Єдиний унікальний номер справи 333/1993/23
Номер провадження 1-кс/333/270/24
УХВАЛА

іменем України

про арешт майна

10 січня 2024 року місто Запоріжжя

Слідчий суддя Комунарського районного суду міста Запоріжжя ОСОБА_1
за участю:секретаря судового засідання прокурора слідчогоОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

розглянувши у судовому засіданні клопотання старшого слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у місті Мелітополі та місті Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі майора Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 , погоджене прокурором відділу Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна по кримінальному провадженню № 0000103, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28 липня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України,

ВСТАНОВИВ:

09 січня 2024 року слідчий другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, ОСОБА_5 , за погодженням з прокурором відділу Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна.

В обґрунтування клопотання зазначив, що досудовим розслідуванням встановлено, що згідно з наказом Головного управління Національної поліції в Запорізькій області № 20 о/с від 12.01.2021 старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 призначено на посаду інспектора сектору реагування патрульної поліції відділу поліції № 1 Мелітопольського районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», правоохоронні органи - це органи прокуратури, Національної поліції, служби безпеки, Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, Національне антикорупційне бюро України, органи охорони державного кордону, Бюро економічної безпеки України, органи і установи виконання покарань, слідчі ізолятори, органи державного фінансового контролю, рибоохорони, державної лісової охорони, інші органи, які здійснюють правозастосовні або правоохоронні функції.

Наказом № 542 о/с від 23.05.2022 на підставі п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» ОСОБА_6 звільнено зі служби в поліції.

Таким чином, ОСОБА_6 до 23.05.2022 являвся службовою особою - працівником правоохоронного органу.

Згідно зі ст. 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський зобов`язаний:

1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;

2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва;

3) поважати і не порушувати прав і свобод людини;

4) надавати невідкладну, зокрема до медичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я;

5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків;

6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Поліцейський на всій території України незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу доби в разі звернення до нього будь-якої особи із заявою чи повідомленням про події, що загрожують особистій чи публічній безпеці, або в разі безпосереднього виявлення таких подій зобов`язаний вжити необхідних заходів з метою рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, і повідомити про це найближчий орган поліції.

Відповідно до ст. 64 Закону України «Про Національну поліцію» ОСОБА_6 присягнув на вірність Українському народові та зобов`язався, усвідомлюючи свою високу відповідальність, вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки.

Водночас, ОСОБА_6 складеної ним присяги не дотримався та в умовах, коли Український народ героїчно протистоїть російському агресору, у порушення вимог ст. 1, 2, 17 Конституції України, ст.ст. 2, 64 Закону України «Про Національну поліцію», зрадив українській державі та всьому Українському народові, вчинивши злочин проти основ національної безпеки України за наступних обставин.

Так, 24.08.1991 Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки схвалено «Акт проголошення незалежності України», яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави - України. У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16.07.1990 вказано, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах. Відповідно до розділу V Декларації, територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди.

Положеннями статей 1 та 2 Основного Закону України - Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою, унітарною державою, суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

Відповідно до ч. 1 ст. 17, ч. 1 ст. 65 Конституції України захист незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України є справою всього Українського народу та обов`язком громадян України, а на території України забороняється створення і функціонування будь-яких збройних формувань, не передбачених законом.

Статтями 132, 133 Конституції України визначено, що територіальний устрій України ґрунтується на засадах єдності та цілісності державної території, поєднання централізації і децентралізації у здійсненні державної влади, збалансованості і соціально-економічного розвитку регіонів, з урахуванням їх історичних, економічних, екологічних, географічних і демографічних особливостей, етнічних і культурних традицій. До системи адміністративно-територіального устрою України входить АР Крим, області, зокрема, Запорізька область, а також райони, міста, райони у містах, селища і села.

Згідно з вимогами ст.ст. 72, 73 Конституції України питання про зміну території України вирішуються виключно всеукраїнським референдумом, який призначається Верховною Радою України або Президентом України відповідно до їхніх повноважень, встановлених Конституцією, та проголошується за народною ініціативою на вимогу не менш як трьох мільйонів громадян України, які мають право голосу, за умови, що підписи щодо призначення референдуму зібрано не менш як у двох третинах областей і не менш як по сто тисяч підписів у кожній області.

Всупереч нормам міжнародного гуманітарного права президент російської федерації (далі - рф) ОСОБА_7 , а також інші невстановлені на цей час досудовим розслідуванням представники влади рф, діючи всупереч вимогам п.п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (ХХV) від 21.12.1965 № 2131 (ХХ), від 14.12.1974 № 3314 (ХХІХ), спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, а саме віддали наказ на вторгнення підрозділів збройних сил рф на територію України.

