Справа № 991/1475/24
Провадження № 1-кс/991/1490/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2024 року м. Київ

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 , перевіривши матеріали скарги адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на бездіяльність керівника Управління внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро (надалі - НАБУ), яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань (надалі - ЄРДР),

В С Т А Н О В И Л А :

І. Суть скарги

23 лютого 2024 року до Вищого антикорупційного суду надійшла зазначена скарга, у якій скаржник просив зобов`язати уповноважених осіб НАБУ внести до ЄРДР відомості про вчинення кримінального правопорушення за його заявою від 15 лютого 2024 року.

Скарга обґрунтована тим, що 16 лютого 2024 року захисник ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_2 надіслала заяву про вчинення детективами НАБУ кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 387 КК України, до Управління внутрішнього контролю НАБУ, втім станом на момент звернення зі скаргою зазначені відомості не були внесені до ЄРДР.

ІІ. Оцінка слідчого судді

Дослідивши зазначену скаргу та додані до неї матеріали, слідчий суддя дійшла таких висновків.

Зміст заяви про вчинення кримінального правопорушення

16 лютого 2024 року захисник ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_2 скерувала до керівника Управління внутрішнього контролю НАБУ заяву ОСОБА_3 про кримінальне правопорушення, вчинене детективами НАБУ.

Зі змісту заяви вбачається, що під час проведення детективом НАБУ ОСОБА_4 обшуку 12 лютого 2024 року у засобах масової інформації, зокрема в мережі інтернет, були розповсюдженні фотографії ОСОБА_3 та відомості про хід досудового розслідування, обставини проведення обшуку, повідомлення його про підозру.

Викладене, на думку адвоката, свідчить про наявність ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 387 КК України (розголошення даних досудового розслідування).

Відомості про зазначене кримінальне правопорушення до ЄРДР внесені не були, у зв`язку з чим адвокат ОСОБА_2 подала скаргу до Вищого антикорупційного суду.

Щодо повноважень слідчого судді Вищого антикорупційного суду

Оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування є складовою судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 303 КПК України визначено право оскарження бездіяльності слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Разом з тим, одним із завдань Вищого антикорупційного суду, які визначені ст. 3 Закону України «Про Вищий антикорупційний суд» є здійснення судового контролю за досудовим розслідуванням корупційних і пов`язаних із ними кримінальних правопорушень.

Корупція - це використання, зокрема, особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, наданих їй службових повноважень чи пов`язаних з ними можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття такої вигоди чи прийняття обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб (ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції»).

Враховуючи завдання Вищого антикорупційного суду, кримінальним процесуальним законом передбачено предметну підсудність та чітко окреслено коло кримінальних проваджень, здійснення у яких судового контролю входить до компетенції слідчих суддів Вищого антикорупційного суду.

Розгляд питань, які виникають під час досудового розслідування інших кримінальних правопорушень, порушуватиме засаду диспозитивності (ч. 3 ст. 26 КПК України) та суперечитиме завданням Вищого антикорупційного суду.

Отже, у межах розгляду скарги слідчому судді належить в першу чергу з`ясувати, чи належить до його компетенції вирішення порушуваних у скарзі питань.

Судовий контроль у цілому (ч. 2 ст. 33-1 КПК України), зокрема і цей його складовий елемент (ч. 1 ст. 306 КПК України), здійснюється слідчими суддями Вищого антикорупційного суду виходячи з правил предметної підсудності, визначених ч. 1 ст. 33-1 КПК України.

Підсудність кримінального провадження Вищого антикорупційного суду визначається за одночасної наявності двох обов`язкових ознак:

- стаття кримінального закону, за якою здійснюється кримінальне провадження, належить до переліку корупційних, передбачених приміткою до ст. 45 КК України, або передбачена ч. 1 ст. 33-1 КПК України (ст. 206-2, 209, 211, 366-2, 366-3 КК України);

- наявна хоча б одна з умов, передбачених п. 1-3 ч. 5 ст. 216 КПК України, які визначають особливості суб`єктного складу та предмету таких кримінальних правопорушень.

Висновки слідчого судді

Кримінальне правопорушення, передбачене ст. 387 КК України, не належить до корупційних та не міститься у переліку статтей, підсудних Вищому антикорупційному суду згідно з положеннями ч. 1 ст. 33-1 КПК України.

Отже, наведених у заяві ОСОБА_3 обставин достатньо для висновку, що кримінальне правопорушення, яке, на його думку, було вчинене детективами НАБУ, не належать до таких, що віднесені до предметної підсудності Вищого антикорупційного суду.

Слідчий суддя не дає оцінки діям осіб у частині наявності в них ознак кримінального правопорушення, а лише констатує, що з повідомлених заявником обставин не вбачається наявність в їх діях ознак кримінального правопорушення, яке належить до предметної підсудності Вищого антикорупційного суду.

За таких обставин, у слідчого судді відсутні повноваження розглядати скаргу.

Відповідно до пп. 2 ч. 2 ст. 304 КПК України скарга повертається, якщо вона не підлягає розгляду в цьому суді.

На підставі викладеного, керуючись ст. 372 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И Л А :

Скаргу адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на бездіяльність керівника Управління внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, - повернути особі, яка її подала.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду упродовж 5-ти днів з дня її постановлення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1