ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 530/396/22 Номер провадження 11-кп/814/2326/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2023 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового розгляду ОСОБА_5

з участю: прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника

адвоката ОСОБА_9 /в режимі відеоконференції/

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження № 0000057 від 03.05.2022 року за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 на вирок Зіньківського районного суду Полтавської області від 04 липня 2023 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Біленченківка Гадяцького району Полтавської області, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не працюючого, одруженого, інваліда 3 групи, жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначено покарання у виді штрафу 80 (вісімдесят) неоподаткованих мінімумів громадян, що становить 1360 (одна тисяча триста шістдесят вісімсот п`ятдесят) грн.

Запобіжний захід ОСОБА_8 до вступу вироку в законну силу не обрано.

Стягнуто з ОСОБА_8 , ідентифікаційний номер суду невідомий, на користь ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 500 ( пятсот) грн. 00 коп. матеріальної шкоди та 2000 (дві тисячі) грн. 00 коп. моральної шкоди.

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.

02.05.2022 року близько 11 год. 00 хв. ОСОБА_8 , знаходячись поблизу господарства за місцем проживання ОСОБА_7 в АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, в ході сварки із ОСОБА_7 , умисно завдав останньому три удари дерев`яним держаком сапи, а саме в область голови, область тулуба, та по лівій руці, в результаті чого в ОСОБА_7 утворилися тілесні ушкодження у вигляді забійної рани на голові в тім`яній області зліва, синців на лівому плечі та в поперековій області зліва, які згідно з висновком судово-медичної експертизи №64 від 04.05.2022 кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Таким чином, своїми умисними та протиправними діями, які виразилися в спричиненні умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я потерпілому, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України.

Вимоги апеляційних скарг і узагальнені доводи осіб, які їх подали.

Не погоджуючись з рішенням суду захисником в інтересах обвинуваченого подана апеляційна скарга, в якій він просить вирок суду скасувати і закрити кримінальне провадження.

В обґрунтування своїх вимог посилається істотні порушення норм процесуального права., вирок не відповідає вимогам ст.370 КПК України, доказами, що не приймалися до уваги, також зазначає, що розмір штрафу не зрозумілий.

Поміж тим, наданими органом досудового розслідування доказами у відповідному об`ємі, які досліджені місцевим судом, не доводиться поза розумним сумнівом винуватість ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, а усі сумніви, які існують в цьому кримінальному правопорушенні не тлумачаться на його користь. Також, на думку захисника, суд прийняв не справедливе та помилкове рішення про винуватість ОСОБА_8 .

Разом з тим не є перевищенням меж необхідної оборони і не має наслідком кримінальну відповідальність застосування зброї або будь-яких інших засобів чи предметів для захисту від нападу озброєної особи або нападу групи осіб, а також для відвернення протиправного насильницького вторгнення у житло чи інше приміщення, незалежно від тяжкості шкоди, яку заподіяно тому, хто посягає. і врахування положень ч.5 ст.36 КК України в цьому кримінальному провадженні має визначальне значення. Захисник вважає судом допущено помилки та суперечності, які перешкодили всебічно, неупереджено дослідити всі обставини кримінального правопорушення, оцінити кожен доказ для встановлення законного та справедливого вироку. Просить оскаржений вирок скасувати.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Обвинувачений та його захисник в судовому засіданні підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Потерпілий в судовому засіданні просив вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Прокурор в судовому засіданні вважає вирок суду першої інстанції законним та обгрунтованим.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Згідно зположеннями ч.1 ст.404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Згідно пункту 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року: «Кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

Відповідно до ст.94 КПК оцінка доказів є компетенцією суду, який ухвалив вирок і який оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а в сукупності зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголошує, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом" (див. Рішення у справі "Авшар проти Туреччини" (Avsar v. Turkey), п. 282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Також ЄСПЛ відзначав, що з метою оцінки доказів суд повинен застосовувати особливо ретельний контроль, прийняття стандарту доведення «поза розумним сумнівом», проте такий доказ може випливати із співіснування достатньо сильних і узгоджуваних висновків або неспростованих фактів(Ghedir and others v. France, п. 110).

У своєму Рішенні від 18 грудня 2008 року у справі «ЛУЦЕНКО ПРОТИ УКРАЇНИ», зокрема у п.п.42,48, ЄСПЛ зазначив, що хоча стаття 6 Конвенції гарантує право на справедливий судовий розгляд, вона не встановлює будь-яких норм стосовно допустимості доказів як таких, що передусім є питанням, яке регулюється національним законодавством (див., зокрема, рішення у справі «Шенк протиШвейцарії» (Schenk v. Switzerland), від 12 липня 1988 року, серія А, № 140, п. 46, та рішення у справі «Тейшейра деКастро протиПортугалії» (Teixeira de Castro v. Portugal), від 9 червня 1998 року, Reports 1998-IV, п. 34).

Колегія суддів перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги вважає, що суд першої інстанції безпосередньо дослідивши надані сторонами в судовому засіданні докази та оцінивши кожний з них з точки зору належності, допустимості і достовірності, а в сукупності зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов до правильного висновку про наявність у діях обвинуваченого складу інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Так, винуватість ОСОБА_8 підтверджується :

- показаннями потерпілого ОСОБА_7 про те, що ОСОБА_8 під час сварки наніс йому удари деревяним держаком сапи;

- показаннями свідка ОСОБА_10 про те, що ОСОБА_8 спочатку руковю вдарив її, а поті держаком сапи наніс удари її чоловікові ОСОБА_7 ;

- показаннями в судовому засіданні суду першої інстанції самого обвинуваченого та його дружини ОСОБА_11 про наявність конфлікту між сім`ями та факту бійкиб02 травня 2022 року.

