ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 685/739/23

Провадження № 11-кп/4820/655/23

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді - доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Хмельницькому, в режимі відеоконференцзв`язку, кримінальне провадження №0000100 від 31.05.2023 року за апеляційною скаргою обвинуваченого за ч.1 ст.125 КК України ОСОБА_6 на вирок Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 03 серпня 2023 року,

в с т а н о в и л а:

Цим вироком, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Севрюки Красилівського району Хмельницької області, українця, громадянина України, освіта професійно-технічна, неодруженого, військовозобов`язаного, без постійного місця роботи, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначено йому покарання у виді 80 годин громадських робіт.

Долю речових доказів вирішено на підставі ст.100КПК України.

За вироком суду, 30 травня 2023 року, близько 10 год 10 хв, між підсудним ОСОБА_6 та його неповнолітньою дівчиною ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у салоні автомобіля ВАЗ 2107, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , яким користується ОСОБА_6 , під час руху по автодорозі Т-2314 Красилів-Теофіполь, у напрямку с. Волиця-Польова Теофіпольської ТГ, виник словесний конфлікт на ґрунті ревнощів. В ході конфлікту підсудний зупинив автомобіль, на узбіччі дороги, на під`їзді до с. Лідихівка Теофіпольської ТГ, та діючи умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, сидячи на водійському сидінні, наніс один удар долонею правої руки в ліву половину обличчя ОСОБА_8 , яка сиділа на передньому пасажирському сидінні. Продовжуючи конфлікт, підсудний ОСОБА_6 наніс ще один удар кулаком правої руки в ліву половину обличчя потерпілій. Після цього ОСОБА_6 вийшов із салону автомобіля, відкрив передні пасажирські дверцята та наніс ще один удар кулаком правої руки в ліву половину обличчя ОСОБА_8 , яка сиділа на передньому пасажирському сидінні. Внаслідок вище вказаних умисних протиправних дій підсудний ОСОБА_6 спричинив неповнолітній потерпілій ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді крововиливу на лівій щічній ділянці, яке згідно висновку експерта № 92 від 05.06.2023 відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить змінити оскаржуваний вирок, в частині призначеного покарання, та призначити йому покарання у виді штрафу, в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме 850 грн.

Вважає, що оскаржуваний вирок, в частині призначеного покарання, є неправильним, оскільки призначене покарання не відповідає тяжкості вчинення кримінального правопорушення, при цьому не враховано судом його активне сприяння розкриттю правопорушення та щире каяття, що призвело до призначення занадто суворого покарання.

Звертає увагу на те, що суд прийшов до помилкового висновку про те, що він не має постійного місця роботи і заробітку, тому не вбачав підстави для призначення покарання у виді штрафу.

Окрім того, суд не взяв до уваги пом`якшуючі обставини, а саме дані про особу винного, його ставлення до вчиненного, позицію потерпілої, та відсутність обтяжуючих обставин.

Апелянт зазначає, що попросив вибачення у потерпілої, примирився з нею, продовжують зустрічатись та мали намір одружитись (створити сім`ю), що свідчить про його добровільне відшкодування заподіяної шкоди, про що потерпіла заявляла у судовому засіданні першої інстанції.

Також стверджує, що він має постійне місце проживання, неофіційно працює охоронцем у сільсько-господарській сфері, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатрів, позитивно характеризується за місцем проживання та вперше притягується до кримінальної відповідальності, та має достатні доходи для виконання покарання у виді штрафу.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого та його захисника, на підтримку поданої обвинуваченим апеляційної скарги, з посиланням на зазначені у ній доводи, прокурора про законність та обґрунтованість вироку суду, вивчивши матеріали кримінального пролвадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що вона не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Подія кримінального проступку, доведеність винуватості обвинуваченого у його вчиненні, кримінально-правова оцінка діянь ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 125 КК України, відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегією суддів не перевірялись, оскільки законність і обґрунтованість вироку, в цій частині, не оскаржувались. Колегія суддів ураховує фактичні обставини, встановлені судом першої інстанції.

Щодо доводів апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 про невідповідність призначеного йому покарання вимогам закону, внаслідок суворості, то вони не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження.

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України метою покарання є не тільки кара, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Положеннями ст.65 КК України визначено, що при призначенні покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно з приписами ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Термін «явно несправедливе покарання» вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті (частини статті) Особливої частини КК України, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Обґрунтовуючи висновок щодо виду й міри покарання та призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, у виді громадських робіт строком на 80 годин, судом враховані фактичні обставини кримінального провадження, тяжкість вчиненого обвинуваченим кримінального проступку, особу винного, а також пом`якшуючі і обтяжуючі покарання обставини.

Зокрема, враховані такі пом`якшуючі покарання обставини, як повне визнання вини, розкаяння у вчиненому, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, а також те, що до кримінальної відповідальності він притягується вперше, за місцем проживання характеризується позитивно.

Крім того, колегія суддів ураховує те, що обвинувачений, на момент ухвалення оскаржуваного вироку суду, не мав постійного місця роботи та постійного заробітку, в судовому засіданні апеляційної інстанції не надав доказів підтвердження своєї працевлаштованості чи отримання доходів, на що посилався в апеляційній скарзі. Також, ураховується те, що у судовому засіданні першої інстанції, законний представник неповнолітньої потерпілої ОСОБА_8 ОСОБА_9 просила призначити ОСОБА_6 відповідне покарання, так як останній не вперше побив її неповнолітню доньку, в черговий раз, 30.05.2023, її донька прийшла додому з побоями, а саме, припухлою щокою, на якій було видно гематому та пояснила, що це побив її ОСОБА_6 .

Таким чином, місцевий суд, призначаючи ОСОБА_6 покарання, у виді громадських робіт, в межах санкції ч. 1 ст. 125 КК України, дотримався вимог статей 65 - 67 цього Кодексу.

Призначене обвинуваченому покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, підстав визнати його надмірно суворим, як про це зазначено в апеляційній скарзі обвинуваченого, колегія суддів не знаходить.

Доводи апелянта про те, що він щиро кається, помирився із потерпілою, а також відсутність претензій з боку останньої, не є підставою для зміни вироку та призначення йому менш суворого покарання у виді штрафу, оскільки при призначенні покарання ці обставини судом першої інстанції були враховані.

Відтак, призначене ОСОБА_6 покарання є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, підстав визнати його надмірно суворим колегія суддів не вбачає.

За наведених обставин, підстав для зміни вироку, колегія суддів не знаходить.

Інших порушень кримінального процесуального закону, які б давали підстави для зміни чи скасування судового рішення, не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.407, ч.1 ст.418, ст.419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Вирок Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 03 серпня 2023 року щодо ОСОБА_6 - залишити без змін, а його апеляційну скаргу без задоволення.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_1 ОСОБА_3