Справа №577/4860/22 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/1147/23 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Шахрайство
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2023 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 20 квітня 2023 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с. Шпотівка, Конотопського району, Сумської області, громадянку України, не працюючу, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судиму,

визнано винною за ч. 2 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

До Сумського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга обвинуваченої ОСОБА_7 , в якій остання просить вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 20 квітня 2023 року змінити та призначити їй більш м`яке покарання.

Даним вироком ОСОБА_7 визнано винною за ст. 190 ч. 2 КК України і призначено їй покарання у виді позбавлення волі строком 2 роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України ОСОБА_7 за сукупністю вироків до призначеного покарання за даним вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком Конотопського міськрайонного суду від 19 січня 2022 року і призначено остаточне до відбуття покарання за правилами ст. 72 КК України у виді позбавлення волі строком 2 роки 3 місяці.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до вступу вироку в законну силу, залишити тримання під вартою.

Строк відбування покарання рахувати з дня затримання ОСОБА_7 , а саме: з 10 березня 2023 року.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати в розмірі 566 грн. 34 коп.

Арешт, накладений ухвалами слідчого судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 08 грудня 2022 року, 16 грудня 2022 року, скасовано.

Долю речових доказів вирішено в порядку ст. 100 КПК України.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги, обвинувачена ОСОБА_7 вважає призначене судом покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення.

Так, суд першої інстанції призначаючи обвинуваченій покарання у виді позбавлення волі, не врахував наступні обставини: щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні, активне сприяння розкриттю злочину, наявність на її утриманні малолітнього сина, ОСОБА_9 , 2014 року народження, яким на даний час опікується бабуся, ОСОБА_10 , оскільки обвинувачена знаходиться в місцях позбавлення волі.

Згідно з вироком суду першої інстанції, 27 листопада 2022 року в першій половині дня ОСОБА_7 зустрілася зі своїм знайомим ОСОБА_11 на вул. Чехова в м. Конотоп. Під час спілкування ОСОБА_7 помітила в нього мобільний телефон марки Samsung SM-A037. У цей час у ОСОБА_7 виник повторний злочинний корисливий намір направлений на заволодіння вказаним мобільним телефоном ОСОБА_11 . Так, реалізуючи свій злочинний корисливий намір, ОСОБА_7 , користуючись довірливими відносинами, які склалися у неї із потерпілим ОСОБА_11 за час тривалого знайомства, попросила у нього належний йому мобільний телефон марки Samsung SM-A037 під приводом здійснення дзвінка. ОСОБА_11 , будучи переконаним ОСОБА_7 у правомірності її дій, передав їй для здійснення дзвінка власний мобільний телефон марки Samsung SM-A037. Отримавши у фактичне володіння мобільний телефон ОСОБА_11 , з метою доведення свого задуму до кінця, ОСОБА_7 вигадала неправдиву обставину, що їй загрожує небезпека з боку невідомого чоловіка і почала бігти в напрямку вул. Прорізної в м. Конотоп. Введений в оману ОСОБА_11 , сприймаючи загрозу за реальну, побіг вслід за ОСОБА_7 . Зупинившись на вул. Прорізній неподалік зупинки трамваю № 2, ОСОБА_7 повідомила ОСОБА_11 , що загубила його мобільний телефон під час втечі. При цьому, маючи на меті приховати факт заволодіння мобільним телефоном марки Samsung SM-A037 та переховатися від потерпілого, ОСОБА_7 попросила ОСОБА_12 пошукати його мобільний телефон на шляху їх прямування, на що останній погодився та пішов з місця події. У цей час ОСОБА_7 , скориставшись тим, що ОСОБА_11 відійшов від неї, зникла з місця вчинення кримінального правопорушення та у подальшому розпорядилася мобільним телефоном, вартість якого згідно з висновком експерта № СЕ-19/119-22/14231-ТВ від 05.12.2022 року становила 5519 грн., на власний розсуд.

Заслухавши доповідь головуючого судді щодо змісту оскаржуваного судового рішення, доводи обвинуваченої ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 на підтримку поданої апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував щодо поданої апеляційної скарги, просили вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали даного провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Так, відповідно до вимог ч.2 ст.394, ч.1 ст.404 КПК України, враховуючи, що фактичні обставини кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 ніким не оспорюються і докази щодо них на підставі ч.3 ст. 349 КПК України не досліджувалися, висновки суду першої інстанції щодо цих обставин перевірці апеляційним судом не підлягають.

Положеннями ст.50 КК України визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно ст.65 КК України, суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

У п. 1 Постанови Пленуму ВСУ від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» під час призначення покарання у кожному конкретному випадку, суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Зважується, крім того, на висновки з приводу пропорційності покарання тяжкості правопорушення, висловлені ЄСПЛ в своїх рішеннях, за змістом яких захід, що застосовується до порушника має бути пропорційним переслідуваній меті, засудження та покарання порушника не мають бути непропорційними законній меті і підстави, якими керуються національні суди, мають були відповідними і достатніми для виправдання такого втручання.

Вимоги дотримання справедливості при призначенні кримінального покарання закріплені у ст.10 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст.14 Міжнародного пакту про цивільні та політичні права 1966 року, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

Одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права.

Тобто, суд має призначати покарання конкретній особі за конкретний злочин, максимально індивідуалізуючи покарання, яке має бути необхідним і достатнім для виправлення засуджених, а також для запобігання вчиненню нових злочинів (ч. 2 ст. 50 КК України).

На думку колегії суддів, судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного вироку вказаних вимог було дотримано в повному обсязі.

Відповідно до мотивувальної частини вироку, суд при призначенні обвинуваченій ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі за ч.2 ст. 190 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який є нетяжким злочином, особу обвинуваченої, яка є особою молодого віку, обставини, які пом`якшують покарання: визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Суд першої інстанції прийшов до правильних висновків про призначення обвинуваченій остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на 02 роки 03 місяці.

Крім того колегія суддів враховує дані про обвинувачену, котра неодноразово судима, й очевидно, що належних висновків для себе не зробила, та до неї не може бути застосовано більш м`яке покарання, передбаченої санкцією ч. 2 ст. 190 КК України.

Отже, судом першої інстанції призначене достатнє та необхідне покарання для виправлення обвинуваченої ОСОБА_7 і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Визначена міра покарання, на переконання колегії суддів, відповідає таким принципам призначення покарання, про які йшлося вище, - справедливість - як основна засада права, індивідуалізація покарання - призначення покарання конкретній особі за конкретний злочин із урахуванням особливостей обставин справи та індивідуальних характеристик особи.

Таким чином, обставини, на які вказує обвинувачена ОСОБА_7 в апеляційній скарзі, судом першої інстанції оцінені й враховані.

Доводи обвинуваченої про утримання нею малолітнього сина, ОСОБА_9 , 2014 року народження, котрого вона не має можливості виховувати, оскільки перебуває в місцях позбавлення волі, колегія суддів вважає необґрунтованим.

Так, відповідно до довідки начальника служби у справах дітей Конотопської МР Сумської області від 15.12.2022 р. № 840, обвинувачена ОСОБА_7 рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 23.12.2016 р. була позбавлена батьківських прав відносно старшого сини, ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Крім того, ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 24 листопада 2022 року, обвинувачену звільнено від відбування від покарання, призначеного вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 19.01.2022 р. до досягнення її сином, ОСОБА_14 віку трьох років, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно, колегія суддів дійшла висновку, що для обвинуваченої наявність дітей не є стримуючим фактором для ведення законного способу життя, не вчиняючи протиправні дії.

Остання для себе вірних висновків не зробила, стосовно протизаконного ведення життя, та через два дні після ухвалення судом першої інстанції рішення про звільнення її від покарання, повторно вчинила кримінальне правопорушення.

Всупереч доводів апеляційної скарги обвинуваченої, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції ухвалено законне та обґрунтоване рішення, підстав для його зміни не встановлено, у зв`язку з чим вирок суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст.404,405,407,418,419 КПК України колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 20 квітня 2023 року відносно ОСОБА_7 , залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_7 на цей вирок без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженою, яка тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення їй копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4