Провадження № 1-кп/201/22/2023
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2023 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська кримінальне провадження № №0001386 від 06.07.2020 року по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бердянськ Запорізької області, громадянина України, з неповною середньою освітою, неодруженого, утриманців не маючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працевлаштованого, раніше судимого:

- 19.09.2000 року Приморським районним судом Запорізької області за ч.2 ст.81 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст.46-1 КК України відстрочено виконання вироку на 2 роки;

- 20.12.2000 року Приморським районним судом Запорізької області за ч.3 ст.81, ч.3 ст.42, ч. 2 ст.140, ч. 2 ст. 140, ст. 43 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців. 03 квітня 2004 року звільнений за відбуттям строку покарання;

- 08.06.2006 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області за ч. 2 ст.190 КК України до обмеження волі на строк 1 рік, на підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнений з іспитовим строком 1 рік;

- 25.12.2006 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області за ч.3 ст. 186 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців, на підставі ст.ст.71, 72 КК України, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 10 місяців. Звільнений 27 червня 2011 року за відбуттям строку покарання;

- 27.08.2013 року Іллічівським районним судом м. Маріуполь Донецької області за ч. 2 ст. 185 КК України до арешту на строк 3 місяці. 23 січня 2014 року звільнений за відбуттям строку покарання,

- 10.06.2020 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки,

обвинуваченого у вчиненні у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, -

В судовому засіданні приймали участь:

прокурор - ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

захисник ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

1.Формулювання обвинувачення, яке пред`явлене і визнане судом доведеним

Епізод 1

05.07.2020 року у невстановлений час ОСОБА_3 , перебуваючи на території аква-парку «Хепі-дей», що розташований по вул. Набережна Перемоги, 37-д в м. Дніпро, побачив розташовані камери схову для зберігання особистих речей громадян, які замикаються на ключ і в нього раптово виник умисел на таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у сховище. Далі ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у сховище, діючи умисно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та вони є таємними для оточуючих, підійшов до камери схову №202, в якій потерпілий ОСОБА_6 зберігав свої особисті речі та шляхом відкриття замку за допомогою предмету зовні схожим на викрутку відкрив замок даної камери схову та дістав звідти пакет чорного кольору всередині якого знаходився мобільний телефон марки «Хіаоmі Redmi 6», що належить потерпілому ОСОБА_6 , вартість якого складає 2091 гривня.

Далі, доводячи свій злочинний умисел до кінця, ОСОБА_3 залишив місце скоєння кримінального правопорушення разом з викраденим майном, в подальшому розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_6 , майнову шкоду у розмірі 2091 гривень.

Умисні дії ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), поєднаному з проникненням у сховище, кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Епізод 2

Далі ОСОБА_3 05.07.2020 року близько 16.58 годин, продовжуючи свою злочинну діяльність направлену на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаному з проникненням у сховище, перебуваючи на території аква-парку «Хепі-дей», що розташований по вул. Набережна Перемоги, 37-д в м. Дніпро, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у сховище, діючи умисно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та вони є таємними для оточуючих, підійшов до камери схову №185, в якій потерпілий ОСОБА_7 зберігав свої особисті речі, та шляхом відкриття замку за допомогою предмету зовні схожим на викрутку відкрив замок даної камери схову та дістав звідти сумку чорного кольору всередині якої знаходилися мобільний телефон марки Huawei Р smart Z, що належить потерпілому ОСОБА_7 , вартість якого складає 3985 гривень 60 копійок та гаманець чорного кольору, який належить потерпілому ОСОБА_7 , в якому знаходилися грошові кошти у розмірі 1000,00 грн і 1800 доларів США номіналом 100 доларів 18 купюр, що на момент викрадення за курсом НБУ складає 49924 гривні 18 копійок.

Далі, доводячи свій злочинний умисел до кінця, ОСОБА_3 , залишив місце скоєння кримінального правопорушення разом з викраденим майном, в подальшому розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_7 майнову шкоду у розмірі 54909 гривень 78 копійок.

