У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.12.2023

Справа № 331/7873/23

Провадження № 1-кс/331/2282/2023

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ відділу поліції №2ЗРУП ГУНП в Запорізькій області капітан поліції ОСОБА_5 , погоджене з прокурором Вознесенівської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартоюстосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Дніпро, українця, громадянина України, який має середню освіту, не одруженого, на утриманні малолітніх дітей не має, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , згідно ст.89 КК України раніше судимого:

- 09.07.2008 Заводським районним судом м.Дніпродзержинськ, за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст.186, ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України частково приєднати невідбутий строк 6 місяців по вироку суду Заводського районного суду м.Дніпродзержинськ від 20.04.2007 та визначити до відбуття 4 роки, 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 18.05.2012;

- 04.12.2012 Заводським районним судом м.Дніпродзержинськ за ч. 3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі. Звільнений 11.09.2015; 13.12.2016 Василівським районним судом Запорізької області за ч.3 ст. 186 КК України до 6 років позбавлення волі. Звільнений 11.03.2022

у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 грудня 2023 року за № 0001095 за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 .

Слідчий своє клопотання обґрунтовує тим, що 01 грудня 2023 року у невстановлений досудовим розслідуванням час ОСОБА_6 , знаходячись в квартирі АДРЕСА_2 , діючи з прямим умислом, направленим на вбивство малознайомого ОСОБА_7 , у ході раптово виниклого конфлікту на ґрунті особистих неприязних стосунків, з мотивів особистої неприязності, усвідомлюючи та бажаючи спричинення потерпілому смерті, схопив лівої рукою ОСОБА_7 за голову, а правою, в якій знаходився ніж, наніс ним один колото-ріжучий удар ОСОБА_7 в область шиї з права, чим заподіяв потерпілому, тілесні ушкодження, а саме: одиночне сліпе колото-різане поранення шиї з ушкодженням сонної артерії, що спричинило гостру крововтрату, що в подальшому спричинило настання смерті ОСОБА_7 на місці події.

Таким чином, встановлена достатня кількість доказів для повідомлення про підозру ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.115 КК України, а саме в умисному вбивстві тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

01 грудня 2023 року о 16 год. 30 хв. ОСОБА_6 затримано в порядку ст.208 КПК України.

02 грудня 2023 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Вина підозрюваного ОСОБА_6 повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні матеріалами:

- повідомленнями оператору «102» №17168, №17169;

- лікарським свідоцтвом про смерть Комунальної установи «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи» Запорізької обласної ради №3642від 02 грудня 2023 року, відповідно до якого, смерть ОСОБА_7 , настала через механічну асфіксію внаслідок здавлення органів шиї тупими предметам;

- протоколом огляду місця 01.12.2023 з 15:09 до 18:21, а саме квартири АДРЕСА_2 . В ході огляду виявлено труп ОСОБА_7 з ознаками насильницької смерті, в ході проведення якого виявлено та вилучено: мікрооб`єкти з лівої та правої руки трупа; змиви з лівої кисті рук; змив з правої кисті рук; скляна пляшка та три скляні чарки зі столу в кухні; 9 недопалків з попільниці на кухні металевий предмет зовні схожий на ніж з підлоги кухні; металевий предмет зовні схожий на ніж з кладової; недопалок «Rothmans» з попільниця з підлоги в кімнаті №2; змив РБК з підлоги кімнати №2; змив РБК з дверей до кімнати №3; фрагмент тканини з нашаруванням РБК з підлоги кімнати №3; фрагмент тканини з нашаруванням РБК з пакету на підлозі в кімнаті №3; фрагмент тканини з нашаруванням РБК з стіни в кімнаті №3; два фрагменти тканини з нашаруванням РБК з підлоги кімнати №3; дві скляні пляшки «Oxygen» та «Hlibnuy dar» з підлоги кімнати №3; змив РБК з ложе трупу та 11 слідів папілярних узорів пальців рук;

-протокол затримання особи, затриманої у вчиненні злочину в порядку ст. 208 КПК України проведено обшук затриманої особи ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В ході особистого обшуку виявлено та вилучено: банківська карта НОМЕР_1 ; банківська карта НОМЕР_2 ; банківська НОМЕР_3 ; банківська карта НОМЕР_4 ; банківська карта384943; паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_6 ; гаманець коричневого кольору; штани спортивні з написом «Nike» та кофта сіра з чорними вставками;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_8 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_11 ;

- іншими матеріалами кримінального провадження.

