ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №: 615/1452/23 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №:11-кп/818/1805/23 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: ст. 396 КК України
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , який взяв захист своїх інтересів на себе, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові справу за апеляційною скаргою прокурора на вирок Нововодолазького районного суду Харківської області від 28 09 2023 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Вказаним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Огульці Валківського району Харківської області, українця, громадянина України, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого останній раз 25 січня 2019 року Валківським районним судом Харківської області за ч.2 ст. 186 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі та звільненого від відбування покарання умовно-достроково на невідбутий строк 11 місяців 19 днів на підставі ухвали Первомайського районного суду Харківської області,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 396 КК України з призначенням покарання у виді обмеження волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку на 1 (один) рік з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Судом встановлено, що 22 січня 2023 року приблизно о 06-20 годині ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , прибувши до домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , став свідком того, як у дворі даного домоволодіння, знаходився труп ОСОБА_8 та дізнався що особа, матеріали стосовно якої розглядаються в іншому кримінальному провадженні, здійснила вбивство останнього.

Виконуючи прохання особи, матеріали стосовно якої розглядаються в іншому кримінальному провадженні, ОСОБА_7 , діючи умисно, з метою приховування слідів злочину, допоміг особі, матеріали стосовно якої розглядаються в іншому кримінальному провадженні, в приховуванні трупу ОСОБА_8 та слідів скоєння особливо тяжкого злочину - вбивства, а саме, допоміг ОСОБА_9 віднести труп до лісосмуги поблизу с. Буцьківка, Богодухівського району Харківської області та приховати кримінальне правопорушення.

Дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ч.1 ст. 396 КК України, як заздалегідь не обіцяне приховування особливо тяжкого злочину.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок стосовно ОСОБА_7 скасувати в частині призначеного покарання, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосування закону, який не підлягає застосуванню призначення покарання у виді обмеження волі, а також невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого ОСОБА_7 , внаслідок м`якості.

Ухвалити свій вирок, яким ОСОБА_7 призначити покарання за ч.1 ст. 396 КК України 3 роки позбавлення волі, звільнивши останнього на підставі ст. 75 КК України від призначено покарання з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги, вказує, що оскільки обвинувачений на момент засудження досяг пенсійного віку, а саме йому виповнилося 72 роки і відповідно до ч.3 ст. 61 КК України застосування до останнього покарання у виді обмеження волі є безпідставним.

На переконання прокурора, обвинуваченому ОСОБА_7 має бути призначене покарання у виді позбавлення волі, що є більш тяжким покаранням, оскільки останній допомагав приховати сліди не просто тяжкого злочину, а вбивства, що свідчить про аморальність його життєвих принципів.

Відповідно суспільна небезпека діяння вчиненого ОСОБА_7 явно недооцінена, в результаті чого призначене судом покарання явно не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення внаслідок м`якості.

Крім того, просить врахувати, що ОСОБА_7 є особою раніше неодноразово судимою, у тому числі за злочини із застосуванням насильства. При цьому щодо ОСОБА_7 мали місце, як призначення покарання із застосуванням ст. 75 КК України так і застосовувалось умовно-дострокове звільнення, однак останній вчиняв злочини у період як іспитового строку так і після умовно-дострокового звільнення.

Позиції учасників апеляційного провадження.

У судовому засіданні прокурор просила про задоволення апеляційної скарги у повному обсязі.

Обвинувачений ОСОБА_7 заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, думку обвинуваченого, перевіривши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, фактичні обставини його вчинення в апеляційній скарзі не оспорюються, то відповідно до вимог ст.404 КПК України, вирок в цій частині судом апеляційної інстанції не переглядається.

Колегія суддів погоджується з обвинуваченням ОСОБА_7 та правильністю кваліфікації його дій за ч.1 ст.396 КК України.

Що стосується апеляційних вимог прокурора, то колегія суддів вважає, що його твердження про недотримання судом при призначенні покарання вимог частини 3 статті 61 КК України ґрунтуються на законі та матеріалах справи.

Відповідно до ст.409 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є, зокрема, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Так, частиною 3 статті 61 КК України передбачено, що обмеження волі не застосовується до осіб, що досягли пенсійного віку.

Як встановлено судом першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_7 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 та відповідно до ст. 12 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» від 05 11 1991 року досяг пенсійного віку.

Отже, твердження прокурора щодо безпідставності призначення судом першої інстанції ОСОБА_7 такого виду покарання як обмеження волі не позбавлене правових підстав та підтверджується матеріалами справи.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, призначаючи покарання ОСОБА_7 допустив порушення, передбачене п.1 ч.1 ст.413 КПК України тобто не застосував закон передбачений ч.3 ст.61 КК України, який підлягає застосуванню, що відповідно до п.4 ч.1 ст.409 КПК України є підставою для скасування вироку.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора щодо м`якості призначеного ОСОБА_7 покарання, колегія судді вважає, що вони ґрунтуються на законі та матеріалах справи, у зв`язку з чим вирок суду першої інстанції в частині призначення покарання обвинуваченому підлягає скасуванню.

Так, відповідно до ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Так, призначаючи покарання обвинуваченому, суд першої інстанції зазначив, що враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до нетяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який неодружений, офіційно непрацюючий, раніше неодноразово судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо.

У якості обставин, що пом`якшують покарання, у відповідності до вимог ст.66 КК України, суд визнав щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, що обтяжують обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд не встановив.

Верховний Суд у своїх рішеннях наголошує на тому, що суд при призначенні покарання на основі всебічного, повного та неупередженого врахування обставин кримінального провадження в їх сукупності визначає тяжкість конкретного кримінального правопорушення, враховуючи його характер, цінність суспільних відносин, на які вчинено посягання, тяжкість наслідків, спосіб посягання, форму і ступінь вини, мотивацію кримінального правопорушення, наявність або відсутність кваліфікуючих ознак тощо.

Колегія суддів вважає, що, навіть попри відсутність обставин, які б обтяжували покарання, враховуючи особу ОСОБА_7 , а саме те, що він не має міцних соціальних зав`язків, непрацюючий, раніше неодноразово судимий, щодо нього раніше застосовувався інститут звільнення від відбування покарання з випробуванням, проте це не призвело до позитивних змін у його особистості та не спонукало обрати шлях виправлення, наявні всі підстави стверджувати, що призначення ОСОБА_7 покарання у виді саме позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробовуванням в умовах суспільства являється виваженою, справедливою та такою, що відповідатиме вимогам статті 65 КК.

Крім того, не можна залишити поза увагою факт допомоги у приховуванні ОСОБА_7 не просто тяжкого кримінального правопорушення, а вбивства, що, враховуючи його поважний вік, свідчить про аморальність його життєвих принципів, з чого слідує, що дії останнього несли підвищений ступінь суспільної небезпеки.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги прокурора та вважає за необхідне скасувати вирок суду першої інстанції в частині призначеного обвинуваченому покарання, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, і ухвалення нового вироку в цій частині.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу прокурора, - задовольнити.

Вирок Нововодолазького районного суду Харківської області від 28 09 2023 року по справі щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , - в частині призначеного покарання, - скасувати та ухвалити новий вирок.

Призначити ОСОБА_7 за ч.1 ст. 396 КК України покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнити від призначеного покарання з іспитовим строком 3 (три) роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 наступні обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту його проголошення.

Касаційна скарга на судове рішення, в порядку ч.1 ст. 424 КПК України, може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді

___________ ____________ ____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4