Так, 24.02.2022, на виконання вищевказаного наказу, військовослужбовці збройних сил рф, шляхом збройної агресії, з погрозою застосування зброї та її фактичним застосуванням, незаконно вторглись на територію Україну через державні кордони України в Автономній республіці Крим, Донецькій, Луганській, Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях та здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, та здійснили часткову окупацію території України, чим вчинили дії з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується по теперішній час та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.

Згідно з указом президента Володимира Зеленського № 64/2022 від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб

В подальшому, відповідними указами президента ОСОБА_8 , правовий режим воєнного стану на всій території України продовжувався і діє до теперішнього часу.

Згідно з вимогами ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Після початку агресивної війни проти України з використанням підпорядкованих підрозділів і військовослужбовців збройних сил рф було тимчасово взято під контроль Мелітопольський район та частину інших населених пунктів на території Запорізької області з державними органами, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями, іншими об`єктами, які на даний час контролюються та утримуються російськими військами.

З метою встановлення і зміцнення окупаційної влади та недопущення контролю Української влади на територіях населених пунктів Запорізької області, які на даний час контролюються та утримуються російськими військами, представниками рф з числа своїх громадян та місцевого населення Запорізької області були сформовані підрозділи силового блоку, які виконують функції правоохоронних органів, тим самим вчиняють діяння на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України.

У свою чергу, ОСОБА_6 будучи громадянином України, перебуваючи на посаді інспектора сектору реагування патрульної поліції відділу поліції № 1 Мелітопольського районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області, маючи достатній рівень освіти, спеціальних знань і життєвого досвіду для розуміння факту захоплення та подальшого утримання рф території смт. Якимівки, Мелітопольського району, Запорізької області та інших населених пунктів Запорізької області, усвідомлюючи проведення активної підривної діяльності проти України представниками спецслужб, правоохоронних та інших органів державної влади рф, бажаючи допомогти окупаційній адміністрації рф та зробити свій особистий внесок для утворення та функціонування на території Запорізької області та, зокрема, смт. Якимівки, Мелітопольського району системи органів державної влади рф, у тому числі правоохоронної, з метою становлення і зміцнення окупаційної влади та недопущення контролю Української влади, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, якою передбачено обов`язок громадян України щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, в період часу з 08 квітня 2022 року до 28 квітня 2022 року (більш точного часу в ході проведення досудового розслідування встановити не виявилось за можливе) і до теперішнього часу, в період проведення військових дій на території Запорізької області, використовуючи теоретичні знання і практичні навики, отримані в Україні, перейшов на бік ворога, надавши добровільну згоду на співпрацю з окупаційною владою рф, після чого виконував вказівки і розпорядження керівників окупаційної адміністрації рф, здійснював «патрулювання» на території Якимівської селищної територіальної громади Мелітопольського району Запорізької області, розшукував та доставляв до незаконно створеного «правоохоронного органу» осіб, які не підтримували та чинили спротив незаконній владі, усвідомлюючи, що в період збройного конфлікту, в умовах воєнного стану, вказане шкодить суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України.

Так, ОСОБА_6 з власної ініціативи добровільно розпочав «службу» в підпорядкуванні окупаційної адміністрації рф, а саме у незаконно створеному органі «народній міліції смт. Якимівки», а в подальшому у незаконно створеному «правоохоронному органі» так званому «Отделе полиции № 3 (дислокации пгт. Акимовка) УВД по г. Мелитополю и Мелитопольскому району ГУВД в Запорожской области», завдаючи шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України.

Таким чином, ОСОБА_6 вчинив перехід на бік ворога в період збройного конфлікту, в умовах воєнного стану, тобто державну зраду та почав проходи службу в незаконно створеному окупаційною владою «правоохоронному органі».

Таким чином, ОСОБА_6 підозрюється у державній зраді, а саме у діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України шляхом переходу на бік ворога в період збройного конфлікту в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

За даним фактом 29.04.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості за № 0000026 за ч. 2 ст. 111 КК України.

18.05.2022 постановою прокурора вказане кримінальне провадження об`єднано з кримінальним провадженням № 0000013 від 16.04.2022 за ч. 2 ст. 111 КК України, об`єднаному кримінальному провадженню присвоєно єдиний номер № 0000013 та змінено правову кваліфікацію в об`єднаному кримінальному провадженні на ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 111 КК України.

08.06.2022, встановивши відсутність ознаки вчинення злочину за попередньою змовою, тобто злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 111 КК України, постановою слідчого кваліфікацію кримінального правопорушення змінено на ч. 2 ст. 111 КК України.

