Справа № 738/839/23 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/591/23
Категорія - кримінальна Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 серпня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_5

з участю: прокурора - ОСОБА_6

засудженого - ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 13 червня 2023 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , засудженого 17.02.2020 вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області за ч.2 та ч.3 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців,

задоволено спільне подання Державної установи «Менська виправна колонія (№91)» та Спостережної комісії Менської міської ради про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким, а саме: обмеженням волі, на підставі ст.82 КК України.

Місцевий суд вказав, що ОСОБА_7 відбув 1/2 частини призначеного строку покарання, став на шлях виправлення, про що свідчить його поведінка та ставлення до праці, обмеження щодо заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, а саме обмеженням волі, відсутні.

Не погодившись із рішенням суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу місцевого суду та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні спільного подання ДУ «Менська ВК №91» та Спостережної комісії Менської міської ради про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким, обмеженням волі, засудженому ОСОБА_7 , на підставі ст.82 КК України. В обґрунтування скарги вказав на відсутність підстав для заміни засудженому покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке - обмеження волі. Зазначив, що ОСОБА_7 у місцях позбавлення волі за період відбування покарання характеризувався посередньо, допускав порушення норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, 5 разів притягувався до дисциплінарної відповідальності, що свідчить про те, що він не став на шлях виправлення.

Заслухавши доповідь судді; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; засудженого ОСОБА_7 , котрий просив ухвалу місцевого суду залишити без змін; перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

З матеріалів справи слідує, що вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 17 лютого 2020 року ОСОБА_7 засуджений за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців (а.с.п.24-25).

Згідно з ухвалою Черкаського апеляційного суду від 18 травня 2020 року, вирок Уманського міськрайонного суду від 17.02.2020 змінено, виключено з його мотивувальної частини посилання на обставину, що обтяжує покарання - рецидив злочинів, у решті вирок залишено без змін (а.с.п.28-29).

Згідно розпорядження про виконання вироку, що набрав законної сили, вищевказаний вирок Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 17 лютого 2020 року набрав законної сили 18 травня 2020 року (а.с.п.31).

Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахується з 14 листопада 2019 року.

Отже, на час розгляду подання засуджений ОСОБА_7 відбув більше 1/2 частини призначеного судом покарання.

Відповідно до ст.82 КК України, особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, або покарання у виді довічного позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення, і зокрема, фактично відбув не менше половини строку покарання за умисний тяжкий злочин.

Пунктом 2 Постанови Пленуму ВСУ «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26 квітня 2002 року № 2 передбачено, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою для прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений став на шлях виправлення.

Як убачається з п.17 вищевказаної Постанови, під час судового розгляду справ про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким суди повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно-корисної праці.

Згідно наявної у матеріалах справи характеристики, засуджений ОСОБА_7 в місцях позбавлення волі знаходиться з 14 листопада 2019 року.

За час перебування в ДУ «Черкаський слідчий ізолятор» допускав порушення режиму утримання, за що був притягнутий до дисциплінарної відповідальності, розпорядок дня виконував, до праці не залучався та не заохочувався.

В ДУ «Менська ВК (№91)» відбуває покарання з 06 серпня 2020 року.

За час відбування покарання в установі допускав порушення встановленого порядку відбування, за що отримав стягнення, які на даний час погашені у встановленому законом порядку, на даний час розпорядку дня дотримується, на профілактичних обліках не перебуває.

20 квітня 2021 року був конвойований до Черкаського СІЗО, де режим тримання не порушував, заохочень та стягнень не мав.

З 17 червня 2022 року продовжує відбувати покарання в ДУ «Менська ВК (№91)», де характеризується позитивно. На підставі договору цивільно-правового характеру №15 від 03 лютого 2021 року, №46 від 18 березня 2021 року та №76 від 18 липня 2022 року з 03 лютого 2021 року по 30 квітня 2021 року, з 18 липня 2022 року по 18 вересня 2022 року, працював робітником швейної дільниці підприємства установи. На підставі поданої письмової заяви з 26 вересня 2022 року виконує обов`язки робітника по ремонту та обслуговуванню теплотраси, до яких відноситься сумлінно та відповідально. Бере участь у роботах з благоустрою установи та з поліпшення житлово-побутових умов засуджених відділення, до вказаних робіт ставиться добре, проявляє розумну ініціативу, за що отримав заохочення. Відвідує заходи виховного та культурно-масового характеру, які проводяться в установі та відділенні, реагує на них правильно. Бере участь у реалізації програм диференційованого впливу на засуджених «Фізкультура та спорт», заходи вказаної програми виконує.

З 06 вересня 2022 року ОСОБА_7 працевлаштований робітником по обслуговуванню тепломережі, до своїх обов`язків ставиться сумлінно та відповідально, поставленні завдання виконує вчасно та якісно, трудову дисципліну та правила техніки безпеки не порушує, постійно вдосконалює професійні навички (а.с.п.5-7).