Таким чином, підозрюваний скоїв тяжке кримінальне правопорушення (злочин),за яке Кримінальним кодексом України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років.

Таким чином, для досягнення мети і завдань кримінального провадження, на даний час у сторони обвинувачення виникла необхідність у застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного.

Така потреба обумовлена наявністю ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Так, в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного покладається необхідність запобігання спробам:

- переховуватися від органу досудового розслідування та суду, що підтверджується, тим що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину за який, передбачено понесення винною особою покарання у вигляді позбавлення волі строком від 7 до 15 років, у зв`язку із чим розуміючи тяжкість понесення покарання у разі визнання підозрюваного винним у вчиненні інкримінованого злочину, останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення понесення покарання.

Таким чином, ОСОБА_6 під час дії на території України воєнного стану, з метою створення перешкод досудовому слідству, може виїхати за межі території України або на тимчасово окуповані території України, у зв`язку з цим, у правоохоронних органів фактично не буде можливості затримати підозрюваного та як наслідок, притягнути останнього до кримінальної відповідальності, існують ризики переховування останнього у такий спосіб від органів досудового розслідування та суду.

Отже існує ризик того, що ОСОБА_6 у разі не застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може переховуватись від органів досудового розслідування, та суду, чим може перешкоджати встановленню істини по справі.

- незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, що підтверджується тим, що підозрюваний ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, може самостійно або через інших осіб може перешкоджати встановленню істини у справі, узгоджувати свої показання з показанням інших осіб, які визнані свідками у справі, надавати цим особам поради з урахуванням відомих йому обставин справи, схиляти їх до дачі завідомо неправдивих показань в ході досудового розслідування, з метою створення собі «алібі» щодо його непричетності до вчинення інкримінованого йому правопорушення, тим самим перешкодити встановленню істини в кримінальному провадженні, що дає підстави стверджувати, що інший запобіжний захід, крім тримання під вартою, не зможе ефективно забезпечити виконання запланованих процесуальних рішень у кримінальному провадженні. У випадку не застосування до підозрюваного запобіжного заходу, існує вірогідність незаконного впливу на свідків. Вказані дії можуть протиправно перешкоджати кримінальному провадженню та встановленню всіх обставин події, зокрема перешкоджати їх прибуттю до слідчого, прокурора або суду, іншим чином вплинути на своїх знайомих по службі тощо.

Слід зазначити, що ризик незаконного впливу на свідків залишається актуальним з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме усно шляхом допиту особи в судовому засіданні відповідно до положень ст. 23 КПК України. Тобто ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й в подальшому на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

- вчиняти інші кримінальні правопорушення підтверджується тим, що підозрюваний ОСОБА_6 , в період воєнного стану вчинив особливо тяжке кримінальне правопорушення проти життя та здоров`я, а саме умисне вбивство, що свідчить про його соціальну небезпеку, крім того, ОСОБА_6 неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, в тому числі із застосування насильства.

Вказані факти свідчать про наявність ризику повторного вчинення інших кримінальних правопорушень в т.ч. проти життя та здоров`я, власності, бажання підозрюваного уникнути відповідальності та тяжкість покарання, що йому загрожує, безумовно свідчать про можливість втечі підозрюваного.

Неможливість застосування запобіжних заходів у вигляді особистого зобов`язання, домашнього арешту та особистої поруки відносно підозрюваного пов`язана з тим, що вказані запобіжні заході будуть не достатніми для запобігання вищевказаним ризиками та в умовах воєнного стану обраний запобіжний захід має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості. Крім того, «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочину.

Неможливість застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_6 , у вигляді особистого зобов`язання пов`язана з тим, що особисте зобов`язання є найбільш м`яким запобіжним заходом та відповідно до п. 2 ст.179 КПК України - однією з ознак виконання особистого зобов`язання є те, що підозрюваний зобов`язується не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду, та його застосування не достатнє для забезпечення виконання підозрюваним його обов`язків у цьому кримінальному провадженні, оскільки у вказаному випадку ОСОБА_6 повинен повернутися до місця мешкання або реєстрації, що створить умови та змогу ОСОБА_6 здійснювати вплив на свідків та переховуватися від органу досудового розслідування. З огляду на вище викладене буде неможливо ефективно забезпечити необхідну міру контролю за поведінкою підозрюваного, що дасть останньому можливість переховуватись від правосуддя, надасть останньому можливість переховуватись від органу досудового розслідування та суду та здійснювати тиск на свідків, щоб останні відмовились від своїх показань.

