печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2023 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання прокурора другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:

08.09.2023 прокурор другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно.

У судове засідання прокурор подав заяву, в якій просив розглядати клопотання без його участі, вимоги підтримав.

Власники майна в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду повідомлявся належним чином, шляхом направлення судових повісток та розміщенням інформації на сайті Печерського районного суду м. Києва.

Частиною 1 статті 172 КПК України передбачено, що неприбуття сторін у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Згідно з нормою ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, надходжу до наступних висновків.

Досудовим розслідування встановлено, що другим слідчим відділом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000201 від 27.06.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 362, ч. 2 ст. 361-2 КК України.

Так в ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 , перебуваючи на посаді старшого інспектора чергового чергової частини відділу моніторингу Печерського УП ГУНП у м. Києві, здійснюючи функції представника влади, будучи працівником правоохоронного органу, тобто будучи службовою особою органів Національної поліції України відповідно до вимог зазначеного законодавства та ч. 2 ст. 19 Конституції України, зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в порушення вимог законодавства, що регулює суспільні відносини у сфері обігу інформації з обмеженим доступом, маючи право доступу до такої інформації, за попередньою змовою групою осіб, у невстановлений досудовим розслідуванням час, місці та спосіб, діючи умисно, переслідуючи корисливий мотив та спеціальну мету збут інформації з обмеженим доступом, усвідомлюючи протиправність своїх дій, раніше несанкціоновано скопійовану ним 01.08.2023 о 09:29 год. на своєму робочому місці, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , за допомогою службової комп`ютерної техніки (ЕОМ) з ІР-адресою НОМЕР_1 , інформацію з автоматизованої інформаційно-телекомунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України», відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є інформацію з обмеженим доступом, у невстановлений досудовим розслідуванням спосіб, передав її ОСОБА_6 .

В свою чергу, 01.08.2023 о 09:42 год., ОСОБА_6 , продовжуючи дії, спрямовані на виконання спільного злочинного умислу, усвідомлюючи протиправність своїх дій, бажаючи одержати особисту матеріальну вигоду шляхом незаконного розголошення за грошову винагороду інформації, доступ до якої обмежено, використовуючи нік « ОСОБА_7 », мобільного месенджеру «Телеграм», надіслав ОСОБА_8 , який в цей час перебував під контролем працівників правоохоронного органу, файл формату «word», під назвою «,, ОСОБА_9 », в якому містилась інформація з автоматизованої інформаційно-телекомунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України» щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після чого, користувач мобільного месенджеру «Телеграм» з ніком « ОСОБА_10 », зарахував 120 (одиниць) «usdt» на електронний гаманець ОСОБА_6 , № НОМЕР_2 .

07.09.2023 з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення вищезазначеного кримінального правопорушення, виявлення предметів або документів, які мають значення для даного кримінального провадження, а також відшукування знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке здобуте у результаті його вчинення, на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_2 , в ході якого виявлено та вилучено мобільний телефон марки Samsung Gelaxy A10S моделі SM-A107F|DC imei1: НОМЕР_3 , imei2: НОМЕР_4 ? S|N НОМЕР_5 ? з сім-карткою абонентського номеру телефону НОМЕР_6 , банківська картка «Ощадбанк» № НОМЕР_7 , яка належить ОСОБА_11 .

Відповідно до ст. 64-2 КПК України, третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особи. Третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна.

Постановою про визнання речових доказів від 07.09.2023 мобільний телефон марки Samsung Gelaxy A10S моделі SM-A107F|DC imei1: НОМЕР_3 , imei2: НОМЕР_4 , S|N НОМЕР_5 ? з сім-карткою абонентського номеру телефону НОМЕР_6 , банківська картка «Ощадбанк» № НОМЕР_7 , яка належить ОСОБА_11 визнано як речовий доказ у кримінальному провадженні № 0000201 від 27.06.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 362, ч. 2 ст. 361-2 КК України.

Відтак, прокурор вказує, що є необхідність в накладенні арешту з метою забезпечення збереження речових доказів та запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 КПК України, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Крім того, у випадку, передбаченому ч. 3 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій та набуті кримінально протиправним шляхом.

Одночасно при розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 172 КПК України, слідчий суддя не вирішує питання належності та допустимості доказів, отриманих в ході досудового розслідування, оскільки оцінка допустимості доказів має бути вирішена відповідно до вимог ст. 89 КК України під час ухвалення судового рішення при судовому розгляді кримінального провадження.

З огляду на зазначені вимоги закону слідчий суддя приходить до висновку про те, що вилучене майно, відповідає критеріям речових доказів у кримінальному провадженні та є на даній стадії досудового розслідування тимчасово вилученим майном.

Матеріали клопотання свідчать, що вказане майно має відношення до кримінального провадження, і, таким чином може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та для ефективного розслідування орган досудового розслідування має потребу у збереженні вказаного майна до встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення.

Зокрема, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання їх зникнення, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 26, 100, 107, 117, 131, 132, 171173, 309 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт, на майно, що визнано речовими доказами та вилучено під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_2 , в ході якого виявлено та вилучено мобільний телефон марки Samsung Gelaxy A10S моделі SM-A107F|DC imei1: НОМЕР_3 , imei2: НОМЕР_4 , S|N НОМЕР_8 з сім-карткою абонентського номеру телефону НОМЕР_6 , банківська картка «Ощадбанк» № НОМЕР_7 , яка належить ОСОБА_11 .

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1