Згідно з довідкою про стягнення та заохочення, засуджений ОСОБА_7 , за час перебування в слідчому ізоляторі заохочень не мав, в лютому 2020 року за перешкоджання проведенню обушку отримав стягнення, яке на даний час погашене у встановленому законом порядку.

За час відбування покарання в ДУ «Менська ВК (№91)» протягом 2020 року за порушення розпорядку дня отримав чотири стягнення. Вказані стягнення погашені в установленому законом порядку. 09 вересня 2022 року за активну участь у проведенні ремонтних робіт отримав заохочення у вигляді подяки начальника установи (а.с.п.8).

Рішенням комісії Державної установи «Менська виправна колонія (№91)» (протокол №12 від 30 травня 2023 року), беручи до уваги висновок щодо ступеня виправлення засудженого ОСОБА_7 , згідно з яким він набрав 61 бал, що свідчить про те, засуджений став на шлях виправлення та може бути представлений до заміни йому невідбутої частини покарання більш м`яким, думку членів комісії, погоджено застосування до засудженого ОСОБА_7 пільги, передбаченої ст.82 КК України, оскільки останній став на шлях виправлення (а.с.п.10).

Згідно з постановою спостережної комісії Менської міської ради №36 (протокол №13 від 01 червня 2023 року), остання погодила застосування до засудженого ОСОБА_7 пільги у вигляді заміни невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким, обмеженням волі (а.с.п.23).

Положення про те, що засуджений став на шлях виправлення, означає, що його зразкова поведінка і сумлінне ставлення до виконання обов`язків в період відбування покарання засвідчили успішність процесу виправлення і можливість ефективного продовження його за умови застосування до засудженого більш м`якого виду покарання.

Ставлення особи на шлях виправлення - це прагнення засудженого до такого виправлення, позитивні зрушення в його поведінці і добросовісне ставлення до праці, які свідчать про сумлінне здійснення процесу виправлення, що може ефективно продовжуватись і в умовах відбування більш м`якого покарання. Підставою для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням є обставина, що засуджений не виправився, не довів своє виправлення, але став на шлях виправлення і для закріплення досягнутих результатів ще необхідний вплив на нього, але вже в умовах відбування більш м`якого виду покарання. Свідченням того, що засуджений став на шлях виправлення, є його зразкова поведінка і сумлінне ставлення до праці, додержання режиму відбування покарання, однак ефективність і гарантованість цього процесу можливі лише за умови застосування до нього більш м`якого покарання.

Зразкова поведінка полягає у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни, це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання. Сумлінне ставлення до покладених обов`язків насамперед передбачає, що особа бере участь у суспільно-корисній праці та добросовісно виконує трудові обов`язки, покращує кількісні та якісні показники виконуваної роботи, підвищує виробничу кваліфікацію, бережно ставиться до обладнання та інструментів, дотримується правил охорони праці та техніки безпеки.

З вищенаведеного колегія суддів приходить до висновку, що засуджений ОСОБА_7 , перебуваючи в слідчому ізоляторі та відбуваючи покарання в ДУ «Менська ВК (№91)» протягом 2020 року допускав порушення порядку відбування покарання, за що отримав п`ять стягнень, які на даний час погашені у встановленому законом порядку, з часу їх застосування минув значний проміжок часу. Проте, з початку 2021 року по теперішній час у поведінці засудженого відбулися позитивні зрушення, зокрема, порушень режиму утримання він не допускає, дотримується розпорядку дня, добросовісно ставиться до праці, а саме з лютого 2021 року по 18 вересня 2022 року був працевлаштований на швейній дільниці підприємства установи, з 26 вересня 2022 року на підставі поданої письмової заяви виконує обов`язки робітника по ремонту та обслуговуванню теплотраси, до виконання покладених на нього обов`язків ставиться сумлінно та відповідально, за що отримав заохочення, бере участь у роботах з благоустрою установи та з поліпшення житлово-побутових умов засуджених відділення, до вказаних робіт ставиться добре, проявляє розумну ініціативу, відвідує заходи виховного та культурно-масового характеру, які проводяться в установі та відділенні, реагує на них правильно, бере участь у реалізації програм диференційованого впливу на засуджених «Фізкультура та спорт», заходи вказаної програми виконує.

Отже, місцевий суд при розгляді спільного подання ДУ «Менська виправна колонія (№91)» та Спостережної комісії Менської міської ради про заміну засудженому ОСОБА_7 невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким, а саме: обмеженням волі, на підставі ст.82 КК України, дійшов правильного висновку про необхідність його задоволення, з чим погоджується і колегія суддів.

А тому посилання апелянта на безпідставність заміни засудженому покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке - обмеження волі, є непереконливими, у зв`язку з чим колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б ставили під сумнів законність та обґрунтованість постановленого у справі судом першої інстанції рішення, не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора - залишити без задоволення, а ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 13 червня 2023 року щодо засудженого ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4