Справа № 761/350/22
Провадження № 1-кп/761/1934/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2023 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000157 від 14.05.2020, відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Алма-Ати Республіки Казахстан, громадянина Республіки Казахстан, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 289, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 189 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Алма-Ати Республіки Казахстан, громадянина Республіки Казахстан, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 289, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 189 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Вінниця, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 ,

за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 189, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 146 КК України,

за участю:

секретаря - ОСОБА_7 ,

прокурора - ОСОБА_8 ,

захисників - ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

обвинувачених - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

перекладача - ОСОБА_11 ,

ВСТАНОВИВ :

Судом проводиться судовий розгляд у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 289, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 189 КК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 289, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 189 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 189, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 146 КК України

Ухвалою суду від 21 березня 2023 року відносно обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , кожного окремо, було продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 19 травня 2023 року включно.

Прокурор в судовому засіданні оголосив письмові клопотання та просив продовжити строк тримання обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , кожного, під вартою, обумовлюючи обставинами кримінального правопорушення, його ступенем тяжкості, наслідками його вчинення, даними, які характеризують обвинувачених та ризиками, передбаченими ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховуватися від суду; незаконно впливати на потерпілих, експертів та свідків у даному кримінальному провадженні; вчинити інше, або продовжити кримінальне правопорушення в якому обвинувачується.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_9 у судовому засіданні заперечувала щодо клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , заявила, що клопотання прокурора є ідентичними попереднім. Вказувала, що в обвинуваченого ОСОБА_6 є міцні соціальні зв`язки, родина, він має можливість працювати, крім того її підзахисний раніше не судимий. Наголошувала на тому, що стан здоров`я її підзахисного невпинно погіршується, з огляду на перебування обвинуваченого в ДУ «Київський слідчий ізолятор».

Захисник ОСОБА_10 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотань прокурора щодо продовження запобіжних заходів стосовно його підзахисних. Просив врахувати, що обвинувачені вже тривалий час перебувають під вартою, в той же час стверджував, що той факт, що обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є громадянами Ічкерії не впливає на заборону виїзду для них за кордон. Просив змінити його підзахисним запобіжні заходи на цілодобовий домашній арешт.

Обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , кожен окремо, підтримали своїх захисників.

Вислухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Проаналізувавши доводи, наведені сторонами у судовому засіданні, з урахуванням змісту та обсягу обвинувачення, конкретних обставин кримінальних правопорушень, інкримінованих обвинуваченим ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які утворюють сукупність тяжких та особливо тяжких злочинів, покарання у виді позбавлення волі на строк понад десять років із конфіскацією майна, яка може бути призначена обвинуваченим у разі доведення їх винуватості, та усвідомлення ними цієї обставини переконливо дає підстави вважати про існування наступних ризиків, а саме: можливість переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків, потерпілих, експертів та інших обвинувачених у цьому кримінальному провадженні, вчинити нове кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення в якому вони обвинувачуються.

При цьому колегією суддів у контексті вирішення питання, щодо наявності ризику вчинити нове кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому вони обвинувачуються, враховується, що в рамках інших кримінальних проваджень ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , кожен окремо, підозрюються у вчиненні умисних кримінальних правопорушень з корисливих мотивів, зокрема таких, які пов`язані із застосуванням насильства.

При цьому суд нагадує про те, що свідки та потерпілі у кримінальному провадженні не були допитані в судовому засіданні, оскільки така стадія судового розгляду ще не настала, а тому існує висока ймовірність настання ризику вчинення незаконного тиску на останніх.

З`ясовуючи питання щодо наявності ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 кожного окремо, на які послався прокурор у своєму виступі, обґрунтовуючи необхідність продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та чи переважають характеризуючі дані щодо осіб обвинувачених ці ризики, колегія суддів враховує, що ризиком є подія або дія, яка може настати або вчинитися з високим ступенем ймовірності, вірогідність яких має оцінюватись у сукупності з обґрунтованістю підозри та вагомістю доказів на її підтвердження, мірою покарання, яка загрожує у разі визнання підозрюваного винуватим у вчиненні інкримінованого діяння.

