Провадження № 1-кс/638/6/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 січня 2024 року слідчий суддя Дзержинського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , перевіривши матеріали скарги адвоката ОСОБА_2 на постанову прокурора Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова від 01.12.2023 року у кримінальному провадженні №0004895 від 30.11.2019 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.182, ч.1 ст.129, ч.1 ст.263 КК України, -

встановив:

Адвокат ОСОБА_2 звернулась до Дзержинського районного суду м. Харкова в інтересах ОСОБА_3 зі скаргою, в якій зокрема просить визнати неефективним розслідування СВ ХРУП №3 ГУ НУ в Харківській області кримінального провадження №0004895 від 30.11.2019 року; визнати протиправною та скасувати постанову процесуального керівника по кримінальній справі №0004895 від 30.11.2019 року прокурора окружної прокуратури ОСОБА_4 про відмову в задоволенні клопотання щодо повідомлення ОСОБА_5 про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.182, ч.1 ст.129, ч.1 ст.263 КК України; зобов`язати слідчого СВХРУП №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 скласти та скерувати на погодження прокурору повідомлення про підозру ОСОБА_7 ..

Слідчий суддя, перевіривши матеріали скарги, вважає, що у відкритті провадження слід відмовити з наступних підстав.

За положеннями статті 1 КПК України на території України порядок кримінального провадження визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень КУ, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

Завданнями кримінального провадження, відповідно до статті 2 КПК України, зокрема є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За імперативними вимогами ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами п.18 ч.1 ст.3 КПК України слідчий суддя наділений повноваженнями судового контролю у кримінальному провадженні в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до загальних засад кримінального провадження, викладених у ч.1 ст.7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати, крім іншого, таким загальним засадам кримінального провадження як верховенство права (п.1) та законність (п.2), згідно з якими кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч.1 ст.8 КПК України). Під час кримінального провадження суддя зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства (ч.1 ст.9 КПК України).

При цьому згідно з ч.3 ст.26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Так, повноваження слідчого судді, зокрема щодо розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, регламентовані ст.303 КПК України, якою визначено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, що можуть бути оскаржені до слідчого судді під час досудового розслідування, а скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, відповідно до положень частини 2 цієї статті, не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження в суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.

Встановлення законодавцем такого обмеження права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача, прокурора слідчому судді має на меті забезпечення розумного балансу між ефективністю досудового розслідування і здійсненням дієвого судового контролю у разі обмеження чи порушення прав і законних інтересів осіб.

Отже, з огляду на приписи вищезазначених норм кримінального процесуального закону, під час досудового розслідування слідчий суддя вирішує лише ті питання, які віднесені до його повноважень, встановлених Кримінальним процесуальним Кодексом України.

Частиною 1 статті 303 КПК України передбачено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, серед яких, зокрема: бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк; рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зупинення досудового розслідування; рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження; рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи; рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим; рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора при застосуванні заходів безпеки; рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій; рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу; рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування; повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом; відмова слідчого, дізнавача, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу

Зазначений перелік є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

У поданій скарзі предметом оскарження є постанова прокурора про відмову у задоволенні клопотання, якою відмовлено у складені повідомлення ОСОБА_7 про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, що чинним КПК України не відноситься до слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, а також тих дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений кодексом строк.

Не йдеться у скарзі й про інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, які, у відповідності до ст.303 КПК України, оскаржуються під час досудового розслідування.

Частиною 4 статті 304 КПК України встановлено, що слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, прокурора, що не підлягає оскарженню.

З огляду на викладене, вважаю, що скарга подана всупереч положенням ст. 303 КПК України та не підлягає розгляду в порядку визначеному ст.ст.303-307 КПК України, що відповідно до ч.4 ст.304 КПК має наслідком відмову у відкритті провадження.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 303, 304 КПК України, слідчий суддя,-

постановив:

Відмовити у відкритті провадження за скаргою адвоката ОСОБА_2 на постанову прокурора Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова від 01.12.2023 року у кримінальному провадженні №0004895 від 30.11.2019 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.182, ч.1 ст.129, ч.1 ст.263 КК України.

Копію ухвали разом із скаргою та усіма доданими до неї матеріалами надіслати особі, яка подала скаргу.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Слідчий суддя: ОСОБА_1