Провадження № 1-кс/466/3002/23
У Х В А Л А

16 листопада 2023 року м.Львів

Слідча суддя Шевченківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , учасники провадження секретар ОСОБА_2 , прокурори ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , захисник ОСОБА_5 , підозрюваний ОСОБА_6 в режимі відеоконференції, розглянувши у відкритому судовому засіданні з розгляду клопотання слідчого СВ ВП №1 ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області ОСОБА_7 , яке погоджено прокурором Галицької окружної прокуратури м. Львова ОСОБА_4 , про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 за матеріалами кримінального провадження №0001813 від 10.11.2023,

клопотання захисника ОСОБА_5 про визнання доказів очевидно недопустимими,

ВСТАНОВИЛА:

На розгляді слідчої судді Шевченківського районного суду м.Львоваперебуває клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , за матеріалами кримінального провадження №0001813 від 10.11.2023

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_5 заявив клопотання про визнання всіх доказів, долучених до клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за матеріалами кримінального провадження №0001813 від 10.11.2023 очевидно недопустимими доказами.

В обґрунтування клопотання покликається на те, що матеріали кримінального провадження №0001813 від 10.11.2023 виділені з кримінального провадження № 000539 від 07.06.2018. Однак які саме докази були виділені органом досудового розслідування у кримінальне провадження №0001813 від 10.11.2023 відомостей немає. До клопотання не додано реєстру виділених матеріалів. З цих підстав захисник вважає, що всі докази, якими обґрунтовується клопотання про продовження строку тримання підозрюваного під вартою, отримані у неналежний процесуальний порядок. Їх просить визнати очевидно недопустимими.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_5 та підозрюваний ОСОБА_6 підтримали заявлене клопотання.

Прокурори ОСОБА_3 , ОСОБА_4 заперечили щодо доводів захисника, просили відмовити у задоволенні клопотання.

Заслухавши думку учасників провадження, слідча суддя дійшла такого висновку.

Відповідно до ч.1 ст.84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Відповідно до ч.1 ст.86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 87 КПК України, недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

За ч. 2 ст. 89 КПК України, у разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.

Таким чином законодавець ознаки недопустимості доказів поділяє на очевидні та неочевидні. Залежно від цього визначається момент прийняття рішення щодо недопустимості доказів, який окреслений межами судового розгляду. Очевидно недопустимими є ті докази, про недопустимість яких прямо вказується в КПК України. Це означає, що очевидно недопустимим є доказ, будь-яке порушення процедури отримання якого згідно положень КПК України є безумовною підставою визнання його недопустимим.

Відомості, матеріали та інші фактичні дані, отримані органом досудового розслідування в непередбаченому процесуальним законом порядку чи з його порушенням, є очевидно недопустимими, а це відповідно до ч.2 ст. 89 КПК України, тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате. Зазначене правило застосовується і щодо доказів, отриманих внаслідок істотного порушення прав та свобод людини (ст. 87 КПК України) за умови підтвердження сторонами кримінального провадження їх очевидної недопустимості.

При наявності процесуальних порушень порядку отримання доказів визнавати їх недопустимими слід лише тоді, коли такі порушення: - прямо та істотно порушують права і свободи людини; чи - зумовлюють сумніви у достовірності отриманих фактичних даних, які неможливо усунути.

У правовій позиції ВП Верховного Суду від 31.08.2017 в справі № 756/10060/17 зазначено, що у разі визнання очевидної недопустимості доказу необхідно встановлювати, які наслідки має певне порушення формальних вимог процесуального закону насамперед для прав і свобод людини, передбачених Конвенцією та/або Конституцією України, в чому це порушення виражалося. Очевидна недопустимість доказу свідчить про те, що для визнання доказу таким немає необхідності здійснювати додаткову перевірку та дослідження інших доказів.

Як встановлено в судовому засіданні процесуальним прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 10.11.2023р. винесено постанову про виділення з кримінального провадження № 000539 від 07.06.2018. в окреме провадження матеріалів досудового розслідування за підозрою ОСОБА_6 та ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених ч.5 ст.191, ч.3 ст.209 КК України, з присвоєнням в ЄРДР реєстраційного номеру №0001813 від 10.11.2023.

Отже, процесуальне рішення про виділення матеріалів досудового розслідування прийнято прокурором відповідно до ст.217 КПК України в межах його повноважень.

Наведені захисником у клопотанні доводи підлягають оцінці судом з точки зору їх належності, допустимості, достовірності при ухваленні остаточного рішення суду за наслідками розгляду кримінального провадження.

Враховуючи наведене, підстав для визнання усіх доказів, долучених до клопотання слідчого СВ ВП №1 ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області ОСОБА_7 про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 за матеріалами кримінального провадження №0001813 від 10.11.2023, очевидно недопустимими немає. У задоволенні цього подання слід відмовити.

Керуючись ст. ст.2, 8, 9, 22, 23, 84, 86, 87, 89, 376 КПК України, слідча суддя, -

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання захисника ОСОБА_5 про визнання усіх доказів, долучених до клопотання слідчого СВ ВП №1 ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області ОСОБА_7 про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 за матеріалами кримінального провадження №0001813 від 10.11.2023 очевидно недопустимими - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 17.11.2023.

Слідча суддя ОСОБА_10 -Шумська