Умисні дії ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), поєднаному з проникненням у сховище, кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Епізод 3

11.07.2020 у невстановлений час ОСОБА_3 знову прибув на територію аква-парку «Хепі-дей», що розташований по вул. Набережна Перемоги, 37-д в м. Дніпро, де побачив розташовані камери схову для зберігання особистих речей громадян, які замикаються на ключ і в нього раптово виник умисел на таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у сховище. Далі ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого, майна, поєднаного з проникненням у сховище, діючи умисно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та вони є таємними для оточуючих, підійшов до камери схову №197, в якій потерпіла ОСОБА_8 зберігала свої особисті речі та шляхом відкриття замку за допомогою предмету зовні схожим на викрутку відкрив замок даної камери схову та дістав звідти жіночу сумку фіолетового кольору, всередині якої знаходилися мобільний телефон марки IPhone 6S, вартість якого складає 3250 гривень та грошові кошти у розмірі 800 гривень, що належить потерпілій ОСОБА_8 .

Далі, в той же день, 11.07.2020 року, у невстановлений час, продовжуючи свою злочинну діяльність, направлену на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаному з проникненням у сховище, ОСОБА_3 , перебуваючи на території аква-парку «Хепі-дей», що розташований по вул. Набережна Перемоги, 37-д в м. Дніпро, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у сховище, діючи умисно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та вони є таємними для оточуючих, підійшов до камери схову №186, в якій потерпіла ОСОБА_9 зберігала свої особисті речі та шляхом відкриття замку за допомогою предмету зовні схожим на викрутку відкрив замок даної камери схову та дістав звідти жіночу сумку сіро - рожевого кольору, що належить потерпілій ОСОБА_9 , всередині якої знаходилися особистий одяг, який матеріальної цінності не має для потерпілої та фітнес-годинник «Huawei А2», вартість якого складає 325 гривень.

Після чого доводячи свій злочинний умисел до кінця, ОСОБА_3 намагався залишити місце скоєння кримінального правопорушення разом з викраденим майном, але був зупинений на виході з приміщення де знаходилися камери схову охоронцем аква - парку «Хепі Дей», у зв`язку з чим не зміг розпорядитися викраденим майном на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_3 , скоїв закінчений замах на таємне викрадення чужого майна, поєднаний з проникненням у сховище, оскільки виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.

Умисні дії ОСОБА_3 , які виразилися у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаного з проникненням у сховище кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.15 ч. 3 ст. 185 КК України.

Таким чином, за сукупністю злочинів ОСОБА_3 скоїв кримінальні правопорушення, передбачені ч. 3 ст. 185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаного з проникненням у сховище, та у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, а саме: закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаного з проникненням у сховище.

2.

3. Позиція обвинуваченого

Під час судового розгляду кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_3 визнав свою вину у вчиненні злочинів повністю та підтвердив їх вчинення при викладених вище обставинах, щиро розкаявся у вчиненому, цивільний позов ОСОБА_7 визнав повністю, просив суд суворо не карати.

4.Позиція потерпілих

Потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 надали суду заяви, в яких просили розглянути справу без їх участі, просили призначити покарання на розсуд суду.

5. Докази, які були досліджені судом

Прокурор надав усне клопотання про розгляд справи у скороченому провадженні, на підставі частини 3 ст. 349 КПК України, проти якого обвинувачений і захисник не заперечували.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, враховуючи повне визнання обвинуваченим своєї вини, а також те, що обвинувачений не оспорює всі обставини справи, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумніву в добровільності та істинності його позиції немає. Сторонам судового провадження роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавленні права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

При цьому, суд обмежився допитом обвинуваченого, дослідив документи, які характеризують особу обвинуваченого та документи, які підтверджують процесуальні витрати.

Прийняття судом рішення про проведення скороченого судового розгляду свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, будуть вважатися встановленими в судовому засіданні і суд буде це враховувати при постановленні вироку.

