ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2023 року

м. Київ

справа № 758/4825/23 (11-сс/824/3272/2023)

провадження № 51 - 3787 км 23

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за касаційною скаргою прокурора на ухвалу судді Київського апеляційного суду від 15 травня 2023 року про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 03 травня 2023 року у кримінальному провадженні № 0000600.

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

У провадженні слідчого відділу Подільського УП ГУНП у м. Києві перебуває кримінальне провадження № 0000600 від 17 лютого 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України (далі - КК).

11 липня 2022 року слідчий суддя Подільського районного суду м. Києва задовольнив клопотання слідчого СВ Подільського УП ГУНП у м. Києві про арешт майна у вказаному кримінальному провадженні та з метою збереження речових доказів наклав арешт на об`єкти нерухомості, що належать на праві власності ТОВ «Кілментон».

03 травня 2023 року слідчий суддя Подільського районного суду м. Києва задовольнив клопотання представника ТОВ «Регіональні ресурси» ОСОБА_6 та передав вказане в ухвалі слідчого судді від 11 липня 2022 року арештоване майно на відповідальне зберігання ТОВ «Регіональні ресурси», поклавши обов`язок забезпечити зберігання нерухомого майна до скасування його арешту у встановленому КПК порядку.

Не погоджуючись із ухвалою слідчого судді від 03 травня 2023 року, прокурор подав апеляційну скаргу.

15 травня 2023 року суддя Київського апеляційного суду відмовив у відкритті провадження за апеляційною скаргою прокурора на вказану ухвалу з тих підстав, що ухвала слідчого судді про передачу на відповідальне зберігання арештованого майна апеляційному оскарженню не підлягає.

Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі прокурор, не погоджуючись із ухвалою судді суду апеляційної інстанції через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить її скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Свої вимоги він мотивує тим, що слідчий суддя при вирішенні клопотання про передачу спірного майна мав застосувати загальні засади, передбачені КПК України (далі - КПК), й не мав законних підстав приймати рішення про передачу арештованого майна на відповідальне зберігання ТОВ «Регіональні ресурси», натомість, задовольнивши клопотання представника цього Товариства, фактично вийшов за межі своєї компетенції. Суд апеляційної інстанції безпідставно відмовив у відкритті апеляційного провадження за його апеляційною скаргою, оскільки постановлена слідчим суддею ухвала не передбачена КПК, а відтак може бути оскаржена в суді апеляційної інстанції.

У доповненнях до касаційної скарги прокурор зазначає про те, що слідчий суддя розглянув клопотання представника ТОВ «Регіональні ресурси» - адвоката ОСОБА_6 , який не був уповноважений діяти в інтересах цього Товариства.

Від директора ТОВ «Регіональні ресурси» ОСОБА_7 та адвоката ОСОБА_8 надійшли заперечення, в яких вони просять відмовити в задоволенні касаційної скарги прокурора та не приймати доповнення до касаційної скарги до розгляду.

Від адвоката ОСОБА_9 , який діє в інтересах ТОВ «Укрбуддевелопмент», надійшли заперечення, в яких він просить задовольнити касаційну скаргу прокурора.

Позиції учасників судового провадження

Прокурор частково підтримав доводи касаційної скарги, просив скасувати ухвалу судді апеляційного суду.

Мотиви Суду

За змістом ч. 2 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Положенням ч. 1 ст. 438 КПК визначено, що підставою для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, тобто таке порушення, яке згідно з вимогами ч. 1 ст. 412 цього Кодексу перешкодило чи могло перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Доводи касаційної скарги прокурора про те, що суд апеляційної інстанції безпідставно відмовив у відкритті апеляційного провадження за його апеляційною скаргою, колегія суддів касаційного суду вважає слушними з огляду на таке.

Відповідно до п. 8 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Особливостями права на апеляційний перегляд судового рішення є те, що це право не є абсолютним, оскільки може бути обмежене відповідно до законодавства шляхом визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію, або чіткого визначення випадків, за яких таке право виникає.

Законність та обґрунтованість рішень слідчого судді, прийнятих на досудовому розслідуванні, може бути забезпечена можливістю їх оскарження в апеляційному порядку. Тому передбачене главою 26 КПК право на оскарження ухвал слідчого судді під час досудового розслідування є важливою гарантією забезпечення захисту прав і законних інтересів учасників кримінального провадження та процесуальним інструментом виправлення судової помилки на цьому етапі кримінального провадження.

Перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування в апеляційному порядку, викладено в частинах першій та другій статті 309 КПК.

Це ухвали, які стосуються обмеження свободи та особистої недоторканності, арешту майна, тимчасового доступу до певних речей і документів, відсторонення від посади, а також ухвали про відмову у здійсненні спеціального досудового розслідування, про відмову в задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, повернення скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора або відмову у відкритті провадження по ній.

Інші ухвали слідчого судді оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді (ч. 3 ст. 309 КПК).

В оскаржуваній ухвалі суддя апеляційного суду, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою прокурора на зазначену ухвалу слідчого судді, послався на положення ч. 4 ст. 399 КПК, залишивши поза увагою ту обставину, що вони стосуються відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою на судові рішення, які прямо визначені у статтях КПК, тобто на такі рішення, які слідчий суддя має право ухвалювати згідно із законом.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові від 12 жовтня 2017 року (справа 757/49263/15-к), у разі, якщо слідчий суддя прийняв рішення, яке не передбачене КПК, бо не узгоджується з положеннями ст. 304 КПК щодо його повноважень, суду апеляційної інстанції при вирішенні питань про відкриття апеляційного провадження належить виходити з приписів ст. 9 КПК.

Ця норма кримінального процесуального закону розкриває принцип законності кримінального провадження та в ч. 6 установлює, що, коли положення КПК не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Однією з таких засад є забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності (п. 17 ч. 1 ст. 7 КПК), а її зміст розкрито у ст. 24 КПК, згідно з ч. 1 якої кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дії чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК.

У цьому кримінальному провадженні Верховний Суд України сформулював висновок щодо застосування норми права, відповідно до якого у разі постановлення слідчим суддею ухвали, що не передбачена кримінальними процесуальними нормами, до яких відсилають положення ч. 3 ст. 309 КПК, суд апеляційної інстанції не вправі відмовити у перевірці її законності, посилаючись на приписи ч. 4 ст. 399 КПК.

Аналогічні правові позиції викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року (справи 237/1459/17, 243/6674/17-к)

Як убачається з матеріалів провадження, у слідчому відділі Подільського УП ГУНП у м. Києві перебуває кримінальне провадження № 0000600 від 17 лютого 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК.

Слідчий суддя Подільського районного суду м. Києва ухвалою від 11 липня 2022 року в межах даного кримінального провадження наклав арешт на об`єкти нерухомості, що належать на праві власності ТОВ «Кілментон».

За результатом звернення з клопотанням представника ТОВ «Регіональні ресурси» ОСОБА_6 . 03 травня 2023 року слідчий суддя Подільського районного суду м. Києва передав вказане в ухвалі від 11 липня 2022 року арештоване майно на відповідальне зберігання ТОВ «Регіональні ресурси», поклавши обов`язок забезпечити зберігання нерухомого майна до скасування його арешту у встановленому КПК порядку.

При цьому слідчий суддя, задовольняючи клопотання представника ТОВ «Регіональні ресурси», зробив висновок про те, що саме це Товариство є правомочним власником арештованого нерухомого майна, тому на підставі ст.ст. 98, 100, 170, 173, 174 КПК це майно необхідно передати йому на відповідальне зберігання.

Проте вирішення зазначеного питання слідчим суддею на досудовому розслідуванні положеннями КПК не передбачене.

Відтак ухвала слідчого судді від 03 травня 2023 року підлягає апеляційному оскарженню.

Суд касаційної інстанції в цьому провадженні констатує допущення судом апеляційної інстанції істотного порушення норм кримінального процесуального закону, тому касаційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала судді апеляційного суду на підставі п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК України - скасуванню з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції, під час якого суду слід урахувати викладене та постановити законне й обґрунтоване судове рішення.

Щодо доводів прокурора про розгляд слідчим суддею клопотання, поданого неповноважною особою, колегія суддів зважає на те, що ці доводи стосуються ухвали слідчого судді, яка не переглядається в касаційному порядку.

Тому касаційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню.

Керуючись статтями 441, 442 КПК України, Суд

постановив:

Касаційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Ухвалу судді Київського апеляційного суду від 15 травня 2023 року про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 03 травня 2023 року у кримінальному провадженні № 0000600 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3