30.10.2023
Справа №642/5321/23
Провадження №1-кс/642/2845/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2023 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 за участі секретаря ОСОБА_2 , представника заявника - адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засідання у режимі відеоконференції скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження № 000551 від 27.03.2023, -

встановив:

Адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 звернувся зі скаргою, в якій просить суд скасувати постанову слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) територіального управління державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві ОСОБА_5 від 18 квітня 2023 року про закриття кримінального провадження №000551 від 27.03.2023, за фактом перевищення влади та службових повноважень з боку окремих співробітників Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області при проведенні досудового розслідування кримінального провадження №0000665 від 06.09.2022 за ч.1 ст. 286 КК України.

В обґрунтування своєї скарги зазначив, що постанова слідчого є необгрунтованою та передчасною, слідчим не проведено всебічного, повного, об`єктивного та неупередженого розслідування, не вчинено жодних слідчих дій, спрямованих на встановлення істини у вказаному провадженні та не проведено належного досудового слідства. Так, проявляючи формальний підхід з боку слідчого ДБР ОСОБА_5 , не було вжито заходів, щодо отримання всіх доказів та надання правової оцінки у сукупності з усіма доказами по справі, що призвело до винесення незаконної постанови про закриття кримінального провадження за ч.1 ст. 365 КК України. У скарзі адвокат ОСОБА_3 зазначає, що постанова не містить зміст обставин, які є підставами для закриття кримінального провадження; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування з урахуванням залучених доказів по справі у вигляді медичної документації потерпілого за фактично отримані ушкодження, висновків експертів, не встановлено підстави затримання слідчих дій у кримінальному провадження, які спричинили несприятливі наслідки для потерпілого, не проведено допиту заявника ОСОБА_4 , який є потерпілим у кримінальному провадженні №0000665 від 06.09.2022 року. Також зазначили, що копія постанови про закриття кримінального провадження отримана лише 07.09.2023року.

Адвокат ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримав скаргу у повному обсязі, просив її задовольнити. Вказав, що слідчий ДБР ОСОБА_5 виключно з проведеного опитування у якості свідка особу (слідчого ОСОБА_6 ) та виключно за отриманими даними цього свідка, дії якого підпадають під ознаки кримінального правопорушення - зроблено необґрунтовані висновки, які не підтверджені фактами, що призвело до подальшого незаконного закриття кримінального провадження. Представник заявника просив слідчого суддю звернути увагу, що слідчий ДБР ОСОБА_5 нібито встановив під час досудового слідства, що згідно до висновку судово-медичної експертизи за №12-14-64-Ч/22 від 29.10.22 року проведено огляд тілесних ушкоджень гр.-на ОСОБА_4 при цьому «сам ОСОБА_4 особисто спілкувався з експертами надавши їм усі наявні в нього документи для проведення експертизи.» Але в дійсності про проведення судово-медичної експертизи потерпілого ОСОБА_4 навмисно не було повідомлено слідчим ОСОБА_7 , більш того у зв`язку з тим, що він не був обізнаний про дату та час проведення такої експертизи тому не мав можливості бути присутнім під час проведення експертизи та не мав фізичної можливості особисто спілкуватися з експертами. Саме слідчим ОСОБА_7 було сформовано медичні документи, які саме слідчий вважав необхідними для досягнення своєї незаконної мети та отримання необхідних для нього даних для неправомірного закриття кримінального провадження. Більш того відповідно до змісту судово-медичної експертизи за №12-14-64-Ч/22 від 29.10.22 року, яку не отримував слідчий ДБР зазначено, що судово-медична експертиза проводиться виключно по матеріалам кримінального провадження №0000665 від 06.09.2022 року і тому неперевірені неправдиві покази свідка - слідчого ОСОБА_6 повинні були стати підставою для подальшого вручення підозри посадовій особі під час виконання своїх службових обов`язків, але слідчий ДБР ОСОБА_5 обрав інший неправомірний засіб захисту свого колеги. У зв`язку з формальним підходом до виконання своїх обов`язків слідчим ДБР ОСОБА_5 не було витребувано матеріла кримінального провадження №0000665 від 06.09.2022 року, що не дозволило встановити дійсні обставини у кримінальну провадженні та досягнути істину у справі. Так матеріалами кримінально провадження підтверджується, що у період лікування та проходження медичних обстежень (з 06.09.2022 року по 14.11.2022 року) слідчим ОСОБА_7 не було заявлено вимогу про необхідність надання потерпілим г-м ОСОБА_4 у даний проміжок часу додаткових доказів та залучення медичних документів, для проведення судово-медичної експертизи у кримінальному провадженні, про наявність яких слідчому ОСОБА_8 було заздалегідь відомо. Більш того жодної повістки про виклик потерпілого ОСОБА_4 матеріали кримінального провадження - не містять. Окрім цього, слідчий ОСОБА_9 також не інформував про наміри проведення будьяких процесуальних дій пов`язаних зі встановленням ступеня тілесних ушкоджень під час знаходження потерпілого на медичному обстеженні та лікуванні. Відповідно до Копії висновку судово-медичної експертизи №12-14-6-Ч/23 від 10.01.2023 року, щодо дослідження медичної документації та безпосереднього огляду потерпілого було встановлено, що у потерпілого ОСОБА_4 , тілесні ушкодження за наслідками дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 06.09.202 року - середнього ступеня тяжкості. Але проявляючи формальний підхід з боку слідчого ДБР ОСОБА_5 , не було вжито заходів, щодо отримання всіх доказів та надання правової оцінки у сукупності з усіма доказами по справі, що призвело до винесення незаконної постанови про закриття кримінального провадження за ч.1 ст. 365 КК України.