Неможливість застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_6 , у вигляді домашнього арешту пов`язана з тим, що органом досудового розслідування встановлено, що це створить передумови для переховування ОСОБА_6 від органів досудового розслідування та/або суду. Більше того, за таких обставин ОСОБА_6 отримає можливість незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні будь-яким чином.

Крім, цього суд при розгляді питання про застосування запобіжного заходу у виді домашній арешт, повинен з`ясувати технічні можливості реалізації вказаного виду запобіжного заходу та наявність електронних засобів контролю, які передбачені для виконання даного виду запобіжного заходу, з метою забезпечення своєчасного запобігання можливим спробам підозрюваного невиконання вимог обраного відносно нього запобіжного заходу.

Водночас, необхідно брати до уваги і саму особистість підозрюваного, враховуючи його репутацію, соціальні зв`язки тощо.

Крім того, можливість незаконного впливу на свідків, спрямованих на зміну їх показань в суді, наданих ними органу досудового розслідування, з метою перешкоджання доказуванню стороною обвинувачення перед судом усіх фактичних даних, які встановлені у ході досудового розслідування, порушує принцип змагальності кримінального провадження, визначений ст. 22 КК України. З огляду на це, орган досудового розслідування вважає, що такий вид запобіжного заходу як домашній арешт не є достатнім і не виправдовує, настання ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Водночас, у випадку судом застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_6 у вигляді застави, слід зазначити, що підозрюваний вчинив злочин із застосуванням насильства.

Неможливість застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_6 , у вигляді особистої поруки пов`язана з тим, що до органу досудового розслідування та суду не було звернення із письмовим зобов`язанням про те, що особа поручається за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, відповідно до ст. 194 КПК України, і зобов`язується за необхідністю доставити його до суду на першу вимогу. Разом з тим, поручителі з числа цивільних осіб не зможуть забезпечити виконання підозрюваним обов`язків щодо не здійснення впливу на свідків.

За таких обставин застосування більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти цим ризикам, також суворість покарання за кримінальне правопорушення та особистість підозрюваного свідчить про те, що наслідки та ризик втечі для підозрюваного у цьому випадку можуть бути визнані ним менш небезпечними ніж кримінальне переслідування.

З огляду на те, що органом досудового розслідування доведено та підтверджено вищевказаними матеріалами існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України; що підозрюваний ОСОБА_6 має можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, може здійснити вплив на свідків, тому що суворість покарання за кримінальне правопорушення, наслідки та ризик втечі для підозрюваного у цьому випадку можуть бути признаними як менш небезпечними ніж покарання і процедура виконання покарання, а також беручи до уваги вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, його вік, посаду, репутацію, стан здоров`я, майновий стан та інші обставини, приймаючи до уваги особливу суспільну небезпеку протиправних дій ОСОБА_6 , для запобігання вказаним ризикам об`єктивно необхідним є застосування щодо нього запобіжного заходу - тримання під вартою як до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років.

Розглядаючи можливість застосування до підозрюваного будь-якого альтернативного запобіжного заходу, прокурор звертає увагу суду, що наразі достатніми та належними підставами застосування запобіжного заходу у виді тримання стосовно підозрюваного під вартою є не лише очікування завершення досудового розслідування та розгляду справи в суді, а і дотримання балансу між можливими наслідками його звільнення та безпекою суспільства, яке вимагає ізоляції осіб, які з встановленою вірогідністю здатні завдати істотної шкоди правам та свободам інших осіб, що в даному випадку повністю виправдовує утримання підозрюваного під вартою.

Отже, досягнення мети визначеної у ст. 177 КПК України наразі можливе виключно шляхом взяття під вартою ОСОБА_6 .

Сторона обвинувачення акцентує увагу суду, що під час розгляду клопотання відомостей, які би безумовно свідчили про неможливість перебування ОСОБА_6 під вартою, немає, відсутні інші дані, які б переважили ризики передбачені ст. 177 КПК України.

Тому слідчий просить застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 діб без визначення застави.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримала у повному обсязі, вважає необхідним обрати запобіжний захід підозрюваному ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою без визначення застави.

Захисник ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання про обрання відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки клопотання не обґрунтоване, ризики, на які посилається прокурор та чому не можна застосувати більш м`які запобіжні заходи не мають належного обґрунтування та є безпідставними. ОСОБА_6 не заперечує проти нанесення тілесного ушкодження потерпілому, але умислу не мав на вчинення злочину, щодо кваліфікації злочину не погоджується, але це питання буде розглядатися під час досудового розслідування. Прохав суд відмовити у задоволенні клопотання та обрати відносно підозрюваного більш м`який запобіжний захід.