Враховуючи наявні ризики, колегія суддів доходить до обґрунтованого переконання, що загальносуспільний інтерес переважає інтереси обвинувачених на особисту свободу, а тому в даному випадку запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, як захід процесуального примусу, є виправданим.

Висунення ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 кожному окремо обвинувачення у скоєнні інкримінованих кримінальних правопорушень, фактичні обставини за яких їм інкримінується вчинення цих правопорушень та наслідки їх вчинення, міра покарання, яка загрожує кожному з них у разі визнання винуватими у скоєнні цих кримінальних правопорушень, у сукупності свідчить про високий ступінь ймовірності втечі обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у разі застосування до кожного більш м`якого запобіжного заходу.

Отже, колегія суддів, розглянувши питання про можливість застосування більш м`яких запобіжних заходів щодо кожного з обвинувачених та оцінивши доводи кожної сторони, з урахуванням наведених вище доводів, прийшла до обґрунтованого висновку про те, що прокурором доведено, що при застосуванні до кожного обвинуваченого менш суворого запобіжного заходу ніж тримання під вартою не можна буде запобігти вказаним ризикам.

Висунення ОСОБА_4 обвинувачення у скоєнні інкримінованих кримінальних правопорушень, фактичні обставини за яких йому інкримінується вчинення цих правопорушень та наслідки їх вчинення, міра покарання, яка загрожує йому у разі визнання винуватим у скоєнні цих кримінальних правопорушень, у сукупності з даними про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який не має зареєстрованого місця проживання в Україні, є громадянином іншої держави, відсутність у суду даних про сталі соціальні зв`язки останнього, свідчить про високий ступінь ймовірності втечі обвинуваченого ОСОБА_4 у разі застосування до останнього більш м`якого запобіжного заходу.

Характеризуючі дані обвинуваченого ОСОБА_4 , не спростовують можливих ризиків неправомірної його поведінки.

А тому на даний час суд не вбачає підстав для зміни ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який, оскільки наявні обґрунтовані побоювання щодо настання встановлених ризиків у разі застосування більш м`яких запобіжних заходів до обвинуваченого ОСОБА_4 .

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів щодо обвинуваченого ОСОБА_4 для запобігання ризикам, наведеним вище.

Висунення ОСОБА_5 обвинувачення у скоєнні інкримінованих кримінальних правопорушень, фактичні обставини за яких йому інкримінується вчинення цих правопорушень та наслідки їх вчинення, міра покарання, яка загрожує йому у разі визнання винуватим у скоєнні цих кримінальних правопорушень, у сукупності з даними про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який не має зареєстрованого місця проживання в Україні, є громадянином іншої держави, відсутність у суду підтверджених даних про сталі соціальні зв`язки останнього, свідчить про високий ступінь ймовірності втечі обвинуваченого ОСОБА_5 у разі застосування до останнього більш м`якого запобіжного заходу.

Характеризуючі дані обвинуваченого ОСОБА_5 , не спростовують можливих ризиків неправомірної його поведінки.

А тому на даний час суд не вбачає підстав для зміни ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який, оскільки наявні обґрунтовані побоювання щодо настання встановлених ризиків у разі застосування більш м`яких запобіжних заходів до обвинуваченого ОСОБА_5 .

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів щодо обвинуваченого ОСОБА_5 для запобігання ризикам, наведеним вище.

Висунення ОСОБА_6 обвинувачення у скоєнні інкримінованих кримінальних правопорушень, фактичні обставини за яких йому інкримінується вчинення цих правопорушень та наслідки їх вчинення, міра покарання, яка загрожує йому у разі визнання винуватим у скоєнні цих кримінальних правопорушень, у сукупності з даними про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , свідчить про високий ступінь ймовірності втечі обвинуваченого ОСОБА_6 у разі застосування до останнього більш м`якого запобіжного заходу.

Характеризуючі дані обвинуваченого ОСОБА_6 , перебування його у шлюбі, наявність на утриманні малолітньої дитини, постійного місця проживання, посередньої характеристики з місця утримання, не переважають можливих ризиків неправомірної його поведінки.

