Провадження 1-в/193/183/23
У Х В А Л А

іменем України

27 жовтня 2023 року Софіївський районний суд Дніпропетровської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

представника Софіївської ВК №45 ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),

засудженого ОСОБА_5 ,(в режимі відеоконференції) , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел. Софіївка Дніпропетровської області подання начальника Державної установи "Софіївська виправна колонія (№45)" ОСОБА_6 про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

В С Т А Н О В И В:

21.09.2023 на адресу Софіївського районного суду надійшло подання начальника Державної установи «Софіївська виправна колонія (№ 45)» ОСОБА_6 (надалі Софіївська ВК-45) про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 від подальшого відбування покарання. В обґрунтування подання зазначено, що засуджений за час відбуття покарання у названій виправній колонії характеризується позитивно, має п`ять заохочення, стягнень не має, тому вважає, що останній своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Представник виправної колонії ОСОБА_4 в судовому засіданні подання про умовнодострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 підтримав, вважає за необхідне його задовільнити.

Засуджений ОСОБА_5 під час судового розгляду подання адміністрації Софіївської ВК-45 підтримав та просив звільнити його від відбування покарання умовно-достроково, зазначив, що перебуваючи у місцях позбавлення волі належні висновки зробив.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заперечила проти задоволення подання, вважає, що засуджений не довів свого виправлення.

Вислухавши доводи учасників судової справи, дослідивши матеріали подання та матеріали особової справи, суд дійшов такого висновку:

Судом встановлено, що ОСОБА_5 відбуває покарання згідно вироку Малинського районного суду Житомирської області від 25.11.2020 на підставі якого його засуджено за ч. 1 ст. 296, ч. 4 ст. 70, 72 КК України до 4 років і 4 місяців позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання: 25.11.2020, кінець цього строку: 29.11.2023.

Як вбачається із матеріалів подання станом на день розгляду справи засуджений ОСОБА_5 відбув 2/3 частини строку покарання у виді позбавлення волі, невідбута частина покарання складає 1 місяць 3 дні.

Так, відповідно до вимог Кримінального кодексу України закон передбачає можливість окремій категорії засуджених повністю або частково звільнитися від подальшого відбування покарання після відбуття ними частини строку покарання.

Згідно ч.1 ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Відповідно до роз`яснень Постанови ВСУ «Про умовно дострокове звільнення» зазначено, що умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким мають надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 81 КК України, передбачають дві основні підстави, при наявності яких у засудженого виникає право на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Перша підстава - це фактичне відбуття засудженим певної частини строку покарання. Зокрема пунктом 2 частини 3 статті 81 КК України передбачено співвідношення 2/3 частини покарання, яку потрібно відбути засудженому у разі, якщо він раніше відбував покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинив умисне кримінальне правопорушення, за яке він засуджений до позбавлення волі.

Друга підстава визначена ч. 2 ст. 81 КК України, відповідно до якої умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Під «сумлінною поведінкою» слід розуміти зразкове дотримання вимог режиму, правил внутрішнього розпорядку; додержання дисципліни; виконання вказівок і розпоряджень адміністрації пенітенціарної установи; наявність заохочень та відсутності стягнень; участь у самодіяльних організаціях засуджених; товариському ставленні до інших засуджених.

Крім того, сумлінна поведінка передбачає не тільки наявність у засудженого заохочень, застосованих у порядку, визначеному законодавством, а і те, що він подає позитивний приклад для поведінки інших засуджених.

Під «сумлінним ставленням до праці» слід розуміти добропорядне, відповідальне та чесне ставлення до покладених на особу трудових обов`язків; працьовитість, додержання правил трудового розпорядку, вимог трудового законодавства, правил охорони праці та техніки безпеки; бережливе використання певного обладнання, інструментів, матеріалів тощо.

При визначенні сумлінності в поведінці засудженого та його ставленні до праці мають значення не окремі вчинки, а стабільна, постійна лінія поведінки та спосіб життя засудженого. Відомості про це повинні отримуватися з матеріалів, що характеризують поведінку засудженого, не лише за період, що безпосередньо передує поданню його до умовно-дострокового звільнення, а за весь час відбування ним покарання або, принаймні, за значний період цього терміну.

Згідно характеристики, затвердженої 13.09.2023 начальником Софіївської ВК-45, видно, що ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі перебуває з 31.07.2019. Спочатку він перебував у ДУ «Криворізька установа виконання покарання №3», де характеризувався негативно. За порушення режиму утримання мав одне стягнення, заохочень не мав.

