1-кп/205/226/24
У Х В А Л А

28 лютого 2024 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро кримінальне провадження № 0001042 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Ворохта, Яремчанського району Івано-Франківської області, українця, громадянина України, має середню світу, одружений, офіційно не працевлаштований, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.121 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4

захисника адвоката ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Ленінського районного суду м. Дніпропетровська перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.121 КК України.

У судовому засіданні прокурором було заявлено клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у якому прокурор зазначив, що на його думку наявні ризики, передбачені п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме ризик переховування від суду, ризик незаконного впливу на свідків та ризик вчинення інших кримінальних правопорушень. Зокрема, прокурор зазначив, що ОСОБА_3 може переховуватись від суду та органу досудового розслідування, так як обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого кримінального правопорушення, під загрозою застосування реальної міри покарання може переховуватись від суду або органу досудового розслідування. Окрім того, даний ризик обґрунтовується тим, що ОСОБА_3 зареєстрований в Івано-Франківській області, тобто являється мешканцем іншої області, не має стійких соціальних зв`язків, офіційно не працевлаштований, на утриманні не має неповнолітніх та непрацездатних осіб. Також, прокурор, вказав, що обвинувачений може незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, та шляхом погроз або вмовлянь може впливати на зміну або відмову від показань, які надані під час досудового розслідування. Окрім того, прокурор зазначив, що може вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні не заперечував проти продовження йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Захисник адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні також не заперечувала проти продовження ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, посилаючись на позицію підзахисного.

Суд, дослідивши клопотання про продовження запобіжного заходу та додані до нього матеріали, вислухавши доводи прокурора, заслухавши думку обвинуваченого, захисника, приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

З контексту ст. 177 КПК України випливає, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що обвинувачений, може здійснити такі дії: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Суд приходить до висновку про доведеність ризиків переховування обвинуваченого від суду, оскільки ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, та під загрозою можливого застосування тяжкого покарання, у разі визнання винуватим у вчиненні злочину, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Окрім того, судом встановлено, що ОСОБА_3 не має постійного офіційного місця роботи, не одружений, на утриманні не має неповнолітніх та непрацездатних осіб, зареєстрований в Івано-Франківській області, тобто являється мешканцем іншої області, не має постійного місця проживання в м.Дніпро, що додатково обумовлює існування ризику переховування обвинуваченого від суду.

Суд вважає, що зазначені прокурором ризики незаконного впливу обвинуваченим ОСОБА_3 на свідків у кримінальному провадженні доведені, оскільки обвинувачений з метою уникнення кримінальної відповідальності може шляхом залякування, погроз або у інший спосіб схилити їх до зміни наданих показів або відмови від них під час судового розгляду.

Разом з цим, суд вважає недоведеним зазначений прокурором ризик вчинення обвинуваченим інших кримінальних правопорушень, оскільки останній раніше не був засуджений, крім того, прокурором не було надано жодних доводів на обґрунтування наявності будь-яких обставин, які б переконливо вказували на можливість обвинуваченого вдаватися у майбутньому до кримінально-протиправної поведінки, не пов`язаної безпосередньо з перешкоджанням здійснення даного кримінального провадження.

Окрім того, відповідно до ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання або продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, суд враховує у сукупності всі обставини, а саме вік обвинуваченого, стан його здоров`я, відсутність у нього соціальних зв`язків та родини, а також відсутність неповнолітніх дітей.

На підставі викладеного суд приходить до висновку про обґрунтованість та доведеність зазначених у клопотанні прокурора ризиків, а саме ризику переховування від суду, незаконного впливу на свідків, що унеможливлює застосування до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. Інші, більш м`які запобіжні заходи, на думку суду, не спроможні забезпечити належне виконання ОСОБА_3 процесуальних обов`язків обвинуваченого у кримінальному провадженні.

Керуючись ст.ст.110, 177, 178, 183, 369, 371, 372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 24-00 години 26 квітня 2024 року включно.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1