Також колегія суддів при вирішенні клопотання про зміну запобіжного заходу стосовно ОСОБА_6 бере до уваги, що жодних нових доказів про те, що ризики відпали, зменшилися і є неактуальними, сторона захисту не надала. Наявність житла у ОСОБА_6 в м. Києві, сама по собі не може бути підставою для висновку, що останній не буде порушувати процесуальні обов`язки, а його поведінка буде належною.

Крім того, не залишається поза увагою колегії суддів і той факт, що у своїх запереченнях ОСОБА_9 посилається на практику Європейського суду і вказує на недопустимість обґрунтування продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою посиланням на тяжкість обвинувачення. Разом з тим, згідно з практикою ЄСПЛ суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. У рішенні по справі «Летельє проти Франції» ЄСПЛ визначив, що тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу, а у рішенні по справі «W проти Швейцарії» зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства. Водночас, колегія суддів наголошує, що при винесенні рішення не спирається виключно на тяжкість обвинувачення, проте оцінює всі доводи сторін та докази якими вони ці доводи обґрунтовують в сукупності, де тяжкість обвинувачення є лише одним з факторів, що беруться до уваги.

Враховуючи вказані факти, суд справедливо доходить до висновку, що зміна запобіжного заходу ОСОБА_6 на цілодобовий домашній арешт, не лише не зможе запобігти ризикам, передбаченим кримінальним процесуальним законодавством України, але й може зашкодити суспільному інтересу та завдати шкоди правам та охоронюваним законом інтересам потерпілих.

А тому на даний час суд не вбачає підстав для зміни ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який, оскільки наявні обґрунтовані побоювання щодо настання встановлених ризиків у разі застосування більш м`яких запобіжних заходів до обвинуваченого ОСОБА_6 .

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів щодо обвинуваченого ОСОБА_6 для запобігання ризикам, наведеним вище.

Відповідно до положень ч.4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема, щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Суд при вирішенні питання щодо можливості визначення розміру застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченими обов`язків, передбачених цим Кодексом, враховує фактичні обставини кримінальних правопорушень, інкримінованих кожному з обвинувачених, поєднаних із насильством та погрозою застосування насильства, а також підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України щодо високого ступеню ризику ухилення обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , кожного, від суду з урахуванням в тому числі даних про особу кожного обвинуваченого.

З урахуванням наведеного, суд не визначає розмір застави у кримінальному провадженні для обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , кожного.

Вирішуючи питання щодо необхідності продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою судом також враховуються вік та стан здоров`я кожного з обвинувачених, відомості щодо соціальних та сімейних зв`язків.

Об`єктивні дані, які б безперечно свідчили про неможливість перебування ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в умовах тримання під вартою - відсутні.

При цьому щодо тверджень сторони захисту про незабезпечення ОСОБА_6 належної медичної допомоги в умовах ДУ «Київський слідчий ізолятор» суд нагадує, що питання щодо наявності чи відсутності таких обставин є предметом постійного контролю з боку суду в рамках даного провадження, при цьому кожного разу судом наголошується на тому, що право обвинуваченого на належну медичну допомогу в жодному разі не ставиться під сумнів колегією суддів і так само не може ставитись під сумнів іншими учасниками кримінального провадження, більш того, з метою дотримання такого права, як вже неодноразово зазначалось колегією суддів раніше - суд готовий сприяти усіма можливими способами забезпеченню обвинуваченим повної, своєчасної та необхідної медичної допомоги в межах своїх повноважень, визначених чинним КПК України.

Так, діючим законодавством України передбачено охорону прав осіб, які утримуються під вартою, в тому числі право на належну медичну допомогу, обов?язок забезпечення якої покладено на адміністрацію місць попереднього ув?язнення.