З 07.07.2020 продовжив відбувати міру покарання у ДУ «Софіївська виправна колонія (№45)». Де за час відбування покарання у вказаній установі характеризується позитивно, встановлених вимог режиму утримання дотримувався сумлінно. Приймає активну участь у проведенні робіт з благоустрою установи за, що п`ять разів був заохочений правами начальника установи. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, підтримує рівні стосунки з іншими засудженими. Завжди адекватно реагує на критику на свою адресу. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. За станом здоров`я є працездатним, виконує роботи із самообслуговування та благоустрою установи. Має достатній рівень необхідних навичок для їх виконання, ставиться з розумною ініціативою. Дбайливо ставиться до майна установи та предметів, під час виконання ним дорученої роботи, використовує їх тільки за призначенням. Приймає участь у реалізації програм диференційного виховного впливу «Правова просвіта» та «Підготовка до звільнення». Має соціально корисні зв`язки з батьком та сестрою. За вироком суду має позов на суму 79773,26 грн, але виконавчі листи до установи не надходили, в добровільному порядку позов не був відшкодований.

Між тим, суд, дослідивши оцінку ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення, який визначений адміністрацією виправної колонії як середній, після аналізу відомостей про особу засудженого, яка також міститься в особовій справі, його поведінку у сукупності фактичних обставин відбування ним покарання не може беззаперечно вважати, що засуджений має стабільну та постійну позитивну поведінку, та вважає, що процес виправлення засудженого не досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим покарання у виді позбавлення волі перестає бути доцільним і до нього може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.

Судом встановлено, що засуджений був вісім разів судимий загалом за тяжкі злочини проти власності та до нього тричі застосовувались умовно-дострокове звільнення, крім того по одному разу до нього застосовувались положення ст. 82 КК України (заміна позбавлення волі на більш м`яке покарання обмеження волі) та звільнення від відбування покарання випробуванням (ст. 75 КК України).

Засуджений ОСОБА_5 всі вісім разів засуджувався до покарання у виді позбавлення волі, покарання відбував реально, проте знову вчиняв новий злочин, а отже є достатні підстави вважати, що відбуте ним покарання не досягло мети, визначеної ст. 50 КК України.

Вивчаючи поведінку ОСОБА_5 під час відбуття покарання, суд не вбачає суттєвої позитивної динаміки у виправленні засудженого, оскільки на час розгляду цього клопотання засуджений хоч і отримував більше заохочень, однак ОСОБА_5 який є працездатною особою, не залучався у виправній колонії до оплачуваної праці, враховуючи, що за вироком суду має невідшкодовані цивільні позови у загальному розмірі 79773,26 грн., які він за весь час відбуття покарання навіть не намавгся будь-яким чином та у будь-який спосіб його відшкодувати.

Слід наголосити, що засуджений рік тому також звертався до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення, за результатом розгляду якого у його задоволенні було відмовлено, проте за спливом року засуджений не спрямував жодного платежу в рахунок відшкодування збитків завданим ним під час вчинення злочинів, а лише чекав спливу часу, що надасть можливість для повторного звернення з аналогічним клопотанням.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання і заміна не відбутої частини покарання більш м`яким мають надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 Кримінального кодексу України.

Виходячи з указаної мети, а також принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання, воно має вирішуватись з врахуванням характеру вчинених дій, їх небезпечності та даних про особу засудженого.

Тому, на думку суду, наявність лише вищевказаних, формально позитивних характеристик засудженого ОСОБА_5 , не є переконливими та достатніми підставами для його умовно-дострокового звільнення, зважаючи на обставини та характер вчиненого ним правопорушення. Крім того, суму шкоди, завданою злочином, за цивільним позовом.

Враховуючи викладене, суд вважає, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання в цьому випадку нівелює мету кримінального покарання, оскільки таке звільнення жодним чином не слугуватиме запобіганню вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженим, як це передбачено ч. 2 ст. 50 КК України.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що ОСОБА_5 хоча й відбув необхідні 2/3 частини покарання, однак своєю поведінкою та ставленням до праці не довів свого виправлення, а тому у задоволенні подання начальника Софіївської ВК-45 про умовно-дострокове звільнення засудженого слід відмовити.

Керуючись ст. 81 КК України, ч. 2 ст. 376, ст. 537, 539 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Подання начальника Державної установи "Софіївська виправна колонія (№45)" ОСОБА_6 про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - залишити без задоволення.

На ухвалу суду протягом семи днів з дня її оголошення прокурор, захисник можуть подати апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду через Софіївський районний суд Дніпропетровської області, а засуджений, який перебуває у місцях позбавлення волі, у той же строк і порядок, але з дня отримання повного тексту цієї ухвали.

У зв`язку з неявкою усіх учасників судового провадження, фіксація оголошення повного тексту цієї ухвали 31.10.2023 звукозаписувальними технічними пристроями не здійснювалася.

Суддя ОСОБА_1