- даними протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення, згідно якої потерпілий ОСОБА_7 зазначив, що 02.05.2022 , близько 11 години ОСОБА_8 завдав тілесні ушкодження у вигляді рубаної рани ОСОБА_7 біля господарства с.Біпки, вулиця Зарічна,19, полтавського району, Полтавської області;

- даними протоколу огляду місця події від 02.05.2022 року з якого вбачається, що місцем скоєння злочину являється присадибна земельна ділянка поблизу господарства за адресою: АДРЕСА_2 , де було виявлено дерев`яну палицю та металеву сапу з дерев`яною ручкою;

- даними висновку судово-медичної експертизи №64 від 04.05.2022 року вбачається, що ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді забійної рани на голові в тім`яній області зліва, синців на лівому плечі та в поперековій області зліва, які утворились неменше ніж від трьохразової дії тупого предмета з обмеженою контактуючою поверхнею та переважаючим довжником яким міг бути держак від сапи чи інший схожий за характером предмет, що діяв з силою достатньою для утворення даних ушкоджень і могли утворитись в строк та при обставинах на які вказує підекспертний та які викладені у постанові і кваліфікуються, як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Враховуючи локалізацію, кількість та характер виявлених у потерпілого тілесних ушкоджень вважає, що дані тілесні ушкодження в результаті одноразового падіння потерпілого на площину з висоти власного зросту як з раніше наданим прискоренням так і без такого утворитись не могли.

- даними протоколу проведення слідчого експерименту за участі потерпілого ОСОБА_7 під час якого потерпілий розповів про обставини справи та показав механізм нанесення йому тілесних ушкоджень саме ОСОБА_8

- даними висновку експерта №67 від 06.05.2022 року згідно яких покази потерпілого ОСОБА_7 відповідають об`єктивним даним висновку судово-медичної експертизи щодо способу нанесення, локалізації, характеру та механізму утворення в нього тілесних ушкоджень.

- даними протоколу проведення слідчого експерименту за участі підозрюваного ОСОБА_8 під час якого підозрюваний розповів про обставини справи та показав механізм нанесення ОСОБА_7 тілесних ушкоджень.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано поклав вищевказані докази в основу вироку, так як вони є послідовними та узгоджуються між собою, а також містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню.

Водночас, апеляційний суд критично відноситься до посилань сторони захисту в тій частині, що обвинувачений не мав умислу на завдання шкоди, а лише оборонявся від протиправних посягань на його здоров`я та життя і перевищив межі необхідної оборони.

Будь-яких даних, крім показань обвинуваченого та його дружини, яка є особою заінтересованою, про те що саме ОСОБА_12 намагався вдарити сапою ОСОБА_8 матеріали справи не містять.

Даючи аналіз показанням обвинуваченого ОСОБА_8 колегія суддів враховуючи показання самого ОСОБА_8 про те, що ОСОБА_12 намагався його вдарити сапою, а він обороняючись вирвав її з рук ОСОБА_12 , приходить до висновку, що реальна небезпека для здоров`я ОСОБА_8 закінчилась саме з моменту виривання ним сапи з рук ОСОБА_12 , а тому момент самооборони закінчився, і надалі наносячи удари ддержаком саи по голові та тулубу ОСОБА_13 .Г дії ОСОБА_8 носили умисний, ціленаправлений характер на спричинення саме тілесних ушкоджень потерпілому, а не захисту від його лій.

Як роз`яснив Пленум ВСУ в п.5 постанови №1 від 26.04.2002р. «Про судову практику у справах про необхідну оборону», щоб установити наявність або відсутність ознак перевищення меж необхідної оборони, суди повинні враховувати не лише відповідність чи невідповідність знарядь захисту і нападу, а й характер небезпеки, що загрожувала особі, яка захищалася, та обставини, що могли вплинути на реальне співвідношення сил, зокрема: місце і час нападу, його раптовість, неготовність до його відбиття, кількість нападників і тих, хто захищався, їхні фізичні дані (вік, стать, стан здоров`я) та інші обставини.

Згідно з пунктом 22 Постанови Пленуму ВСУ №2 від 07.02.2003р. «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», питання про наявність у діях особи умислу на вбивство слід вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, треба враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передували події, їх стосунки.

Суд першої інстанції дотримався вимого чинного законодавства та обґрунтовано взяв до уваги показання потерпілого, а показання обвинуваченого визнав неправдивими, при цьому у вироку зазначив, про відсутність доказів, які б свідчили про самозахист ОСОБА_8 та отримання ним тілесних ушкоджень за вказаних вище обставин.

Доказів на спростування висновків суду першої інстанції в апеляційних скаргах не наведено, і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Вирок суду першої інстанції, на думку колегії суддів, є законним, обґрунтованим та вмотивованим, а тому підстав для його скасування і закриття кримінального провадження не вбачається

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду ,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Зіньківського районного суду Полтавської області від 04 липня 2023 року щодо ОСОБА_8 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом 3-х місяців з моменту проголошення , а засудженим - у той же строк з моменту отримання копії судового рішення.

С У Д Д І:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4