Зокрема, відповідно до статті 1 Закону України «Про попереднє ув?язнення» тримання осіб, взятих під варту, відповідно до завдань кримінального судочинства здійснюється на принципах неухильного додержання Конституції України, вимог Загальної декларації прав людини, інших міжнародних правових норм і стандартів поводження з ув`язненими і не може поєднуватися з навмисними діями, що завдають фізичних чи моральних страждань або принижують людську гідність.

Згідно статті 11 цього Закону медичне обслуговування, а також лікувально-профілактична і протиепідемічна робота в місцях попереднього ув`язнення організуються і проводяться відповідно до законодавства про охорону здоров`я. Порядок надання ув`язненим медичної допомоги, використання з цією метою не підпорядкованих органам, що здійснюють попереднє ув`язнення, державних та комунальних закладів охорони здоров`я, залучення їх медичного персоналу та проведення медичних експертиз визначається Кабінетом Міністрів України.

За змістом вимог статті 21 вказаного Закону адміністрація місць попереднього ув`язнення зобов`язана, зокрема, забезпечити належну охорону та режим тримання осіб, взятих під варту; створити особам, взятим під варту, необхідні житлово-побутові умови відповідно до встановлених норм, забезпечити їх харчуванням та медичним обслуговуванням.

Таким чином необхідність надання ОСОБА_6 необхідної спеціалізованої медичної допомоги чи додаткового медичного обстеження поза межами медичної частини Київського СІЗО, не унеможливлює утримання обвинуваченого під вартою, натомість зобов`язує адміністрацію Державної установи «Київській слідчий ізолятор» забезпечити ув?язненому ОСОБА_6 належне медичне обслуговування та надання медичної допомоги у обсязі, необхідному для дотримання прав останнього, гарантованих статтею 49 Конституції України та статтею 3 Конвенції про захист прав та основоположних свобод.

При цьому, питання щодо стану здоров`я обвинуваченого ОСОБА_6 вже перевірялось судом під час розгляду даного кримінального провадження та є предметом постійної уваги з боку суду.

Так, судом неодноразово направлялись відповідні запити до ДУ «Київський слідчий ізолятор» та філії Державної установи «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» в м. Києві та Київській області, в яких судом вимагалось провести обвинуваченому ОСОБА_6 належне медичне обстеження та, у випадку потреби, надати їм необхідну медичну допомогу. Більш того, в рамках вказаного кримінального провадження уповноважені особи ДУ «Київський слідчий ізолятор» та філії Державної установи «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» в м. Києві та Київській області зобов`язувались вжити відповідні дії ухвалами суду.

Водночас аналізуючи твердження захисника ОСОБА_9 та ОСОБА_6 про ненадання останньому належної медичної допомоги, суд нагадує, що надаючи всебічну та повну оцінку вказаним доводам колегією суддів враховуються відомості про ставлення до медичного обстеження самого обвинуваченого.

Так, зі змісту листа завідувача Київської міської медичної частини філії Державної установи «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» в м. Києві та Київській області від 28.09.2022 року № 945-КММЧ/КИ-22 вбачається, що після винесення ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 09.09.2022 року, якою адміністрацію Державної установи «Київській слідчий ізолятор» було зобов`язано забезпечити ув?язненому ОСОБА_6 належне медичне обслуговування та надання медичної допомоги у обсязі, необхідному для дотримання прав останнього - 15.09.2022 до Київської міської медичної частини надійшла заява адвоката ОСОБА_6 . ОСОБА_9 щодо доставки ОСОБА_6 на 22.09.2022 до КНП «Київський міський центр нефрології та діалізу» для надання консультативно діагностичної допомоги, відповідно до дозволу КНП «Київський міський центр нефрології та діалізу» від 13.09.2022 №368.

22.09.2022 був запланований вивіз ОСОБА_6 до вище зазначеного лікарняного закладу, але вивіз здійснений не був, у зв`язку із тим, що до установи надійшла повторна заява від адвоката ОСОБА_9 щодо переносу вивозу ОСОБА_6 до КНП «Київський міський центр нефрології та діалізу» на 28.09.2022.

У той же час, 15.09.2022, ОСОБА_6 , в умовах Київської міської медичної частини було проведене УЗД органів черевної порожнини та нирок. Висновок: мікролітіаз обох нирок.

