Провадження №11-сс/824/5292/2023 Доповідач - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду у складі:

Головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

адвоката, який діє в інтересах

власника майна ОСОБА_7 - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали клопотання за апеляційною скаргою адвоката, який діє в інтересах власника майна ОСОБА_7 - ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 01 червня 2023 року, якою накладено арешт на майно, в рамках кримінального провадження №0000035 від 11.01.2022 року,-

В С Т А Н О В И Л А :

01 червня 2023 року до Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження №0000035 від 11.01.2022 року, яке перебуває у власності ОСОБА_7 , а саме на:

- квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальна площа (кв.м): 57,4, право власності на яке набуто 25.01.2019;

- домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , загальна площа (кв.м): 285.9, право власності на яке набуто 29.08.2022;

- легковий автомобіль марки: MERCEDES-BENZGLE 300 D, 2021 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , право власності на яке набуто 04.01.2022, із забороною відчуження, розпорядження, та користування.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від

01 червня 2023 року вказане клопотання прокурора задоволено та накладено арешт на зазначене у ньому майно. Обґрунтовуючи своє рішення, слідчим суддею зазначено, що арешт на вказане майно накладається з метою збереження речових доказів.

На вказану ухвалу слідчого судді, адвокат, який діє в інтересах власника майна ОСОБА_7 - ОСОБА_8 , подав апеляційну скаргу в якій не погоджується з ухвалою слідчого судді, вважає її незаконною та необґрунтованою, через неповноту судового розгляду справи та істотне порушення вимог чинного кримінального законодавства. Стверджує, що арештоване майно не є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, не зберігає на собі слідів його вчинення та не містить інших відомостей, які можуть бути використані, як докази факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто майно не відповідає вимогам ст.98 КПК України. Звертає увагу, що відсутня подія легалізації (відмивання) майна, одержаного злочинним шляхом, оскільки ні ОСОБА_7 ні її чоловіку не пред`являлась підозра за ст.209 КК України, тому накладення арешту на майно яке визнано речовим доказом за фактом легалізації є незаконним. Вважає, що заборона ОСОБА_7 та її дітям користуватись житловими приміщеннями є незаконною, окрім цього останню не було викликано в судове засідання та розгляд клопотання відбувся без її участі, що на думку сторони захисту порушує право власності особи. Тому, просить ухвалу слідчого судді скасувати повністю та скасувати заборону користування цим майном та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора.

Також, апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження, пославшись на те, що розгляд клопотання відбувся без участі власника майна чи його представника, а з оскаржуваною ухвалю власник майна та її представник ознайомились лише 04.08.2023 року, у зв'язку з чим причину пропуску строку просить визнати поважною.

Заслухавши:

- доповідача - суддю апеляційного суду;

- прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги адвоката ОСОБА_8 , ухвалу слідчого судді просив залишити без змін, як закону та обґрунтовану;

- адвоката, який діє в інтересах власника майна ОСОБА_7 - ОСОБА_8 , який підтримав свою апеляційну скаргу та просив задовольнити її у повному обсязі;

- ознайомившись з матеріалами клопотання та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Згідно з вимогами ч.2 ст.395 КПК України ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення. Згідно частини третьої зазначеної статті, якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Разом з цим встановлено, що розгляд клопотання відбувся без участі власника майна чи його представника, зі змістом оскаржуваної ухвали слідчого судді апелянт ознайомилася лише 04.08.2023 року. Тому, суд апеляційної інстанції вважає, що адвокатом ОСОБА_8 строк на апеляційне оскарження не пропущено, у зв`язку з чим він поновленню не підлягає.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Положенням ч.1 ст.131 КПК України передбачено, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України, тобто з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього кодексу.

Як вбачається з матеріалів клопотання, досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 11.01.2022 ОСОБА_9 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , вирішили утворити та очолити стійке ієрархічне злочинне об`єднання - злочинну організацію, метою діяльності якої має стати протиправне особисте збагачення, шляхом вчинення систематичного, протягом невизначеного терміну часу, незаконного виготовлення, придбання, зберігання, перевезення з метою збуту, а також незаконного збуту психотропної речовини, обіг якої обмежено - метамфетаміну, на території м. Кривий Ріг Дніпропетровської області.

Під час формування однієї з ланки злочинної організації, при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, її учасником став ОСОБА_12 , близьким родичем якого є його дружина ОСОБА_7 , на яку ОСОБА_12 оформлює рухоме та нерухоме майно, яке придбаває за кошти отримані від незаконного збуту наркотичних засобів.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відомостей встановлено, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 має у власності:

- квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальна площа (кв.м): 57,4, право власності на яке було набуто 25.01.2019;

- домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , загальна площа (кв.м): 285.9, право власності на яке було набуто 29.08.2022;

Відповідно до інформації з інформаційного ресурсу Національної автоматизованої інформаційної системи (НАІС), а саме з Єдиного державного реєстру транспортних засобів встановлено, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є його дружиною, має у власності:

- легковий автомобіль марки: MERCEDES-BENZ GLE 300 D, 2021 року випуску, номерний знак НОМЕР_3 , VIN: НОМЕР_2 , право власності на яке було набуто 04.01.2022.

У подальшому, вищевказане майно, яке перебуває у власності ОСОБА_7 , визнані речовим доказом у кримінальному провадженні.

Тому, розглядаючи клопотання прокурора про накладення арешту на майно, у відповідності до ст.173 КПК України слідчий суддя правильно встановив обґрунтованість визнання майна, яке перебуває у власності ОСОБА_7 , а саме:

- квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ): 57,4, право власності на яке набуто 25.01.2019;

- домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , загальна площа (кв.м): 285.9, право власності на яке набуто 29.08.2022;

- легковий автомобіль марки: MERCEDES-BENZGLE 300 D, 2021 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , право власності на яке набуто 04.01.2022, таким, що має значення для даного кримінального провадження та може бути використаний як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та прийшов до правильного висновку про те, що незастосування арешту може призвести до наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_8 щодо безпідставності ухвали слідчого судді, слід вважати необґрунтованими та такими, що не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, оскільки прокурором доведено, що вищевказане майно, яке перебуває у власності ОСОБА_7 , відповідає критеріям, передбаченим ст.98 КПК України, та має значення для кримінального провадження.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги про те, що майно яке перебуває у власності ОСОБА_7 , а саме:

- квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ): 57,4, право власності на яке набуто 25.01.2019;

- домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , загальна площа (кв.м): 285.9, право власності на яке набуто 29.08.2022;

- легковий автомобіль марки: MERCEDES-BENZGLE 300 D, 2021 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , право власності на яке набуто 04.01.2022, із забороною відчуження, розпорядження, та користування, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000035 від 11.01.2022 року, не містять ознак речового доказу у кримінальному провадженні, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки в судовому засіданні встановлено, що 31.05.2023 року постановою слідчого ГСУ НП України ОСОБА_13 , винесено постанову про визнання вищевказаного майна, речовим доказом у кримінальному провадженні №0000035 від 11.01.2022 року.

Тобто, підтверджено, що вказане у постанові майно, має значення речового доказу, оскільки відповідає критеріям ст.98 КПК України та може бути використано як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що посилання у клопотанні про необхідність накладення арешту на майно для забезпечення збереження речових доказів, так як дане майно має значення для кримінального провадження, знаходять підтвердження.

При цьому, відповідно до вимог п.5 ч.2 ст.173 КПК України, підлягає оцінці розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

А отже, необхідно враховувати і вимоги ч.11 ст.170 КПК України щодо заборони або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Тому, колегія суддів вважає, що розглядаючи клопотання слідчого про накладення арешту на майно, у відповідності до ст.173 КПК України слідчий суддя прийшов до правильного висновку про те, що незастосування арешту може призвести до наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Однак при вирішенні питання, згідно ч.11 ст.170 КПК України, слідчим суддею встановлено заборону у тому числі, і користування та розпорядження квартирою, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальна площа (кв.м): 57,4, право власності на яке набуто 25.01.2019 та домоволодінням, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , загальна площа (кв.м): 285.9, право власності на яке набуто 29.08.2022, що на думку колегії суддів, є передчасним висновком, оскільки доказів, які підтверджують що його незастосування може призвести до негативних наслідків, суду не надано.

Зважаючи на вищевикладене, в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт на майно яке перебуває у власності ОСОБА_7 , у тому числі і на:

- квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальна площа (кв.м): 57,4, право власності на яке набуто 25.01.2019;

- домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , загальна площа (кв.м): 285.9, право власності на яке набуто 29.08.2022, дійшов вірного висновку, при цьому вважає, що необхідно лише заборонити право відчуження вказаного майна, а право користування та розпорядження слід залишити за власником.

При цьому слід зазначити, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину. Лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Також суд апеляційної інстанції звертає увагу, що Європейський суд з прав людини неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», та у справі «Кушоглу проти Болгарії»). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»). Таким чином, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргуадвоката, який діє в інтересах власника майна ОСОБА_7 - ОСОБА_8 , слід задовольнити частково, ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 01 червня 2023 року, скасувати в частині заборони користування та розпорядження:

- квартирою, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальна площа (кв.м): 57,4, право власності на яке набуто 25.01.2019;

- домоволодінням, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , загальна площа (кв.м): 285.9, право власності на яке набуто 29.08.2022, що яке перебувають у власності ОСОБА_7 , з постановленням у цій частині нової ухвали, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора в частині заборони користування та розпорядження вказаними квартирою та домоволодіння. В іншій частині ухвалу слідчого судді залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.309, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу адвоката, який діє в інтересах власника майна ОСОБА_7 - ОСОБА_8 , задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 01 червня 2023 року, якою накладено арешт на майно, в рамках кримінального провадження №0000035 від 11.01.2022 року, яке перебуває у власності ОСОБА_7 , а саме на:

- квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальна площа (кв.м): 57,4, право власності на яке набуто 25.01.2019;

- домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , (загальна площа (кв.м): 285.9, право власності на яке набуто 29.08.2022;

- легковий автомобіль марки: MERCEDES-BENZGLE 300 D, 2021 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , право власності на яке набуто 04.01.2022 із забороною відчуження, розпорядження, та користування, скасувати в частині заборони користування та розпорядження:

- квартирою, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ): 57,4, право власності на яке набуто 25.01.2019;

- домоволодінням, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , (загальна площа (кв.м): 285.9, право власності на яке набуто 29.08.2022, яке перебуває у власності ОСОБА_7 .

Постановити у цій частині нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження №0000035 від 11.01.2022 року, яке перебуває у власності ОСОБА_7 , а саме на:

- квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальна площа (кв.м): 57,4, право власності на яке набуто 25.01.2019;

- домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , загальна площа (кв.м): 285.9, право власності на яке набуто 29.08.2022, в частині заборони користування та розпорядження.

В іншій частині оскаржувану ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_________________ ________________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4