Підозрюваний ОСОБА_6 повністю підтримав думку захисника.

Заслухавши думки учасників судового провадження, вивчивши наявні в розпорядженні суду матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як зазначено у ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

З метою досягнення завдань кримінального провадження та для належного здійснення правосуддя у справах про вчинення кримінального правопорушення у КПК України передбачено заходи забезпечення кримінального провадження, до яких належить, зокрема, тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою (статті 131, 176, 183 КПК України).

Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Європейський суд з прав людини одним із критеріїв для визначення наявності обґрунтованої підозри вважає наявність фактів причетності особи до вчинення кримінального правопорушення, у вчиненні якого її (особу) підозрюють . Доведеність наявності обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення на момент вирішення питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має відповідати стандарту «розумна підозра» (див. Рішення у справі «ОХара проти Сполученого Королівства»), тобто наявності фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що саме ця особа могла вчинити кримінальне правопорушення (див. Рішення у справі «Фокс, Кемпбел і Харлей проти Сполученого Королівства»). КПК України також зазначає, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі і вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення (пункт 1 частини першої статті 178 КПК України).

Хоча наявні на момент вирішення питання про утримання під вартою докази і не повинні бути переконливими настільки, щоб можна було встановити винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, суд повинен оцінити докази, надані сторонами, з точки зору належності, допустимості та достовірності, і відкинути ті з них, що не відповідають цим критеріям.

Судом встановлено, що 2.12.2023 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

Вина ОСОБА_6 повністю підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами: - повідомленнями оператору «102» №17168, №17169;

- лікарським свідоцтвом про смерть Комунальної установи «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи» Запорізької обласної ради №3642від 02 грудня 2023 року, відповідно до якого, смерть ОСОБА_7 , настала через механічну асфіксію внаслідок здавлення органів шиї тупими предметам;

- протоколом огляду місця 01.12.2023 з 15:09 до 18:21, а саме квартири АДРЕСА_2 . В ході огляду виявлено труп ОСОБА_7 з ознаками насильницької смерті, в ході проведення якого виявлено та вилучено: мікрооб`єкти з лівої та правої руки трупа; змиви з лівої кисті рук; змив з правої кисті рук; скляна пляшка та три скляні чарки зі столу в кухні; 9 недопалків з попільниці на кухні металевий предмет зовні схожий на ніж з підлоги кухні; металевий предмет зовні схожий на ніж з кладової; недопалок «Rothmans» з попільниця з підлоги в кімнаті №2; змив РБК з підлоги кімнати №2; змив РБК з дверей до кімнати №3; фрагмент тканини з нашаруванням РБК з підлоги кімнати №3; фрагмент тканини з нашаруванням РБК з пакету на підлозі в кімнаті №3; фрагмент тканини з нашаруванням РБК з стіни в кімнаті №3; два фрагменти тканини з нашаруванням РБК з підлоги кімнати №3; дві скляні пляшки «Oxygen» та «Hlibnuy dar» з підлоги кімнати №3; змив РБК з ложе трупу та 11 слідів папілярних узорів пальців рук;

-протокол затримання особи, затриманої у вчиненні злочину в порядку ст. 208 КПК України проведено обшук затриманої особи ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В ході особистого обшуку виявлено та вилучено: банківська карта НОМЕР_1 ; банківська карта НОМЕР_2 ; банківська НОМЕР_3 ; банківська карта НОМЕР_4 ; банківська карта384943; паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_6 ; гаманець коричневого кольору; штани спортивні з написом «Nike» та кофта сіра з чорними вставками; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 ;протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ;протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 ;іншими матеріалами кримінального провадження.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

За вказаних вище обставин слідчий суддя вважає підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, обґрунтованою, докази можливої причетності ОСОБА_6 до вчинення вищезазначеного кримінального правопорушення достатніми.

При цьому правильність кваліфікації дій підозрюваної особи, так само як і наявність чи відсутність в його діях складу злочину вирішуються виключно вироком суду та не підлягають вирішенню на досудовому провадженні.