16.09.2022 від запропонованого дослідження аналізу крові на цукор та загального аналізу сечі ОСОБА_6 категорично відмовився, причину відмови не повідомив, у зв`язку із чим був складений відповідний акт.

При цьому, про систематичність такого ставлення обвинуваченого ОСОБА_6 до проходження медичного обстеження свідчить також і відомості, викладені в листі завідувача Київської міської медичної частини філії Державної установи «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» в м. Києві та Київській області від 14.11.2022 року № 1186-КММЧ/КИ-22, зокрема той факт, що 14.11.2022 року ОСОБА_6 знову відмовився від запропонованого огляду лікарем-терапевтом та здачі аналізів (загальний аналіз крові та загальний аналіз сечі), про що був складений відповідний акт.

Судом також береться до уваги і той факт, що в листі завідувача Київської міської медичної частини філії Державної установи «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» в м. Києві та Київській області від 14.11.2022 року № 1186-КММЧ/КИ-22 прямо зазначено, що стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_6 розцінюється як задовільний. Стаціонарного лікування як в умовах Київської міської медичної частини так і в лікарняних закладах МОЗ України він не потребує. У разі, якщо стан здоров`я ОСОБА_6 раптово погіршиться, необхідна медична допомога буде надана йому в порядку швидкої медичної допомоги в лікарняному закладі МОЗ України.

Разом з тим, уповноважена особа завідувача Київської міської медичної частини філії Державної установи «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» в м. Києві та Київській області зазначає, що призначене обвинуваченому ОСОБА_6 консервативне лікування останній може отримувати в умовах Київської міської медичної частини. В той же час, в щодо необхідності обвинуваченим отримувати необхідні йому медичні препарати - ОСОБА_6 були надані роз`яснення щодо передачі призначених лікарських засобів його родичами.

При цьому колегією суддів відзначається, що обвинувачений ОСОБА_6 раніше в судових засіданнях повідомляв, що він відмовлявся виконувати рекомендації лікаря щодо приймання призначених йому лікарських препаратів, оскільки вважає це недоцільним з огляду на відсутність умов для виконання рекомендацій лікаря в іншій частині, зокрема про дотримання режиму дня та харчування. Зазначав, що розуміє, що така його позиція може призвести до погіршення стану його здоров`я.

Більш того, з огляду на останні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_9 на стан здоров`я обвинуваченого та неналежне забезпечення його медичною допомогою в умовах ДУ «Київський слідчий ізолятор», заявлені ними в судовому засіданні 21.03.2023 року, колегією суддів було постановлено ухвалу, якою зобов`язано начальника філії Державної установи «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» в м. Києві та Київській області та начальника ДУ «Київський слідчий ізолятор», іншої установи попереднього ув`язнення за місцем утримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , негайно забезпечити додержання права ОСОБА_6 , на належну медичну допомогу, зокрема в частині проведення медичного обстеження обвинуваченого, та забезпечення можливості відповідного лікування згідно встановленого діагнозу, у зв`язку із чим судом вкотре було надано свою згоду на етапування ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до відповідного медичного закладу для надання медичної допомоги згідно призначень лікаря.

В той же час, на виконання ухвали суду від 21.03.2023 року з Київської міської медичної частини філії Державної установи «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» в м. Києві та Київській області надійшов лист від 08.05.2023 року № 691/Ф-23, в якому викладено відомості щодо вжиття заходів уповноваженими особами зазначеної установи для забезпечення права обвинуваченого ОСОБА_6 на отримання належної медичної допомоги, зокрема і в частині отримання ним відповідного медичного обстеження.

Зі змісту вказаного листа вбачається, що окрім зазначених у попередніх листах заходів, уповноваженими особами філії Державної установи «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» в м. Києві та Київській області, з метою контролю за станом здоров`я ОСОБА_6 , 06.01.2023 був проведений загальний аналіз крові (результат в межах норми) та запропоновано провести загальний аналіз сечі. Від проведення загального аналізу сечі ОСОБА_6 відмовився в категоричній формі, про що був складений відповідний акт.

