Справа № 449/1571/23
Перемишлянський районний суд Львівської області
УХВАЛА

27.11.2023 м.Перемишляни

Перемишлянський районний суд Львівської області в складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

з участю прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого: адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши клопотання начальника слідчого відділення поліції №2 Львівського районного управління поліції №2 Головного Управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_6 погодженого з прокурором Львівської спеціалізовної прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави щодо:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Білоусівка Сокирнянського району Чернівецької області, зареєстрованого АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , раніше судимого: 21.05.2013 Сокирянським районним судом Чернівецької області за ст.185 ч.3 КК України, до позбавлення волі на строк 3 роки (звільнений 19.03.2015 року); 04.11.2011 Сокирянським районнм судом Чернівецької області за ст. 309 ч.1, ст.185 ч.1 до позбавлення волі на строк 1 рік 3 місяці; 11.04.2011 Сокирянським районним судом Чернівецької області за ст.296 ч.2 КК України до обмеження волі на строк 1 рік 6 місяців; 06.04.2007 Сокирянським районним судом за ч.2 ст.185 ч.3 ст.75 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки, 13.01.2023 Жидачівським районним судом Львівської області за ч.1 ст.125 КК України до громадських робіт у вигляді 150 годин. (звільнений 23.06.2023 у зв`язку з відбуттям громадських робіт),

В С Т А Н О В И В:

27.11.2023 року, до Перемишлянського районного суду Львівської області надійшло клопотання начальника слідчого відділення поліції №2 Львівського районного управління поліції №2 Головного Управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Львівської спеціалізовної прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, підозрюваному ОСОБА_4 .

Подане клопотання мотивує тим, що 24.11.2023 близько 22:00 год., військовослдужбовець військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_4 , маючи умисел на нанесення тяжких тілесних ушкоджень, на грунті неприязних особистих відносин з ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки своїх протиправних дій та бажаючи їх настання, перебуваючи в приміщенні житлового будинку АДРЕСА_2 та знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, завдав ОСОБА_7 удар рукою в область голови, після чого, останній впав та ОСОБА_8 продовжив наносити численні удари руками та ногами в область голови, тулуба та кінцівок, в результаті чого, умисно спричинив ОСОБА_7 тяжкі тілесні ушкодження у вигляді тупої травми грудної клітки з множинними (з 4-го по 11-те) закритими зламами ребер зліва ускладненими травматичними лівобічними гемопневмотораском зліва, тупої травми передньої черевної стінки з забоєм та субкапсульною гематомою лівої нирки. Травматичний субарахноїдальний крововилив, множинні забої м`яких тканин голови. За даним фактом у Єдиний реєстр досудових розслідувань внесено досудове розслідування за №0000258 від 25 листопада 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України. О 7 год. 30 хв. 25 листопада 2023 року ОСОБА_4 , затримано у порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України. На підставі цього о 14 год. 25 листопада 2023 року ОСОБА_4 відповідно до ч.2 ст.278 КПК України повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, а саме у заподіянні умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя у момент заподіяння (умисного тяжкого тілесного ушкодження). Вважає, що застосування запобіжного заходу до ОСОБА_4 необхідне для наступних цілей: забезпечення виконання ОСОБА_4 як підозрюваним своїх процесуальних обов`язків, передбачених п.1-3 ч.7 ст.42 КПК України, зокрема, прибувати за викликом суду та підкорятись його законним вимогам, запобіганню спробам підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування, запобіганню спробам ОСОБА_4 скоїти інше кримінальне правопорушення та незаконно впливати на свідків та потерпілого.

Обвинувачений та його захисник проти обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечили, просили застосувати цілодобовий домашній арешт.

Слідча та прокурор в судовому засіданні клопотання підтримали, з мотивів викладених у клопотанні просили його задоволити.

Заслухавши пояснення прокурора, слідчої, захисника, підозрюваного, оглянувши та перевіривши надані матеріали клопотання, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ст.8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Слідчим СВ ВП №2 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області у Єдиний реєстр досудових розслідувань внесено досудове розслідування за №0000258 від 25 листопада 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

О 7 год. 30 хв. 25 листопада 2023 року ОСОБА_4 , затримано у порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

Згідно копії паспорта, вимоги по Україні, військового квитка, , характеристики, відповіді КП Перемишлянська ЦРЛ, встановлено, що ОСОБА_4 раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, не перебуває на Д обліку в психіатричному та наркологічному кабінетах, по місцю проживання характеризується з позитивної сторони, є війсьвослужбовцем в/ч НОМЕР_1 , стрілець снайпер.