09 червня 2022 року складено повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Складене 09.06.2022 повідомлення про підозру ОСОБА_6 та повістки про виклик останнього на 15 червня 2022 року, 16 червня 2022 року та 17 червня 2022 року до Запорізької обласної прокуратури (м. Запоріжжя, вул. Матросова, 29а) були опубліковані 11 червня 2022 року в газеті «Урядовий кур`єр», яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора, таким чином відповідно до вимог ст.ст. 111, 135, 136, 278 КПК України було вжито заходів для вручення ОСОБА_6 повідомлення про підозру.

15 червня 2022 року, 16 червня 2022 року та 17 червня 2022 року ОСОБА_6 за викликом до Запорізької обласної прокуратури не з`явився, про причини неявки не повідомив.

29 червня 2022 року постановою слідчого у кримінальному провадженні № 0000013 від 16.04.2022 підозрюваного ОСОБА_6 оголошено в розшук.

28 липня 2022 року постановою прокурора матеріали кримінального провадження № 0000013 від 16.04.2022 відносно підозрюваного ОСОБА_6 виділено в окреме кримінальне провадження під № 0000103.

28 липня 2022 року досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000103 зупинено на підставі п. 2 ч. 1 ст. 280 КПК України.

05 січня 2024 року, у зв`язку з необхідністю проведення у кримінальному провадженні слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій, досудове розслідування у кримінальному провадженні відновлено.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами:

- повідомленням про кримінальне правопорушення вчинене ОСОБА_6 ;

- протоколами допитів свідків;

- матеріалами виконаних оперативним підрозділом доручень слідчого;

- матеріалами проведених негласних слідчих (розшукових) дій;

- іншими матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності.

Відповідно до санкції ч. 2 ст. 111 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічне позбавлення волі, з конфіскацію майна.

Відповідно до інформації із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що підозрюваному ОСОБА_6 , на праві спільної часткової власності, належить житлового будинку, об`єкту житлової нерухомості загальною площею 174,5 кв.м., житлова площа 108,4 кв.м. (опис: житловий будинок; сара1, загальною площею 32,7 кв.м; огорожа; вбиральня; водогін; водогін), за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, в ході досудового розслідування у кримінальному провадженні, з метою забезпечення кримінального провадження в частині можливої конфіскації майна підозрюваного, виникла необхідність у накладенні арешту на вказане вище майно, яке на праві власності належить підозрюваному ОСОБА_6 .

В судовому засіданні прокурор та слідчий, кожен окремо, клопотання підтримали з викладених у ньому підстав та просили його задовольнити.

Вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, вислухавши думку слідчого, прокурора, надходжу до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України, захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).

З матеріалів клопотання вбачається, що першим слідчим відділом (з дислокацією у місті Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі,здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000103 від 28 липня 2022 року за підозрою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

18.05.2022 постановою прокурора вказане кримінальне провадження об`єднано з кримінальним провадженням № 0000013 від 16.04.2022 за ч. 2 ст. 111 КК України, об`єднаному кримінальному провадженню присвоєно єдиний номер № 0000013 та змінено правову кваліфікацію в об`єднаному кримінальному провадженні на ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 111 КК України.

08.06.2022, встановивши відсутність ознаки вчинення злочину за попередньою змовою, тобто злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 111 КК України, постановою слідчого кваліфікацію кримінального правопорушення змінено на ч. 2 ст. 111 КК України.

09 червня 2022 року складено повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Складене 09.06.2022 повідомлення про підозру ОСОБА_6 та повістки про виклик останнього на 15 червня 2022 року, 16 червня 2022 року та 17 червня 2022 року до Запорізької обласної прокуратури (м. Запоріжжя, вул. Матросова, 29а) були опубліковані 11 червня 2022 року в газеті «Урядовий кур`єр», яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора, таким чином відповідно до вимог ст.ст. 111, 135, 136, 278 КПК України було вжито заходів для вручення ОСОБА_6 повідомлення про підозру.

15 червня 2022 року, 16 червня 2022 року та 17 червня 2022 року ОСОБА_6 за викликом до Запорізької обласної прокуратури не з`явився, про причини неявки не повідомив.

29 червня 2022 року постановою слідчого у кримінальному провадженні № 0000013 від 16.04.2022 підозрюваного ОСОБА_6 оголошено в розшук.

28 липня 2022 року постановою прокурора матеріали кримінального провадження № 0000013 від 16.04.2022 відносно підозрюваного ОСОБА_6 виділено в окреме кримінальне провадження під № 0000103.