28.04.2023 ОСОБА_6 від проведення запропонованих лабораторних обстежень (загальний аналіз крові, загальний аналіз крові, біохімічний аналіз крові) відмовився, про що був складений відповідний акт.

01.05.2023 ОСОБА_6 відмовився від обстеження за допомогою мобільного діагностичного комплексу та УЗД, про що був складений відповідний акт.

В.о. начальника філії Державної установи «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» в м. Києві та Київській області ОСОБА_12 вказує у своєму листі, що у зв`язку із відмовою ОСОБА_6 від обстеження, встановити перебіг патологічного процесу, з урахуванням встановленого йому діагнозу, який був встановлений в умовах КНП «Київський міський центр нефрології та діалізу», неможливо. У той же час, загальний стан здоров`я ОСОБА_6 розцінюється як задовільний.

Суд зазначає, що немає підстав піддавати сумніву якість чи повноту висновків уповноважених осіб філії ДУ «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» в м. Києві та Київській області, зокрема і з огляду на те, що саме філія ДУ «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» в м. Києві та Київській області» забезпечує постійне надання медичної допомоги особам, які утримуються в ДУ «Київський слідчий ізолятор» та здійснює контроль за їх здоров`ям, а тому фахівці філії ДУ «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» в м. Києві та Київській області» знаходяться у кращому становищі, щоб надавати оцінку стану здоров`я, чи призначати лікування обвинуваченому ОСОБА_6 , а докази чи аргументи, що вони діяли недобросовісно, відсутні (див., mutatis mutandis, рішення у справах «Гук проти України» [Комітет] (Guk v. Ukraine) [Committee], заява № 16995/05, пункт 72, від 08 грудня 2016 року, «Комаров проти України» [Комітет] (Komarov v. Ukraine) [Committee], заява № 4772/06, пункт 117, від 19 січня 2017 року, та «Садков проти України» (Sadkov v. Ukraine), заява № 21987/05, пункт 85, від 06 липня 2017 року).

Крім того, дивним для суду є також поведінка сторони захисту в частині постійних тверджень щодо невжиття адміністрацією ДУ «Київський слідчий ізолятор» заходів для забезпечення обвинуваченого ОСОБА_6 належною медичною допомогою. Так, навіть якщо не враховувати викладені у кожному з листів Державної установи «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» в м. Києві та Київській області відомості щодо постійних спроб уповноважених осіб таку медичну допомогу обвинуваченому забезпечити, а також відомості щодо того, що, здебільшого, медичне обстеження обвинуваченому не вдається провести саме через категоричне небажання самого ОСОБА_6 , адвокат ОСОБА_9 у своїх запереченнях не пояснює, чому за умови, що у обвинуваченого ОСОБА_6 чи у його захисника, адвоката ОСОБА_9 , існують припущення щодо неналежного надання ув`язненому ОСОБА_6 медичної допомоги в умовах ДУ «Київський слідчий ізолятор», ні обвинувачений, ні його захисник не звертались до ДУ «Київський слідчий ізолятор» чи Державної установи «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» в м. Києві та Київській області із відповідними скаргами.

За таких обставин суд відхиляє доводи сторони захисту про необхідність зміни запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 через ненадання належної медичної допомоги в умовах ДУ «Київський слідчий ізолятор», оскільки такі доводи є необґрунтованими.

Строк дії ухвали слід встановити до 15 липня 2023 року включно.

Враховуючи викладене, керуючись 177, 182, 183, 194, 331 КПК України, суд

УХВАЛИВ :

Клопотання прокурора - задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 15 липня 2023 року включно.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до 15 липня 2023 року включно.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до 15 липня 2023 року включно.

Копію ухвали направити для виконання до Державної Установи «Київський слідчий ізолятор».

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів безпосередньо до Київського апеляційного суду прокурором, обвинуваченими, їх захисниками.

Повний текст ухвали оголосити 19 травня 2023 року о 10 год. 55 хв.

Судді: