Справа № 387/621/18
Провадження № 1-кп/396/15/24
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28.02.2024 року м. Новоукраїнка
Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта повна загальна середня, одруженого, на утриманні має двох малолітніх дітей, працює водій - ФОП " ОСОБА_4 ", в силу ст. 89 КК України вважається таким, що не має судимості,
за обвинуваченням у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.296 КК України,-
за участі сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
захисника адвоката ОСОБА_6 ,
представника потерпілого - адвокат ОСОБА_7
Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчиненого за попередньою змовою групою осіб.
Кримінальне правопорушення було вчинено за наступних обставин.
Судом встановлено, що 05.06.2018 року близько 04 години 00 хвилин, ОСОБА_3 , спільно зі своїм батьком ОСОБА_8 прибули на АДРЕСА_1 .
В подальшому перебуваючи на території вулиці біля домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 в якому проживає ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та їх неповнолітні діти: ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 , спільно зі своїм батьком ОСОБА_8 порушуючи громадський порядок, виражаючи явну неповагу до суспільства, ігноруючи загальноприйняті правила і норми поведінки в суспільстві, добропристойності та моральності, умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з мотивів явної неповаги до суспільства, спільно, підійшли до вхідної хвіртки вказаного домоволодіння, де з особливою зухвалістю не зважаючи на ранній час, стали в неї сильно стукати ногами та кулаками рук супроводжуючи вказані дії нецензурною лайкою, в результаті чого пошкодили вхідну хвіртку, в`їзні ворота та 1 лист металопрофіля із паркану по лівої сторони від вхідної хвіртки.
Продовжуючи умисне порушення громадського порядку та загальноприйнятих правил співжиття ОСОБА_3 , спільно зі своїм батьком ОСОБА_8 , умисно з мотивів явної неповаги до суспільства, без дозволу господаря перелізши через паркан домоволодіння проникли на подвір`я, стали гучно стукати по вхідних дверях пошкодивши їх, зробивши дві вм`ятини на висоті 1 метра.
Надалі, після того як до ОСОБА_3 та ОСОБА_8 на подвір`я з будинку вийшов ОСОБА_9 разом із ОСОБА_13 , з метою з`ясування причин шуму, в такий ранній час, виявили останніх, які не припинили протиправних дій, не реагували на зауваження, стали погрожувати фізичною розправою, а саме: спричинення тілесних ушкоджень та умисно, спільно, продовжили грубо порушувати громадський порядок порушуючи нормальний відпочинок громадян, в сім`ї яких маються двоє малолітній дітей: ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_3 .
У зв`язку з вчиненням ОСОБА_3 , спільно зі своїм батьком ОСОБА_8 вказаних дій до домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 в якому проживає ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та їх неповнолітні діти: ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_3 прибув голова Перчунівської сільської ради ОСОБА_14 та громадянин ОСОБА_15 , які стали здійснювати дії, щодо зниження неправомірної поведінки ОСОБА_3 та ОСОБА_8 , однак останні незважаючи на їх присутність продовжували погрожувати фізичною розправою, намагались затіяти бійку.
Вказані події тривали на протязі тривалого часу (близько 1 години), після чого ОСОБА_3 та ОСОБА_8 з місця скоєння злочину зникли.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, визнав всі фактичні обставини вчинення злочину, як вони пред`явлені в обвинуваченні, та дав показання, про те, що 05.06.2018 року близько 04 години 00 хвилин, він, спільно зі своїм батьком ОСОБА_8 прибули на АДРЕСА_1 . В подальшому перебуваючи на території вулиці біля вказаного домоволодіння в якому проживає ОСОБА_9 та ОСОБА_10 та їх неповнолітні діти, він, спільно зі своїм батьком ОСОБА_8 , підійшли до вхідної хвіртки вказаного домоволодіння, стали в неї стукати ногами та кулаками рук в результаті чого пошкодили вхідну хвіртку, в`їзні ворота та 1 лист металопрофіля із паркану. В подальшому вони разом із батьком перелізли через паркан домоволодіння та проникли на подвір`я, стали гучно стукати по вхідних дверях пошкодивши їх. Після того як до них на подвір`я з будинку вийшов ОСОБА_16 разом із ОСОБА_13 вони стали погрожувати їм фізичною розправою. В подальшому до вказаного домоволодіння прибув голова Перчунівської сільської ради ОСОБА_14 та ОСОБА_15 та він разом із батьком покинув вказане домоволодіння. Просив суворо не карати. Цивільний позов, заявлений потерпілим ОСОБА_9 , визнав частково в сумі 1500 грн.
Показання обвинуваченого ОСОБА_3 повністю відповідають обставинам справи, тому об`єму обвинувачення, який встановлений судом, та підтверджується сукупністю досліджених судом доказів, які не суперечать одне одному, допустимі за способом збирання та відповідають об`єктивній істині.
Зважаючи на повне визнання вини обвинуваченим, врахувавши думку прокурора, яким запропоновано дослідити докази у справі відповідно до вимог ст.349 ч.3 КПК України, з`ясувавши думку обвинуваченого, який погодився дослідити докази в порядку запропонованому прокурором, після роз`яснення наслідків такого розгляду, судом обмежено дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого та оголошенням матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого, оскільки показання останнього повністю відповідають фактичним обставинам справи і ніким не оспорюються.