Крім того, дане рішення повністю узгоджується з вимогами пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу III Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського суду з прав людини щодо їх застосування, згідно з якими, суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

6.Висновок суду про винуватість обвинуваченого

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, повністю та об`єктивно доведена.

Суд вважає, що по епізодам 1 і 2 умисні дії ОСОБА_3 , які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), поєднаному з проникненням у сховище, кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, вірно.

Суд вважає, що по епізоду 3 умисні дії ОСОБА_3 , які виразилися у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаного з проникненням у сховище, кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, вірно.

7.Мотиви призначення покарання та ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку і положення закону, якими керувався суд

Під час вчинення кримінального правопорушення, за даним кримінальним провадженням, обвинуваченийбув осудний у розумінні ст. 19 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому, згідно з вимогами ст.ст.65-67 КК України та роз`ясненнями, що містяться в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з наступними змінами), суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, а також вимоги ч.2 ст.50 КК України, якою передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових злочинів.

Зазначене узгоджується із положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, якою встановлено, що кожен (…) при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно із законом.

При цьому, суд враховує позицію ЄСПЛ, що кримінальне покарання переслідує, як прийнято вважати, подвійну мету покарання і стримування від вчинення нових злочинів.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».

Призначаючи покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, які, виходячи з положень ч. 5 ст. 12 КК України, віднесено законом до категорії тяжких злочинів.

Обставинами, які, відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає його щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання, суд враховує рецидив злочинів.

При визначенні виду та міри покарання, яке слід застосувати відносно обвинуваченого, суд враховує характер та ступінь тяжкості скоєних ним злочинів, які є тяжкими, його соціальне та матеріальне становище, стан його здоров`я, стать та вік обвинуваченого, неперебування його на обліку у лікарів нарколога та психіатра, рівень культури та освіти.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, виходячи з загальних засад призначення покарання, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого обвинуваченим злочинів, конкретних обставин їх вчинення, наслідків вчиненого, даних про особу обвинуваченого, який неодноразово був засуджений за умисні корисливі злочини, ніяких висновків для себе не зробив і знову вчинив тяжкий корисливий злочин, необхідним і достатнім для виправлення та попередження нових злочинів є покарання у вигляді позбавлення волі.

При цьому, суд враховує, що вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 10.06.2020 року (справа №310/11013/18, провадження №1-кп/310/188/2020) ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, строк відбування якого необхідно рахувати з моменту його затримання.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 10.02.2021 року вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 10.06.2020 року залишено без змін (справа №310/11013/18).

05.08.2020 року ОСОБА_3 був затриманий.

У кримінальному провадженні за даним вироком ОСОБА_3 вчинив два злочини 05.07.2020 і один злочин 11.07.2020, тобто після постановлення вироку Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 10.06.2020 року.

Відповідно до ст. 71 КК України та роз`яснень, які містяться в п. 25 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинання одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Тому суд, на підставі ст. 71 КК України, вважає за необхідне до призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання, призначене ОСОБА_3 за вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 10.06.2020 року.

Призначаючи обвинуваченому зазначене вище покарання, суд виходить із того, що воно є достатнім для його виправлення і перевиховання, запобігання вчиненню нових злочинів, що відповідає його особі та є достатнім для досягнення цілей покарання, передбачених ч. 2 ст. 50 КК України.

На думку суду, вчинення обвинуваченим злочину в період невідбутого покарання, а також за наявності чисельних судимостей за злочини проти власності, свідчить про його підвищену суспільну небезпеку, схильність до злочинної діяльності і вперте небажання ставати на шлях виправлення.

Такий висновок узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним («Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року).

Суд переконаний, що за викладених вище обставин кримінального провадження та особи обвинуваченого, призначене судом покарання буде цілком справедливим та пропорційним, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.

При цьому підстав для застосування ст. 69 КК України при призначенні покарання суд не вбачає.