Таким чином, дослідженими в судовому зсіданні доказами обґрунтовано можливу причетність ОСОБА_6 до вчинення вищезазначеного кримінального правопорушення, що може слугувати підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі поданих стороною обвинувачення до клопотання матеріалів. Питання про те, чи утворюють такі дії склад злочинів та чи правильно вони кваліфіковані за ст.115 КК України знаходиться за межами тих питань, які слідчий суддя вирішує на досудовому провадженні.

Слід враховувати, що кримінальне провадження перебуває на стадії досудового розслідування, тому суд лише на підставі розумної та об`єктивної оцінки отриманих доказів визначає чи виправдовують вони в своїй сукупності факт проведення досудового розслідування та чи дозволяють встановити причетність особи до вчинення кримінального правопорушення, яка є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходу забезпечення кримінального провадження.

Під час перевірки наявності ризиків, передбачених статтею 177 КПК, у кримінальному провадженні стосовноОСОБА_6 слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Ризик переховування від правосуддя обумовлюється серед іншого можливістю притягнення до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання (зокрема злочин передбачений ч.1 ст.115 КК України, у якому підозрюється ОСОБА_6 передбачає покарання у виді позбавлення волі до п`ятнадцяти років ). Тяжкість ймовірного покарання та суворість можливого вироку особливо сильно підвищують ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності.

Водночас, встановлюючи існування ризику переховуватися від органу досудового розслідування та суду, слідчий суддя враховує особу підозрюваного, його сімейний стан, спосіб життя, тяжкість злочину, у вчинення яких підозрюється особа та тяжкість покарання, яке може бути призначене у разі встановлення вини особи. До того ж вартим уваги є те, що у підозрюваного відсутні міцні соціальні зв`язки, ніде не працює, раніше неодноразово судимий і законного джерела доходів не має, не має постійного місця проживання.

Таким чином слідчим суддею не було встановлено наявності у підозрюваного ОСОБА_6 родинних стосунків та міцних соціальних зав`язків, які б могли гарантувати неможливість переїзд підозрюваного за межі населеного пункту чи за межі території України.

При вирішенні питання про наявність даного ризику слідчий суддя враховує, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення хоча і не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі. Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Підтвердженням існування ризику вчинення іншого кримінального правопорушення полягають у тому, що ОСОБА_6 є особою схильною до вчинення злочинів, постійного місця роботи та проживання не має та може продовжувати злочинну діяльність.

З урахуванням сукупності вищенаведених обставин, слідчий суддя вважає підтвердженими наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, зокрема, переховуватися від органів досудового розслідування та суду та вчинення іншого кримінального правопорушення у зв`язку з відсутністю постійного джерела доходів.

Оцінюючи наявність ризику незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, слід виходити із встановленого КПК України порядку отримання показань від свідків у кримінальному провадженні на різних його етапах, а тому ризик такого впливу зберігається до отримання показань свідків безпосередньо судом під час розгляду справи по суті. Визнаючи наявність вказаного ризику, слідчий суддя також враховує ознайомлення підозрюваного ОСОБА_6 з протоколами допиту свідків, що дає підстави обґрунтовано припускати ймовірну можливість впливу на останніх.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати встановлену КПК УК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного статтею 615 цього Кодексу (частина 4 статті 95 КПК України).

У свою чергу, частиною 11 ст. 615 КПК України визначено, що показання, отримані під час допиту свідка, потерпілого, у тому числі одночасного допиту двох чи більше вже допитаних осіб, у кримінальному провадженні, що здійснюється в умовах воєнного стану, можуть бути використані як докази в суді виключно у випадку, якщо хід і результати такого допиту фіксувалися за допомогою доступних технічних засобів відеофіксації.

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом, крім випадків неможливості отримання безпосередньо судом таких показань, зокрема, внаслідок обставин, пов`язаних із введенням воєнного стану на території України.

Так, ризик здійснення ОСОБА_6 впливу на свідків, у цьому кримінальному провадженні обумовлений, серед іншого, тим, що покази свідків щодо обставин вчинення злочину у цьому кримінальному провадженні, мають значення для даного кримінального провадження та можуть суттєво вплинути на становище ОСОБА_6 як підозрюваного, а тому наявні обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_6 наділений потенційною можливістю впливати на свідків у кримінальному провадженні з метою схилити їх не давати правдиві, послідовні показання в ході досудового розслідування та/або змінити свої показання у подальшому в суді, для уникнення або мінімізації кримінальної відповідальності.

Окрім цього, адвокатом не надано будь-яких даних, які б свідчили про позитивну характеристику ОСОБА_6 про міцні соціальні зв`язки та працевлаштування, про постійне місце проживання.