Приймаючи до уваги, що обвинувачений повністю визнав себе винними у скоєнні інкримінованому йому кримінальному правопорушенню, зважаючи на дослідження судом доказів в порядку, передбаченому ст.349 ч.3 КПК України, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 в межах пред`явленого обвинувачення, правильно кваліфіковано за ст. 296 ч. 2 КК України, як хуліганство, грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчиненого за попередньою змовою групою осіб.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання необхідне і достатнє для його виправлення і попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень, суд, відповідно до вимог ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, обставини його вчинення, наслідки, які настали, розмір шкоди, дані, що характеризують особу обвинуваченого, стан здоров`я, умови життя, ставлення обвинуваченого до вчиненого ним діяння, а також пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини.
Ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення відповідно до ст. 12 КК України - скоєно нетяжкий злочин.
Обставин, що пом`якшують покарання передбачені ст. 66 КК України- судом не встановлені.
Обставин, що обтяжують покарання передбачена ст. 67 КК України - судом не встановлені.
Дослідивши дані про особу обвинуваченого, судом встановлено, що ОСОБА_3 за місцем проживання характеризується негативно, одружений, на утриманні має двох малолітніх дітей, працює водій - ФОП " ОСОБА_4 ", скарг на стан здоров`я не має, фізично здоровий і придатний до фізичної праці, на «Д» обліку у лікаря нарколога, психіатра не перебуває, в силу ст. 89 КК України вважається таким, що не має судимості.
Згідно досудової доповіді та висновку Добровеличківського РС філії ДУ "Центр пробації" вважають, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 без позбавлення волі на певний строк або обмеження волі може становити небезпеку для суспільства ( у тому числі для окремих осіб). На думку органу пробації виконання прокарання у громаді можливе лише у винятковому порядку за умови здійснення з боку органу пробації інтенсивного нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень. Ризик вчинення ОСОБА_3 повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній та ризик небезпеки для суспільства, в тому числі для окремих осіб, оцінюється, як середній.
Суд приймає до уваги досудову доповідь уповноваженого органу з питань пробації з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого, складені відповідно до вимог ст.314-1 КПК України.
Зважаючи на вимоги ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні права та свобод засудженого та у відповідності до ч. 2 ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобіганню вчинення нових кримінальних правопорушень.
На підставі ст.65 ч.2 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Враховуючи встановлені обставини, оцінюючи докази провадження, враховуючи стан здоров`я обвинуваченого, суд дійшов висновку та вважає, що обвинуваченому ОСОБА_3 за доцільне призначити покарання у вигляді позбавлення волі, в межах санкції ч. 2 ст. 296 КК України.
Також враховуючи характеризуючі дані на обвинуваченого ОСОБА_3 суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, а тому, відповідно до вимог ст. ст. 75, 76 КК України, за можливе звільнити його від відбуття покарання, якщо він протягом, призначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину, та виконає покладені на нього судом обов`язки.
Таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
Щодо звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності у зв"язку із закінченням строків давності суд зазначає наступне, що відповідно до ч. 1 ст. 49 КК України - особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років; п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини; десять років - у разі вчинення тяжкого злочину; п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.
Кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 296 КК України - це кримінальне правопорушення проти громадського порядку та моралі, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів, який вчинений обвинуваченим 05.06.2018 року.
Положеннями ст. 49 КК України визначено: строки давності з огляду на тяжкість вчиненого злочину, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності; обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання.
Строк давності - це передбачений ст. 49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення злочину і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила злочин, від кримінальної відповідальності.
Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: закінчення встановлених ч. 1 ст. 49 КК України строків; відсутність обставин, що порушують їх перебіг (ч.ч. 2, 3 ст. 49 КК України).
Тому не підлягає задоволенню клопотання захисника обвинуваченого, заявлене в судових дебатах, щодо застосування до останнього норм ч. 5 ст. 74 КК України, оскільки згідно ч. 3 ст. 49 КК України перебіг давності перервався, вчиненням ОСОБА_3 нового кримінального правопорушення.
Відповідно ч.1 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння.
Відповідно до вимог ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, а відповідно до п. п. 1, 2 ч. 2 цієї ж статті моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, та у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї.
Відповідно до ч.1 ст.1167 Цивільного кодексу України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Згідно роз`ясненням Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 рокупід моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
При визначенні розміру моральної шкоди, судом враховується, що відповідно до положень статті 23 та частини 1 статті 1168 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
В решті вимог цивільний позов задоволенню не підлягає.
Процесуальні витрати відсутні .
Долю речових доказів по справі слід вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.
Захід забезпечення кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_3 не обирався і суд не вбачає підстав для його обрання до вступу вироку в законну силу.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.
В силу ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбуття покарання з випробовуванням і встановити іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.
На підставі ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди - задовольнити частково.
В решті вимог цивільний позов задоволенню не підлягає.
Речові докази, після набрання вироком законної сили, а саме:
- відеофайли Lenovo _А1000_VID_2018 0605_044840; Lenovo _А1000_VID_2018 0605_045218; Lenovo _А1000_VID_2018 0605_045739, які долученні до матеріалів провадження - залишити при матеріалах кримінального провадження.
- мобільний телефон марки Lenovo А1000, який знаходяться на зберіганні у потерпілого - залишити потерпілому ОСОБА_9 .
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Кропивницького апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області протягом тридцяти діб з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
Головуючий: ОСОБА_1