8.Вирішення цивільного позову

Потерпілим ОСОБА_7 заявлений цивільний позов до обвинуваченого про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 4 985,60 грн та 1800,00 доларів США. Указаний позов обвинувачений ОСОБА_3 визнав повністю, зазначивши, що дійсно, знаходячись 05.07.2020 року ввечері у приміщенні, яке розташоване на території парка «Хеппі-дей», викрав з камери схову речі: сумку чорного кольору, в якій знаходився мобільний телефон марки Huawei Р smart Z та гаманець чорного кольору, в якому знаходилися грошові кошти у розмірі 1000,00 грн і 1800 доларів США.

На момент вчинення злочину еквівалент 1800 доларів США за курсом НБУ складає 49924,18 грн.

Відповідно до ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та/або моральної шкоди має право пред`явити цивільний позов до обвинуваченого, який суд згідно ст. 129 КПК України має вирішити.

В силу ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Разом з цим, вирішуючи вимоги про стягнення на відшкодування шкоди коштів у іноземній валюті у сумі 1800 доларів США, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для саме такого відшкодування.

Так, грошовою одиницею України та законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України; іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом; грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях, а використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (ст. 99 ч. 1 Конституції України, ст. 192 ч.ч. 1, 2, ст. 533 ч.ч. 1, 3 ЦК України). Тобто, іноземна валюта може використовуватися в Україні, зокрема, як платіжний засіб за зобов`язаннями, у випадках і в порядку, прямо передбачених законом. Така правова позиція, в т.ч., із посиланням на передбачені законом конкретні випадки використання іноземної валюти на території України, викладена у постанові Верховного Суду України від 02.07.2014 у справі № 6-79цс14 і в ряді інших постанов.

За змістом установлених порядку та умов відшкодування майнової шкоди, використання іноземної валюти для відшкодування шкоди (збитків), у т.ч., і завданої викраденням іноземної валюти, законом не передбачено, тож винний не має саме такого, передбаченого законом, обов`язку здійснювати відшкодування шкоди шляхом сплати коштів у іноземній валюті.

На думку суду, потерпілий має право на відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 3 985,60 грн (вартість телефону), 1000,00 грн (грошові кошти, які перебували у гаманці), 49924,18 грн (еквівалент 1800 доларів США за курсом НБУ на момент викрадення), а разом 54 909,78 грн,оскільки судом встановлено, що йому в результаті протиправних дій обвинуваченого було заподіяно матеріальну шкоду, розмір якої сам обвинувачений не заперечив.

Крім того суд зазначає, що виходячи із висновку об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду викладеного в постанові від 23.01.2019 року (справа № 187/291/17, провадження № 51-274км17), при вирішенні у межах кримінального провадження цивільного позову стягнення судового збору з обвинуваченого (засудженого), який несе цивільну відповідальність, не допускається, адже таке стягнення суперечить закріпленим у статтях 2, 7, 9 КПК завданням кримінального провадження, засаді законності, не відповідає приписам ч. 5 ст. 128, статей 118, 119, 370 цього Кодексу та істотно порушує гарантоване особі право на розгляд справи щодо неї з додержанням вимог зазначеного провадження, передбачених указаним Кодексом.

9.Вирішення питання про долю речових доказів

Доля речових доказів підлягає вирішенню в порядку, передбаченому статтею 100 КПК України.

10.Інші рішення щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку

Відповіднодо абз. 8 п. 2 ч. 3 та абз. 13 п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України у разі визнання особи винуватою у мотивувальній та резолютивній частинах вироку зазначається рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження та мотиви його ухвалення.

У даному кримінальному провадженню запобіжний захід обвинуваченому не застосовувався. Разом з тим судом встановлено, що вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 10.06.2020 року (справа №310/11013/18, провадження№1-кп/310/188/2020) ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, строк відбування якого необхідно рахувати з моменту його затримання.

УхвалоюЗапорізького апеляційного суду від 10.02.2021 року вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 10.06.2020 року залишено без змін (справа №310/11013/18).

05 серпня2020 року ОСОБА_3 затриманий.