Проте такі обставини, в світлі наведених вище фактичних даних, не є настільки переконливими та вагомими, щоб повністю виключити встановлені слідчим суддею ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Слідчий, звертаючись з клопотанням про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а прокурор при розгляді клопотання довели про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, наявність достатніх даних, що існує ризик переховуватися від органів досудового розслідування, вчинити інше кримінальне правопорушення та продовжити кримінальне правопорушення, здійснення підозрюваним впливу на свідків, та про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з наявними матеріалами провадження, у підозрюваного відсутні міцні соціальні зв`язки, ніде не працює і законного джерела доходів не має, не має постійного місця проживання.

Згідно п.4 ч.2 ст.183КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Застосовуючи такий вид запобіжного заходу, суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, із ступеня тяжкості інкримінованого кримінального правопорушення.

Практика ЄСПЛ не вбачає тяжкість обвинувачення або підозри самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення або підозра у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі "Ілійков проти Болгарії" №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що "суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

Такий висновок суду не суперечить як національному законодавству, так і практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якою допустимими підставами для взяття й тримання особи під вартою є наявність із боку цієї особи таких загроз як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину, за умови доведеності таких ризиків (рішення у справах «Смірнов проти Росії» від 24 липня 2003 року; «Вемгофф проти Німеччини» від 27 червня 1968 року; «Штегмюллер проти Австрії» від 10 листопада 1969 року; «Мацнеттер проти Австрії» від 10 листопада 1969 року; «Летельєр проти Франції» від 26 червня 1991 року та ін.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово вказував на те, що позбавлення свободи може бути виправданим тоді, коли інші, менш суворі запобіжні заходи, по-перше, були розглянуті, а по-друге, за результатами розгляду визнані такими, що не зможуть забезпечити мети, досягнення якої вимагається (Рішення у справі «Амбрушкевич проти Польщі»).

З урахуванням викладеного та фактичних обставин справи, тяжкості інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення, суворості можливого покарання та відомостей про особу ОСОБА_6 у сукупності, слідчий суддя вважає про необхідність застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки інші більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належної процесуальної поведінки останнього.

Відомостей про те, що підозрюваний за станом здоров`я не може утримуватись в умовах СІЗО, в наданих суду матеріалах провадження немає та під час розгляду клопотання таких відомостей теж не надано.

Між тим, відповідно до ч.3 ст.183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків передбачених цим кодексом.

Отже, задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд вважає за необхідне визначити підозрюваному розмір застави.

Відповідно до ч.4 ст.182КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, за яке ОСОБА_6 підозрюється, вважаю за необхідне визначити розмір застави у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Окрім цього, застосовуючи щодо підозрюваного альтернативний запобіжний захід у виді застави, вважаю за необхідне покласти обов`язки: прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора або суду; не відлучатися з м. Запоріжжя, без дозволу слідчого, прокурора або суду; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Відповідно до ч.4 ст.202 КПК України підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави,визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення,під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останнього під вартою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.176-178,183,184,395 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

Клопотання старшого слідчого СВ відділу поліції №2ЗРУП ГУНП в Запорізькій області капітан поліції ОСОБА_5 , погоджене з прокурором Вознесенівської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартоювідносно ОСОБА_6 ,у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 грудня 2023 року за № 0001095 за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України - задовольнити.

Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» на строк 60 діб з 10 год. 00 хв. 03.12.2023 року до 10 год. 00 хв. 31.01.2024 року.

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_4 , про обрання більш м`якого запобіжного заходу відмовити.

Одночасно визначити розмір застави у межах 20 (двадцяти) розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 53 680 гривень 00 копійок у національній грошовій одиниці,яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою(заставодавцем) на депозитний рахунок: реквізити для внесення застави - отримувач ТУ ДСА України в Запорізькій області, , № UA0001205, Державна казначейська служба України, м.Київ, МФО 820172.В призначенні платежу необхідно вказувати: - вид платежу (застава, вартість частки майна тощо); П.І.Б. особи, за яку вноситься застава.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у разі внесення застави наступні обов`язки передбачені ч.5 ст.194 КПК України:

-прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора або суду;

-не відлучатися з м. Запоріжжя, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити до 31.01.2024 року включно.

Підозрюваний негайно звільняється з-під варти після внесення застави.

Копію ухвали вручити підозрюваному, прокурору та направити начальнику ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» для виконання.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1