Номер провадження № 1-кп/756/1609/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2023 року місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 5 Оболонського районного суду міста Києва кримінальне провадження, внесене 09.07.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000798, у відношенні:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, який має професійно-технічну освіту, не працює, зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_1 , раніше засудженого:

- 06.12.2022 Оболонським районним судом міста Києва за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік, із застосування положень ст. 75, 76 КК України звільнений від відбуття призначеного покарання з іспитовим строком на 1 рік,

за обвинуваченням у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України,

УСТАНОВИВ:

1. Формулювання обвинувачення у кримінальному провадженні, визнане судом доведеним.

1.1. 08.07.2023, близько 14:30 год., ОСОБА_4 перебував поряд із будинком № 56, що розташований по вулиці Вишгородській в місті Києві де знайшов під деревом на землі поліетиленовий зіп-пакет з порошкоподібною речовиною білого кольору. Оскільки ОСОБА_4 раніше вживав психотропні речовини, тому зрозумів, що вказана речовина є психотропною речовиною - амфетаміном. Унаслідок чого у ОСОБА_4 виник умисел, спрямований на незаконне придбання та зберігання психотропної речовини, обіг якої обмежено, для власного вживання без мети збуту.

Реалізуючи умисел, ОСОБА_4 підняв вказаний поліетиленовий зіп-пакет із землі та після чого поклав його до кишені своїх джинсових шортів, в які був одягнутий в той день, тим самим незаконно повторно безоплатно придбав та почав зберігати вказану психотропну речовину без мети збуту.

Цього ж дня, тобто 08.07.2023, близько 14:55 год., перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2, ОСОБА_4 був зупинений працівниками поліції. На запитання останніх щодо наявності у нього заборонених засобів чи речовин, ОСОБА_4 повідомив, що у кишені власних джинсових шортів зберігає 1 (один) поліетиленовий пакет з психотропною речовиною, обіг якої обмежено - амфетамін, яку він зберігав для власного вживання без мети збуту.

Як наслідок, цього ж дня, тобто 08.07.2023, близько 15:53 год. за адресою: АДРЕСА_2, під час проведення огляду місця події ОСОБА_4 у присутності двох понятих добровільно надав для огляду та вилучення з кишені своїх джинсових шортів, в яких він був в той день, 1 поліетиленовий зіп-пакет з порошкоподібною речовиною білого кольору, обіг якої обмежено.

Під час досудового розслідування встановлено, що вилучена в ОСОБА_4 під час огляду місця події 08.07.2023 порошкоподібна речовини білого кольору містить психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін масою в речовині 0,194 г.

1.2. Отже, ОСОБА_4 учинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 309 КК України, а саме незаконне придбання та зберігання психотропної речовини без мети збуту, учинене протягом року після засудження за цією статтею (за ч. 1 ст. 309 КК України).

2. Підстави доведеності винуватості поза розумним сумнівом.

2.1. Позиції сторони обвинувачення та захисту.

2.1.1. У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України визнав повністю, у вчиненому щиро покаявся, підтвердивши обставини, а саме: час, місце та спосіб вчинення ним інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення, викладені в обвинувальному акті, які відповідають дійсності, він їх у повному обсязі підтверджує та пояснив, що 08.07.2023 за адресою м. Київ, вул. Вишгородська, буд. 56, підняв із землі поліетелиновий згорток та розумів, що це є психотропна речовина, яку поклав до кишені та зберігав без мети збуту, а саме для особистого вживання. Але у подальшому його було зупинено працівниками поліції та він її добровільно видав.

При цьому, обвинувачений просив призначити покарання не пов`язане з реальним відбуттям покарання, зокрема призначити покарання з іспитовим строком.

2.1.2. Прокурор у судовому засіданні зазначила, що у судовому засіданні достеменно встановлено, що інкриміноване протиправне діяння вчинено обвинуваченим, тому просить суд визнати ОСОБА_4 винуватим та призначити покарання за ч. 2 ст. 309 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 рік. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Оболонського районного суду міста Києва від 06.12.2022 за ч. 1 ст. 309 КК України, ураховуючи положення ст. 72 КК України, у виді позбавлення волі строком на 6 місяців, остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

2.1.3. Захисник ОСОБА_5 просив призначити покарання, що не пов`язане з позбавленням чи обмеженням волі.

2.2. Підстави, за яких суд не досліджує докази сторони обвинувачення та захисту, а також уважає доведеною винуватість поза розумним сумнівом.

2.2.1. У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті. Тож, беручи до уваги, що прокурор не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений ОСОБА_4 правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності його позиції. При цьому суд роз`яснив обвинуваченому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку.

Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Суд також пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченого та не знайшов підстави вважати, що останній себе оговорює або в інший спосіб викривлює визнані ним у судовому засіданні обставини, чи визнає під примусом.

2.2.2. Ураховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особистість обвинуваченого, дійшов висновку, щодо доведеності винуватості ОСОБА_4 поза розумним сумнівом у вчиненні інкримінованого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, а саме незаконне придбання та зберігання психотропної речовини без мети збуту, вчинене протягом року після засудження за цією статтею (за ч. 1 ст. 309 КК України).

3. Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

3.1. Вивченням обставин справи, оцінкою особистості ОСОБА_4 установлено, що обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання останнього є щире каяття, та відсутність обставин, які згідно зі ст. 67 КК України обтяжують його покарання.

3.2. Ці висновки суду ґрунтуються на тому, що як свідчать матеріали досудового розслідування, ОСОБА_4 беззаперечно визнавав свою винуватість, співпрацював з органом досудового розслідування, повністю повідомив про спосіб незаконного придбання та інші відомості, які йому були відомі щодо обставин вчинення кримінального правопорушення. Наведені відомості є достатніми, аби вважати дії ОСОБА_4 як каяття, а отже підставою для врахування їх як обставину, що пом`якшує покарання.

Також суд бере до уваги, що і державне обвинувачення в особі прокурора ОСОБА_3 , уважає наявність такої обставини, що пом`якшує покарання, - щире каяття та вказана в обвинувальному акті.

3.3. При цьому судом не було встановлено обставин, які би обтяжували покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України, тим більше, такі обставини стороною обвинувачення і не зазначались.

4. Мотиви призначення покарання.

4.1. Суд, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, ураховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винуватою у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинений злочин, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових злочинів як самим засудженим, так і іншими особами, а індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду, що покарання є необхідним у тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

4.2. Отже, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд, на підставі ст. 65 КК України, ураховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відносяться до нетяжких злочинів, його вид та суспільна небезпечність. Наслідки вчинення злочину, зокрема, що матеріальна шкода діями обвинуваченого не завдана.

Також суд ураховує особу обвинуваченого, який має місце проживання, посередньо характеризується за місцем проживання, має професійно-технічну освіту, але офіційно не працював.

4.3. При цьому, суд уважає, що підстави застосування статей 69, 69-1, 75 КК України при призначенні покарання - відсутні, як і підстави для застосування покарання з іспитовим строком. Оскільки, як убачається з наданих матеріалів та встановлених у судовому засіданні обставин, судом не встановлено кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення. Крім того, обвинувачений вже був засуджений до покарання в виді обмеження волі від якого був звільнений з іспитовим строком на 1 рік, а отже учинив нове кримінальне правопорушення під час дії іспитового строку, що виключає повторне звільнення від відбуття покарання з іспитовим строком.

4.4. З урахуванням викладених обставин, характеру та виду злочину, їх наслідки, особи обвинуваченого, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, наявності обставини, що пом`якшує та відсутності обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, поведінку обвинуваченого після вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, суд вважає, що відповідно до вимог ст. 50 КК України, виправлення обвинуваченого не можливе без ізоляції від суспільства, а також запобіганню вчиненню нових кримінальних правопорушень, у зв`язку з чим вважає за необхідне призначити йому покарання за ч. 2 ст. 309 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 рік.

4.5. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупності вироків слід частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Оболонського районного суду міста Києва від 06.12.2022 за ч. 1 ст. 309 КК України, виходячи з того, що відповідно до ст. 72 КК України двом дням обмеження волі відповідає один день позбавлення волі, остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік 1 місяць.

5. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

5.1. Ураховуючи те, що стосовно обвинуваченого запобіжний захід не застосовувався, а сторони провадження не заявили клопотання про застосування відносно нього запобіжного заходу, суд не вбачає підстав для застосування запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

5.2. Цивільний позов у рамках даного кримінального провадження не заявлено.

5.3 Процесуальні витрати у провадженні, а саме витрати на проведення експертизи № СЕ-19/111-23/35342-НЗПРАП від 08.08.2023 у сумі 1912 грн 00 коп., які відповідно до ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави.

5.4 Питання речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України, зокрема психотропна речовина - амфетамін, масою 0,194 грам, яка знаходяться в камері зберігання речових доказів Оболонського УП ГУНП в м. Києві, слід знищити.

Керуючись статтями 7, 100, 124, 128, 349, 368-370, 373, 374, 376, 394, 395, 615 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України та призначити йому покарання в виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до покарання, яке призначене цим вироком, невідбуте ОСОБА_4 покарання за вироком Оболонського районного суду м. Києва від 06.12.2022, виходячи з того, що відповідно до ч. 1 ст. 72 КК України двом дням обмеження волі відповідає один день позбавлення волі, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання в виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік 1 (один) місяць.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили - не обирати.

Строк покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту фактичного виконання - затримання.

Речові докази: психотропна речовина - амфетамін, масою 0,194 грам, яка знаходиться в камері зберігання речових доказів Оболонського УП ГУНП в м. Києві - знищити.

Процесуальні витрати, які складають з витрат на проведення експертизи № СЕ-19/111-23/35342-НЗПРАП від 08.08.2023 у сумі 1912 грн 00 коп. - стягнути з ОСОБА_4 на користь держави.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва протягом 30 (тридцяти) днів з моменту проголошення.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору в порядку, визначеному статтями 376, 615 КПК України.

Суддя ОСОБА_1