Згідно з довідкою ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор» №7/6909/чбн від 27.09.2022 ОСОБА_3 прибув до ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор» 06.04.2022 по евакуації з ДУ «Вільнянська УВП №11» Запорізької області.

Згідноположень частини першої ст. 63 КК України, покарання у виді позбавлення волі полягає в ізоляції засудженого та поміщенні його на певний строк до кримінально-виконавчої установи закритого типу.

З оглядуна викладене суд не вбачає застосовувати до обвинуваченого запобіжний захід, оскільки він вже відбуває покарання за попереднім вироком.

Тому за правилами ст. 72 КК України ОСОБА_3 до строку відбування покарання слід зарахувати строк з 05.08.2020 року, тобто з дати його затримання, до дати винесення цього вироку у відповідності як один день тримання під вартою/відбуття покарання рівний одному дню позбавлення волі.

Строк відбування покарання за цим вироком ОСОБА_3 слід рахувати з дати винесення цього вироку.

У кримінальному провадженні є процесуальні витрати в розмірі 600,00 грн, у зв`язку із проведенням судових товарознавчих експертиз, які слід стягнути із обвинуваченого.

Керуючись ст. ст. 369-376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити йому наступне покарання:

- за ч. 3 ст. 185 КК України у вигляді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі,

- за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі,

ОСОБА_3 на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 6 (шість) місяців.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання, призначене вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 10.06.2020 року, остаточно призначивши ОСОБА_3 до відбування покарання у вигляді 4 (чотирьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з дати винесення цього вироку, зарахувавши йому до строку відбування покарання строк з 05.08.2020 року, тобто з дати його затримання, до дати винесення цього вироку у відповідності як один день тримання під вартою/відбуття покарання рівний одному дню позбавлення волі.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь судового експерта ОСОБА_10 витрати на проведення судових експертиз в сумі 600,00 грн (а.п. 26, 65, 97, 120).

Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 матеріальну шкоду в розмірі 54 909,78 грн (п`ятдесят чотири тисячі дев`ятсот дев`ять грн 78 копійок).

Речові докази:

- два CD-R диски з інформацією з камер внутрішнього спостереження аква парку «Хепі Дей» за 05.07.2020 залишити на зберіганні в матеріалах кримінального провадження (а.п. 19, 45);

- два CD-R диски з інформацією з камер внутрішнього спостереження аква парку «Хепі Дей» за 11.07.2020 залишити на зберіганні в матеріалах кримінального провадження (а.п. 83. 113);

- сумку чорного кольору, паспорт громадянина Україна на ім`я ОСОБА_7 , технічний паспорт СХС 119110 Асurа RDX гос. Номер НОМЕР_1 , водійське посвідчення НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_7 , два автомобільних ключа, гаманець чорного кольору, таблетки - 1 уп., вхідний білет до аквапарку №143, захисну медичну маску, десять монет номіналом 1 цент США кожна, дерев`яну ікону, гайковий ключ, які передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_7 залишити останньому за належністю (а.п. 52);

- мобільний телефон Айфон 6S 00177, білого кольору, сумку гаманець Vif сірого кольору, банківські картки, 800 гривень - передані на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_8 залишити останній за належністю (а.п. 86);

- рожево-сіру сумку, чорні босоніжки, полосаті шорти, чорну майку «S», білий порошок білизни, джинсову косметичку, фітнес-браслет Huawei червоного кольору - передані на відповідальне зберігання ОСОБА_9 залишити останній за належністю (а.п. 111);

- викрутку та сумку чоловічу чорного кольору, які вилучені у ОСОБА_3 і передані на відповідальне зберігання до камери зберігання речових доказів ВП № 5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області за квитанцією № 1790 (а.п. 88) - повернути ОСОБА_3 .

Роз`яснити учасникам судового провадження право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана сторонами кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти діб з дня проголошення вироку суду з урахуванням особливостей, передбачених ч. 2 ст. 349 КПК України.

Суддя ОСОБА_1