Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Справа № 279/7074/23
Провадження № 1-кп/279/725/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.11.2023 року Коростенський міськрайонний суд

Житомирської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

з секретарем ОСОБА_2

за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Коростені кримінальне провадження №0000782 від 03.10.2023 року по обвинуваченню

ОСОБА_5 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Пугачівка,

Коростенського району, Житомирської області,

громадянин України, не працюючий, не

одружений, на утриманні осіб не має, з середньою

освітою, в силу ст.89 КК України раніше не

судимий, зареєстрованого за адресою:

АДРЕСА_1 , фактично

проживаючого за адресою:

АДРЕСА_2 , -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_5 27.09.2023 року близько 23 год. 30 хв., діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, маючи умисел направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, та він залишається непоміченим для сторонніх осіб, всупереч волі законного володільця майна, за відсутності визначених законом підстав, з порушенням встановленого законом порядку, таємно проник на територію домоволодіння ОСОБА_4 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , достовірно знаючи про те, що на території домогосподарства зберігається транспортний засіб, а саме мопед, який приводиться в рух за допомогою двигуна.

Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, знаходячись на території вищевказаного домогосподарства, під дерев`яним навісом виявив мопед марки «GEELY», модель «JL50QT» ідентифікаційний номер рами « НОМЕР_1 », 2007 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , який приводиться в рух за допомогою двигуна, що належить ОСОБА_4 , вартістю 4 721,00 грн., яким незаконно заволодів.

Незаконно заволодівши мопедом марки «GEELY», ОСОБА_5 шляхом штовхання транспортного засобу, за допомогою своєї фізичної сили, перемістив мопед за межі території вищевказаного домогосподарства, а в подальшому закотив до місця проживання своєї бабусі ОСОБА_6 , яка проживає по АДРЕСА_4 , де залишив його в приміщенні сараю розташованого на території домогосподарства для тимчасового зберігання та переміщення в подальшому до місця свого проживання, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , чим здійснив незаконне заволодіння транспортним засобом та завдав матеріальної шкоди потерпілій ОСОБА_4 на вище вказану суму.

Своїми умисними діями, які виразились у незаконному заволодінні транспортним засобом, поєднаними із проникненням у інше сховище, ОСОБА_5 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 289 КК України.

Відповідно до ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи ОСОБА_5 , якому висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Обвинувачений ОСОБА_5 , в судовому засіданні не оспорюючи час, місце, спосіб, мотив і мету, свою вину по обвинуваченню за кримінальним правопорушенням передбаченим ч.2 ст.289 КК України визнав повністю та згідно ст.63 Конституції України відмовився давати показання. При цьому, обвинувачений ОСОБА_5 підтвердив зазначені в обвинувальному акті фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, пояснив, що дійсно в указаний в обвинувальному акті день та час проник у домоволодіння потерпілої та незаконно заволодів мопедом, зазначив, що він щиро розкаюється у вчиненому.

Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні показала, що будь яких претензій до обвинуваченого не має, просила суд призначити не суворе покарання ОСОБА_5 ..

Враховуючи те, що обвинувачений повністю визнав себе винним у вчиненні вказаного кримінального правопорушення та на підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позиції немає, а також їм зрозуміло, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Відповідно до цих вимог закону суд обмежив дослідження доказів опитуванням обвинуваченого, допитом потерпілої та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого. Інші докази судом не досліджувалися.

Оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що в судовому засіданні вина обвинуваченого у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України доведена повністю та кваліфікація його дій за ч.2 ст.289 КК України правильна, оскільки своїми умисними діями, які виразились у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчинене з проникненням у інше сховище вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.289 КК України.

Відповідно до вимог ст.65 КК України та п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 "Про практику призначення судами кримінального покарання", суд, призначає покарання, яке є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення та попередження скоєння нових злочинів, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , відповідно до ст.66 КК України, є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до вимог ст.65 КК України щодо законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 року №7 (із змінами) «Про практику застосування судами кримінального покарання», суди повинні призначати покарання менш суворе - особам, які щиро розкаялись у вчиненому. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно ст.12 КК України вчинений ОСОБА_5 злочин передбачений ч.2 ст. 289 КК України є тяжким злочином.

Згідно ч.2 ст.50 цього Кодексу покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених. Так у справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд сказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

З урахуванням викладеного, суд призначає покарання відповідно до санкції частини статті, яка передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення у виді позбавлення волі без конфіскації майна.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, суд враховує, що ОСОБА_5 на спеціалізованих обліках не перебуває, офіційно не працевлаштований, на утриманні осіб не має, відповідно до ст.89 КК України не судимий, беручи до уваги позицію потерпілої, те, що останя на суворому покаранні не наполягала, добровільне відшкодування завданої шкоди, а також щире каяття обвинуваченого у вчиненому, його відношення до скоєного злочину, те, що обвинувачений дає критичну оцінку своїм діям, навіть попри скоєння тяжкого стосовно ст.12 КК України злочину, суд вважає, що виправити ОСОБА_5 і запобігти скоєнню ним нових злочинів можливо без ізоляції його від суспільства, призначивши покарання у виді позбавлення волі без конфіскації майна зі звільненням від нього на підставі ст.75 КК України, якщо протягом встановленого цим вироком іспитового строку він, ОСОБА_5 не скоїть нових злочинів та виконає обов`язки передбачені ст.76 КК України.

У відповідності до ст.76 КК України суд покладає на обвинуваченого ОСОБА_5 певні обов`язки, як на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням. Призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Саме таке покарання на думку суду буде достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

На переконання суду, іспитовий строк буде дисциплінувати засудженого, привчати до додержання законів, оскільки він не виправданий, а проходить випробування, від результатів якого залежить подальша його доля - звільнення від відбування призначеної міри покарання або реальне відбуття покарання, що сприятиме формуванню у нього звички законослухняної поведінки і небажання в майбутньому повторювати дії, які мають наслідком встановлення зазначених обмежень. У кримінальному провадженні цивільний позов не заявлено.

До обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід не застосовувася.

Підстав для застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу судом не вбачається.

Відповідно до ст.124 КПК України документально підтверджені процесуальні витрати по кримінальному провадженню підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави, арешт на майно відповідно до ч.4 ст.174 КПК України підлягає скасуванню.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.349, 368, 370, 373, 374 КПК України,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати виннуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років без конфіскації майна.

Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням строком 2 (два) роки.

Відповідно до п.1,2 ч.1 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 : 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави 3824,00 грн. витрат на залучення експертів для проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи №СЕ-19/106-23/13140- АВ від 11.10.2023 та судової трасологічної експертизи №СЕ-19/106-23/13126-ТР від 12.10.2023.

До набрання вироком законної сили до ОСОБА_5 запобіжний захід не застосовувати.

Арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 11.10.2023 року - скасувати.

Речові докази у провадженні, а саме:

- мопед марки «GEELY», модель «JL50QT» ідентифікаційний номер рами « НОМЕР_1 », 2007 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , який переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_4 , залишити у власності ОСОБА_4 ;

- чоловічі кросівки, які передані на відповідальне зберігання ОСОБА_5 - залишити у власності ОСОБА_5 ;

- оптичний диск для лазерних систем зчитування інформації DVD-R з відеозаписом проведеного слідчого експерименту за участю ОСОБА_5 , який зберігається при матеріалах кримінального провадження - залишити в матеріалах кримінального провадження.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Коростенський міськрайонний суд Житомирської області протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.3 ст. 394 КПК України.

Згідно ч.2 ст.394 КПК України вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1

Копія згідно з оригіналом: