єдиний унікальний номер справи 531/2844/23
номер провадження 1-кп/531/64/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2024 року м. Карлівка

Карлівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Карлівка обвинувальний акт кримінального провадження №0000568 від 05.09.2023 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Бендери Молдова, фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, з повною загальною середньою освітою, не працюючий, не депутат, не військовозобов`язаний, не одружений, на утриманні малолітніх, неповнолітніх дітей та батьків похилого віку не має, не інвалід, згідно ст. 89 КК України раніше не судимого,

у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч.1 ст.357 КК України -

В С Т А Н О В И В:

Судом встановлено, що Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, ЗУ «Про правовий режим воєнного стану» від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, на території України введено та діє воєнний стан.

Судом встановлено, що 05.09.2023 року, близько 16:00 год., ОСОБА_4 , перебуваючи поблизу магазину «Строй-Стиль», що за адресою: вулиця Успенська, 8а, місто Карлівка, Полтавського району, Полтавської області, помітив барсетку «РООН» чорного кольору, яка розміщувалася на кермові велосипеда марки «SPARK» чорного кольору, після чого у ОСОБА_4 виник умисел на таємне викрадення чужого майна. В подальшому, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, користуючись тим, що його ніхто не бачить, усвідомлюючи суспільну небезпеку свого діяння, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, умисно, таємно, з корисних мотивів, в умовах воєнного стану, шляхом вільного доступу до велосипеда, вчинив крадіжку барсетки «РООН» чорного кольору, вартістю, відповідно до висновку спеціаліста 458,00 грн. в середині якого знаходились банківська картка, емітована в AT КБ «Приват Банк» № НОМЕР_1 разом із пін-кодом (2004) до неї, що був відображений на аркуші паперу.

У подальшому ОСОБА_4 , керуючись єдиним злочинним умислом на продовження злочинної діяльності, з банківської картки AT КБ «ПриватБанк», що належить потерпілому ОСОБА_6 , знаючи пін - код до цієї картки, виконав наступні дії:

- 05.09.2023 р. о 16:23:54 год., в продуктовому магазині ТОВ «АТБ-Маркет» Магазин «Продукти-558», розташованому за адресою: вул. Успенська, 1, м Карлівка Полтавського району Полтавської області, ОСОБА_4 здійснив придбання товару однією транзакцією на суму 532,50 грн.;

- 05.09.2023 р. о 17:02:57 год., в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ФОП ОСОБА_7 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_4 здійснив придбання товару однією транзакцією на суму 60 грн.

В наслідок злочинних дій ОСОБА_4 , потерпілому ОСОБА_6 завдано матеріальних збитків на загальну суму 1 050,50 грн.

Своїми умисними діями, що виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому в умовах воєнного стану ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

Окрім цього 05.09.2023 року, близько 16:00 год., ОСОБА_4 , перебуваючи поблизу магазину «Строй-Стиль», що за адресою: вулиця Успенська, 8 а, місто Карлівка, Полтавського району, Полтавської області, де користуючись тим, що його ніхто не бачить, усвідомлюючи суспільну небезпеку свого, діяння передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, умисно, таємно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, з барсетки «РООН» чорного кольору, яка знаходилася на кермі велосипеда марки «SPARK» чорного кольору, викрав банківську картку, емітовану в АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 разом із пін-кодом (2004) до неї, що був відображений на аркуші паперу, яка згідно до Закону України «Про інформацію» від 02.10.1992 року № 2657 - 12, Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05.04.2001 року № 2346 - 3, п. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» від 22.05.2003 року № 851 - 4, Положення про міжбанківські розрахунки, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 08.10.1998 року № 414, ст. 200 КК України, є електронним платіжним документом, тобто є офіційним документом так як за своїм юридичним значенням та функціональним призначенням платіжні картки як платіжні інструменти являються засобом доступу до банківських рахунків.

В подальшому ОСОБА_4 , з банківської картки «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , що належить потерпілому ОСОБА_6 , знаючи пін - код до цієї картки, виконав наступні дії:

- 05.09.2023 р. о 16:23:54 год., в продуктовому магазині ТОВ «АТБ-Маркет» Магазин «Продукти-558», розташованому за адресою: вул. Успенська, 1, м Карлівка Полтавського району Полтавської області, ОСОБА_4 здійснив придбання товару однією транзакцією на суму 532,50 грн.;

- 05.09.2023 р. о 17:02:57 год., в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ФОП ОСОБА_7 , розташованого за адресою:

АДРЕСА_2 , ОСОБА_4 здійснив придбання товару однією транзакцією на суму 60 грн.