На підставі цього о 14 год. 25 листопада 2023 року ОСОБА_4 відповідно до ч.2 ст.278 КПК України повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, а саме у заподіянні умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя у момент заподіяння (умисного тяжкого тілесного ушкодження).

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні наведеного злочину, підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами.

Проаналізувавши та оцінивши досліджені докази, суд вважає, що всі вищезазначені докази є належними та допустимими. Вищеперелічені докази є достатніми для висновку суду про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 .

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною пятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України,під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя,суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Стороною обвинувачення у клопотанні та доданих документах доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , дані про особу підозрюваного, є військовослужбовцем ЗСУ, раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності притягався.

Враховуючи вищезазначені обставини, передбачені ст.177-178 КПК України, стосовно доцільності більш м`яких запобіжних заходів щодо підозрюваного, аніж тримання під вартою, вважаю що підозрюваний скоїв тяжкий злочин, може переховуватись від органів досудового розслідування, незаконно впливати на свідків та потерпілих, з метою перешкодити встановленню істини по справі, може ухилятися від слідства та суду, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, крім цього тримання під вартою у даному випадку буде ефективним та достатнім запобіжним заходом.

Європейський суд з прав людини у рішенні „Подвезько проти України крім іншого зазначає, що пункт 1 статті 5 Конвенції вимагає, що для того, щоб позбавлення свободи не вважалося свавільним, недостатньо самого факту застосування цього заходу згідно з національним законодавством - він також повинен бути необхідним за конкретних обставин. На думку суду, тримання під вартою відповідно до підпункту «c» пункту 1 статті 5 Конвенції має відповідати вимозі пропорційності, яка обумовлює існування обґрунтованого рішення, в якому здійснюється оцінка відповідних аргументів «за» і «проти» звільнення.

Тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винним, у сукупності із даними про особу підозрюваного, з огляду на вірогідність переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищення, приховування або спотворення речей та документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення у кримінальному провадженні, незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні, продовження кримінального правопорушення, спростовує доводи підозрюваного та його захисника про можливість застосування до нього менш суворого запобіжного заходу.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Водночас, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пунктом 1 статті 5 Європейської конвенції з прав людині основоположних свобод визначено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 р. ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Відповідно до рішення ЄСПЛ від 12.03.2013 року у справі «Волосюк проти України» тяжкість обвинувачення може бути достатньою причиною разом з іншими для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Тобто, у розумінні практики Європейського суду з прав людини сама тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Також у рішенні «Харченко проти України», ЄСПЛ зазначив, що тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

У відповідності до п.п. 61, 62 рішення Європейського суду з прав людини від 24 липня 2003 року по справі «Смирнов проти Росії», наявність підстав для утримання під вартою повинно бути оцінено по кожній конкретній справі з урахуванням всіх обставин справи.

У справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного, слідчим суддею не встановлено та стороною захисту не доведено.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Отже, слідчим суддею встановлено, що інший, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст. 177 КПК України і тримання підозрюваного під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ у справі «Летельє проти Франції».

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , слідчий суддя виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

За викладених обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без можливості внесення застави відносно ОСОБА_4 підлягає задоволенню.

Виходячи з вимог ст. 115 КПК України, строк дії запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_4 слід обчислювати з моменту його фактичного затримання з 24.11.2023 року, та у відповідності до ст. 197 КПК України, згідно якої строк дії ухвали слідчого судді про тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів, слідчий суддя вважає за необхідне визначити строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_4 до 22.01.2024 року включно.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 184, 192-194, 196, 197, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання задоволити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Білоусівка Сокирнянського району Чернівецької області, зареєстрованого АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів до 22 січня 2024 року, без можливості внесення застави .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня проголошення ухвали.

Повний текст ухвали виготовлено 28.11.2023 року.

Суддя ОСОБА_1