УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2023 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м.Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду клопотання у кримінальному провадженні № 0000411 від 21.02.2023 за ст. 356 КК України про накладення арешту,

у с т а н о в и в :

До Шевченківського районного суду м.Києва звернувся прокурор Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 зклопотанням про накладення у кримінальному провадженні № 0000411 від 21.02.2023 за ст. 356 КК України арешту на нежитлове приміщення в літ. «А», за адресою - АДРЕСА_1 , яке на праві власності належить ОСОБА_4 .

На обґрунтування клопотання зазначено, що Шевченківським УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування зазначеного вище кримінального провадження, у якому встановлено, що у квітні 2019 року власники квартир багатоквартирного будинку за адресою - АДРЕСА_1 , помітили, як сторонні особи заходили до допоміжного приміщення горища зазначеного будинку та вчиняли дії, схожі на підготовку до виконання ремонтних робіт.

Розслідуванням встановлено, що у 2016 році відбулась незаконна реєстрація права власності на об`єкт нерухомого майна - нежитлове приміщення в літ. «А», загальною прощею 191,8 кв.м. за адресою - АДРЕСА_1 , з реєстраційний номер 00, шляхом підроблення договорів купівлі-продажу.

У подальшому з`ясовано, що зазначене вище нежитлове приміщення самовільно зайняте невідомими особами та на теперішній час відбувається реконструкція приміщення горища зазначеного будинку.

З наведеного витікає, що зазначене нежитлове приміщення є об`єктом кримінально протиправних дій, тому є речовим доказом у кримінальному провадженні, який потребує збереження шляхом накладення на нього арешту.

З огляду на викладене прокурор просив накласти на це приміщення арешт.

Прокурор подав до суду заяву, у якій просив здійснити розгляд за його відсутності та без повідомлення власників майна.

У зв`язку з неприбуттям у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, у відповідності до ч. 4 ст. 107 КПК фіксація за допомогою технічних засобів кримінального провадження у суді не здійснювалась.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, дійшов висновку про таке.

Статтею 131 КПК України арешт майна віднесений до заходів забезпечення кримінального провадження, які у силу ч. 3 ст. 132 КПК застосовуються у разі доведення стороною обвинувачення трьох складових - обґрунтованої підозри вчинення кримінального правопорушення певного ступеню тяжкості; підтвердження того, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий ступінь втручання у права та свободи особи; існування даних, що застосування ініційованого заходу забезпечить виконання поставленого завдання.

Досліджуючи існування на момент розгляду клопотання про накладення арешту зазначених складових, слідчий суддя відмічає, що наданими стороною обвинувачення матеріалами достатньою мірою підтверджується наявність факту вчинення кримінального правопорушення за ст. 356 КК України.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно, зокрема, є доказом вчинення злочину.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

У силу ч.2 ст. 170 КПК арешт майна допускається серед іншого з метою збереження речових доказів.

Для реалізації встановленої законом мети відповідно до ч. 6 ст. 170 КПК арешт накладається на майно будь-якої фізичної особи, якщо воно відповідає зазначеним у ст. 98 КПК критеріям.

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були об`єктом кримінально протиправних дій, набуті кримінально протиправним шляхом та зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Матеріалами клопотання доведено, що нежитлове приміщення в літ. «А», загальною прощею 191,8 кв.м. за адресою - АДРЕСА_1 , піддається незаконному протиправному впливу шляхом проведення робіт з його реконструкції невідомими особами, які самовільно зайняли зазначене приміщення, що обґрунтовує потреби досудового розслідування у застосуванні вказаного заходу забезпечення кримінального провадження та обмеження прав осіб з метою недопущення його подальшого відчуження та використання.

Приймаючи до уваги наведене, враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого здійснюється розслідування, слідчий суддя дійшов висновку, що наявні достатні підстави для арешту зазначеного у клопотанні майна.

Керуючись вимогами ст. 131, 132, 167, 168, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в:

Клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 задовольнити.

Накласти у кримінальному провадженні № 0000411 від 21.02.2023 за ст. 356 КК України арешт на об`єкт нерухомого майна - нежитлове приміщення в літ. «А», загальною площею 191.8 кв.м, за адресою - м. Київ, вул. Велика Житомирська, 34, (реєстраційний номер 00), яке належить ОСОБА_5 , встановивши заборону його відчуження, користування, розпорядження та експлуатації будь-яким особам.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду упродовж п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Відповідно до ст. 174 КПК України арешт може бути скасований за клопотанням власника або володільця майна, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна.

Слідчий суддя ОСОБА_1