Своїми умисними діями, що виразились у викраденні офіційних документів, вчиненому з корисливих мотивів, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 357 КК України.

У судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 та ч.1 ст.357 КК України, визнав в повному обсязі та повністю підтвердив час, обставини та спосіб вчинення кримінальних правопорушеннь. У скоєному щиро розкаявся.

Прокурор просив визнати ОСОБА_4 винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 та ч.1 ст.357 КК України та призначити покарання:

- за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років;

- за ч.1 ст. 357 КК України у виді у виді обмеження волі строком на 2 роки.

На підставі частини 1 статті 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

Відповідно до ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на два роки.

Просив вирішити долю речових доказів.

ОСОБА_4 та його захисник не заперечували проти призначення покарання, зазначеного прокурором.

Потерпілий ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленими про місце, дату та час судового розгляду, направив заяву про розгляд справи без його участі, стосовно міри покарання покладався на розсуд суду.

На підставі частини 3 статті 349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі, стосовно доказів, щодо тих обставин, які ніким з учасників процесу не оспорюються. Судом з`ясовано, що обвинувачений та прокурор правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 та ч.1 ст.357 КК України, визнаних судом доведеним, крім визнання ним своєї вини, підтверджується сукупністю зібраних та досліджених у судовому засіданні доказів.

Суд вважає, що обвинувачення, пред`явлене обвинуваченому знайшло своє підтвердження в судовому засіданні в повному обсязі, а його дії органами досудового розслідування за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненому, в умовах воєнного стану, та за ч.1 ст. 357 КК України, а саме викраденні офіційних документів, вчиненому з корисливих мотивів кваліфіковане правильно.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст. ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» з послідуючими змінами та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Як обставини, що пом`якшують покарання, згідно ст. 66 КК України, суд враховує щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень.

Обставини, що обтяжують покарання, згідно 67 КК України, відсутні.

Аналізуючи зібрані по справі докази, які характеризують особистість обвинуваченого, суд вбачає наступне:

ОСОБА_4 не є особою з інвалідністю, не працює, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, згідно ст.89 КК України не судимий.

Згідно до висновків досудової доповіді у кримінальному провадженні, складеною Полтавським районним сектором №3 Філії державної установи «Центр пробації» в Полтавській області, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній; ризик небезпеки для суспільства або окремих осіб оцінюється як середній.

Орган пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе.

Згідно ст. 12 КК України кримінальні правопорушення, а саме ч.4 ст.185 КК України є тяжким злочином, а правопорушення передбачене ч.1 ст.357 КК України є проступком.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого: його вік, соціальне становище, відсутність даних перебування на диспансерному обліку у лікарів нарколога та психіатра, характеристику обвинуваченого.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Під час судового розгляду, проаналізувавши поведінку обвинуваченого після вчинення кримінального правопорушення, наслідки суспільно-небезпечних діянь, судимості відсутні, зваживши на всі обставини кримінального провадження в їх сукупності, суд приходить до переконання, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень буде призначення покарання в межах санкції: ч. 4 ст. 185 та ч.1 ст.357 КК України без обрання запобіжного заходу.

Підстав застосування відносно ОСОБА_4 ст. 69 КК України суд не вбачає.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Судові витрати відсутні.

Цивільний позов по кримінальному провадженню відсутній.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369-371, 373-376 КПК України суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 та ч.1 ст.357 КК України і призначити покарання

- за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років;

- за ч.1 ст. 357 КК України у виді у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки.

На підставі частини 1 статті 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

Відповідно до ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки.

Згідно ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_4 обов`язки протягом іспитового строку: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід не обирати до набрання вироком законної сили залишити тримання під вартою.

Речові докази барсетка «РООН» чорного кольору та банківська картка, емітована в AT КБ «Приват Банк» № НОМЕР_1 , які повернуто на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_6 вважати повернутими власнику.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Полтавського апеляційного суду через Карлівський районний суд протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Згідно ч. 6 ст. 376 КПК України, копія вироку, після його проголошення, негайно вручається обвинуваченому та прокурору.

Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1