Слідчий в судове засідання не з`явився. Надав матеріали кримінального провадження до розгляду. Відповідно до положень ч.3 ст. 306 КПК України відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Суд, вислухавши заявника, дослідивши скаргу та матеріали кримінального провадження, вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Відповідно до ст. 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності

Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Дану скаргу подано належною особою, у строки, передбачені КПК України.

Відповідно до положень ч.2 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність складу кримінального правопорушення.

Закриття кримінального провадження є одним із способів її остаточного вирішення, а тому провадження має закриватись після всебічного повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Згідно ч. 2 ст. 17 КПК України, сторона обвинувачення зобов`язана довести винуватість особи поза розумним сумнівом.

У відповідності до положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

З норм ст. 26 КПК України випливає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

З положень ст. 84 КПК України слідує, що доказами в кримінальному провадженні фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно ч. 2 ст. 91 КПК України, доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Зокрема, практика ЄСПЛ щодо проведення ефективного офіційного розслідування в кримінальних справах є сталою та вказує на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю.

Розслідування має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту (Рішення у справі «Олександр Ніконенко проти України», «Мута проти України», «Карабет та інші проти України»).

Виконання цих вимог є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Постанова про закриття кримінального провадження має бути вмотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній мають бути викладені всі підстави, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією із гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників кримінального провадження.

Відповідно до норм КПК України на слідчого суддю покладено обов`язок здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, зобов`язаний перевірити законність прийнятої слідчим постанови. Зокрема, якщо слідчим закрито провадження за відсутністю в діях особи складу злочину, то слідчий суддя має звернути увагу на те, чи містить постанова детальний виклад обставин, за яких заявник вважав, що особою (особами) вчинено злочин, а у разі, якщо особі (особам) ставилося в вину декілька протиправних діянь, які підпадають під ознаки різних статей кримінального закону, то чи містить постанова висновки слідчого щодо відсутності вини особи (осіб) у вчиненні кожного з них.

Проте, ці положення кримінального процесуального закону при прийнятті процесуального рішення про закриття кримінального провадження, слідчим не були в повній мірі дотримані.

Слідчим суддею встановлено, в провадженні Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління ДБР, розташованого у місті Полтаві перебувало кримінальне провадження №000551 від 27.03.2023 за ознаками кримінального правопорушення ч. 1 ст. 365 КК України.

За результатами досудового розслідування 18 квітня 2023 року слідчим Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління ДБР, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_5 винесено постанову про закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України за відсутністю в діянні складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 365 КК України.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, під час досудового розслідування слідчим не вчинено жодної слідчої дії на проведення досудового розслідування, не допитано заявника по обставинам, викладеним у заяві про вчинення кримінального правопорушення, не встановлено, не вчинено інших процесуальних та слідчих дій, спрямованих на встановлення чи спростування обставин, викладених в заяві, про вчинення злочину, а лише допитано в якості свідка слідчого ОСОБА_8 , який в період з грудня 2020 по 21.11.2022 займав посаду слідчого СВ Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області.

Разом з цим, слідчим при закритті кримінального провадження зазначених вимог закону не дотримано, постанова є такою, що винесена передчасно на підставі не повно проведеного досудового розслідування без всебічного, повного, об`єктивного дослідження даних.

Так, резолютивна частина постанови не конкретизована, в ній не вказано в діях яких осіб відсутній склад кримінального правопорушення. Закриття кримінального провадження за відсутністю конкретного складу кримінального правопорушення можливе лише відносно певних осіб. Треба зазначити, що у повідомленні про вчинення кримінального правопорушення вказано в діях, яких осіб заявник вбачає ознаки вчинення кримінального правопорушення.

Враховуючи вищевказані обставини, приходжу до висновку, що слідчим не в повній мірі виконано вимоги ст. 9 КПК України щодо зобов`язання всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження.

З огляду на наведене, слідчий суддя приходить до висновку, що при закритті кримінального провадження слідчим не були дотримані положення вимог кримінального процесуального закону щодо всебічності, повноти та неупередженості дослідження всіх обставин, постанова про закриття кримінального провадження не відповідає вимогам ст. 110 КПК України, а тому підлягає скасуванню з направленням кримінального провадження до другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) територіального управління державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві для проведення досудового розслідування.

Керуючись ст. ст. 303, 305, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя,

ухвалив:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження №000551 від 27.03.2023 задовольнити.

Постанову слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві про закриття кримінального провадження №000551 від 27.03.2023 - скасувати.

Матеріали кримінального провадження №000551 від 27.03.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України, повернути до Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харків) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві.

Ухвала є остаточною та оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено 30.10.2023.

Слідчий суддя ОСОБА_1