28 липня 2022 року досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000103 зупинено на підставі п. 2 ч. 1 ст. 280 КПК України.

05 січня 2024 року, у зв`язку з необхідністю проведення у кримінальному провадженні слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій, досудове розслідування у кримінальному провадженні відновлено.

Підозрюваний, відповідно до вручених повісток, станом на теперішній час, безпідставно не з`явився до органу досудового розслідування та про причини неявки не повідомив. Встановлено, що на даний час підозрюваний перебуває на території смт Якимівки, Мелітопольського району, Запорізької області на якій на теперішній час не здійснюється діяльність державних органів, органів місцевого самоврядування України. Зазначені обставини свідчать про умисне ухилення підозрюваною від виконання своїх процесуальних обов`язків, передбачених кримінальним процесуальним законодавством України, а також переховування від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Підставами підозрювати ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами:

- повідомленням про кримінальне правопорушення вчинене ОСОБА_6 ;

- протоколами допитів свідків;

- матеріалами виконаних оперативним підрозділом доручень слідчого;

- матеріалами проведених негласних слідчих (розшукових) дій;

- іншими матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності.

Встановлено, що відповідно до інформації із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що підозрюваному ОСОБА_6 , на праві спільної часткової власності, належить житлового будинку, об`єкту житлової нерухомості загальною площею 174,5 кв.м., житлова площа 108,4 кв.м. (опис: житловий будинок; сара1, загальною площею 32,7 кв.м; огорожа; вбиральня; водогін; водогін), за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, з аналізу матеріалів кримінального провадження, норм чинного законодавства, слід дійти висновку, що існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що майно ОСОБА_6 , на яке слід накласти арешт, а саме:

- житлового будинку, об`єкту житлової нерухомості загальною площею 174,5 кв.м., житлова площа 108,4 кв.м. (опис: житловий будинок; сара1, загальною площею 32,7 кв.м; огорожа; вбиральня; водогін; водогін), за адресою: АДРЕСА_1 .,

підлягає конфіскації, як виду покарання за вчинення ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України та відповідно положень ст. 170 КПК України майно ОСОБА_6 необхідно арештувати з метою забезпечення конфіскації майна, як виду покарання.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Підстави для накладення арешту на майно з іншою метою, окрім тих, що закріплені в ч. 2 ст. 170 КПК України, чинний кримінальний процесуальний кодекс України не передбачає.

Аналіз вище зазначених норм закону вказує, що у разі розгляду клопотання слідчого або прокурора про арешт майна, слідчий суддя повинен перевірити доводи поданого клопотання щодо наявності підстав для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження у відповідності до мети, яку зазначає слідчий чи прокурор у своєму клопотанні.

При цьому, визначення мети арешту, яка передбачена ч. 2 ст. 170 КПК України, та обґрунтування її наявності, є обов`язковою.

Частиною 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно положенням до ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Санкцією ч. 2 ст. 111 КК України, передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічним позбавлення волі з конфіскацією майна.

Таким чином, є передбачені кримінальним процесуальним законом підстави для накладення арешту на майно підозрюваного ОСОБА_6 , з метою забезпечення можливої конфіскації майна.

Слідчий суддя, враховуючи вище викладені обставини, приходить до висновку про задоволення клопотання, оскільки застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна є співрозмірним завданням кримінального провадження, спрямоване на досягнення цілей розслідуваного кримінального провадження.

При цьому, слідчий суддя зауважує, що на даній стадії кримінального провадження під час розгляду клопотання про накладення арешту на майно, не входить до повноважень слідчого судді та слідчий суддя не наділений компетенцією, перевіряти обставини вчинення кримінального правопорушення та причетність осіб до злочину, з`ясовувати та перевіряти обставини вчинення злочину, досліджувати докази на підтвердження чи спростування обставин вчинення злочину, перевіряти фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя враховує та перевіряє коло питань, визначених ч. 2 ст. 170 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 175, 309, 372, 392 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у місті Мелітополі та місті Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі майора Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 , погоджене прокурором відділу Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна по кримінальному провадженню № 0000103, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28 липня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України- задовольнити.

Накласти арешт шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування майном, яке належить на праві спільної часткової власності підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на житлового будинку, об`єкту житлової нерухомості загальною площею 174,5 кв.м., житлова площа 108,4 кв.м. (опис: житловий будинок; сара1, загальною площею 32,7 кв.м; огорожа; вбиральня; водогін; водогін), за адресою: АДРЕСА_1 .

Роз`яснити, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали складено та проголошено о 15 годині 00 хвилині 10 січня 2024 року.

Слідчий суддя Комунарського районного суду

міста Запоріжжя ОСОБА_1