченому, прокурору, направити до ВП №1 Коростенського РУП ГУНП України в Житомирській області (Житомирська область м.Малин, вул.Захарченка, 16).

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на процесуального прокурора.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1 .

Судді

1. ОСОБА_2

2. ОСОБА_3

копія згідно з оригіналом