УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 712/8880/23

Провадження № 1-кс/712/4166/23

24 серпня 2023 року м. Черкаси

Слідчий суддя Соснівського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчої ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси внесене в кримінальному провадженні № 0002725, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.08.2023 року клопотання слідчого СВ Черкаського РУП Головного управління Національної поліції в Черкаській області, погоджене прокурором Черкаської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого АДРЕСА_1 , військовослужбовця, не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 .

Клопотання мотивує тим, що слідчим відділом Черкаського РУП Головного управління Національної поліції в Черкаській області до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості під № 0002725 від 22.08.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України, за фактом зґвалтування неповнолітньої ОСОБА_7 .

Процесуальне керівництво у вищевказаному кримінальному провадженні здійснює Черкаська спеціалізована прокуратура у сфері оборони Центрального регіону.

У ході досудового розслідування, у зв`язку із наявністю достатніх доказів 23.08.2023 повідомлено: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Геронимівка, Черкаського р-ну, Черкаської обл., українцю, громадянину України, військовослужбовцю призваному на військову службу за мобілізацією снайперу-стрільцю військової частини НОМЕР_1 , у військовому звані «матрос», зареєстрованому та фактично проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимому, про те, що він підозрюється у вчиненні дій сексуального характеру, пов`язаних із оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, без добровільної згоди потерпілої особи (зґвалтування), вчинені щодо неповнолітньої особи, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що ОСОБА_5 , проходячи військову службу за мобілізацією у військовому званні «матрос», 22.08.2023 біля 11 год. 00 хв.,перебуваючи в будинку в якому проживає його знайома неповнолітня ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_3 діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою задоволення власної статевої пристрасті, ігноруючи загальноприйняті норми моралі та поведінки у суспільстві, нехтуючи правом ОСОБА_7 , на статеву свободу та статеву недоторканість, достовірно знаючи про те, що вона являється неповнолітньою особою, що відповідає її зовнішнім фізичним, фізіологічним даним, використовуючи свою значну фізичну перевагу та використовуючи її безпорадній стан, знаходячись в спальній кімнаті останньої притиснув її вагою свого тіла спиною до ліжка, та утримуючи руки своїми руками, вставив свій статевий орган в ротову порожнину ОСОБА_7 та ігноруючи вимоги останньої про припинення його протиправних дій, вчинив дії сексуального характеру, пов`язані з оральним проникненням в тіло потерпілої з використанням своїх геніталій, чим вчинив зґвалтування неповнолітньої особи.

Підозра ОСОБА_5 у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років, на даний час обґрунтовується наступними доказами: заявою про вчинення кримінального правопорушення від ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ; протоколом оглядом від 22.08.2023, під час якого оглянуто домоволодіння АДРЕСА_3 ; показаннями свідка ОСОБА_10 від 22.08.2023; показаннями свідка ОСОБА_11 від 22.08.2023; показаннями свідка ОСОБА_12 від 22.08.2023; показаннями свідка ОСОБА_13 від 22.08.2023; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 22.08.2023; показаннями неповнолітньої потерпілої ОСОБА_7 від 23.08.2023; іншими матеріалами кримінального провадження в сукупності.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідків, експертів, спеціалістів у цьому провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та продовжувати вчиняти тотожні або інші кримінальні правопорушення.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч. 3 ст. 152КК України, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені п. п. 1 - 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та суду: У зв`язку з тим, що санкцією ч. 3 ст. 152КК України, за якою підозрюється ОСОБА_5 , передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років, підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду для уникнення кримінальної відповідальності за тяжке кримінальне правопорушення та відбування покарання.

2) знищити, сховати або спотворити будь-які із речей чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення: Підозрюваний ОСОБА_5 , користуючись налагодженими зв`язками та здобутими знайомствами, отриманими під час проходження військової служби у підрозділах Збройних Сил України, може особисто або опосередковано негативно впливати на хід досудового слідства та судового розгляду, через прохання, погрози або іншим шляхом знищити, приховати або спотворити докази, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а також речі та документи, які містять інформацію щодо подій, які досліджуються у даному кримінальному провадженні.

3) незаконно впливати на потерпілу, свідків, експертів, спеціалістів у цьому кримінальному провадженні: Так, перебуваючи на волі,та проживаючи в с. Геронимівка, Черкаського р-ну, Черкаської обл., для уникнення кримінальної відповідальності за кримінальне правопорушення ОСОБА_5 , може незаконно впливати шляхом підбурювання, вмовляння, залякування, підкупу на показання потерпілої, її батьків, свідків, які проживають в цьому ж населеному пункті.

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином: Крім того, підозрюваний ОСОБА_5 вчинив особливо тяжке кримінальне правопорушення, у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу намагатиметься уникнути відповідальності за вчинення особливо тяжкого злочину та може перешкоджати кримінальному провадженню іншим зручним та можливим для нього способом. Підозрюваний свою вину не визнає, не співпрацює зі слідством та від надання показань на даний час відмовляється;

Також, підозрюваний ОСОБА_5 будучи не ізольованим від суспільства, може вчинити інше кримінальне правопорушення. Існують ризики введення в оману суду або іншого уповноваженого органу, перешкоджання з`явленню свідка, експерта, примушування їх до відмови від давання показань чи висновку для уникнення покарання за злочин, у скоєнні якого підозрюється.

Враховуючи вищевикладене та аналізуючи зібрані в сукупності докази, можливо прийти до висновку, що менш суворі запобіжні заходи, у тому числі домашній арешт, не зможуть забезпечити уникнення зазначених ризиків та покладених на підозрюваного обов`язків, у зв`язку з чим є достатні підстави для застосування такого виду запобіжного заходу, як тримання під вартою.

Питання щодо обґрунтування необхідності покладення на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України не ставиться, оскільки лише запобіжний захід взяття під варту забезпечить у подальшому виконання останнім процесуальних рішень та унеможливить продовжувати ухилятися від органів слідства та суду, а також продовжувати вчиняти злочин, у якому він підозрюється або вчинити нове кримінальне правопорушення, перешкоджати проведенню досудового розслідування у розумні строки, незаконно впливати на потерпілу, свідків, експертів.

Запобігти настанню вказаних ризиків неможливо застосуванням більш м`яких запобіжних заходів.

Оцінюючи в сукупності вагомість наявних доказів про вчинення останнім кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що йому загрожує, з огляду на особу підозрюваного, з метою забезпечення належного виконання ОСОБА_5 своїх процесуальних обов`язків, запобігання спробам останнього вчиняти інші кримінальні правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню та переховуватися від органів слідства та суду, а також припинити вчинення злочину у якому він підозрюється, беручи до уваги характер вчиненого кримінального правопорушення, слід прийти до висновку про те, що є достатні підстави вважати, що на даний час є необхідним застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Слідчий та прокурор в судовому засіданні клопотання підтримали та просили задоволити, вказували, що наведені ними ризики доводять неможливість обрання менш суворого запобівного заходу. Прокурор додатково вказував, що підозрюваним вчиняв погрози насильства до потерпілої.

Захисник просив обрати запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, а саме цілодобовий домашній арешт за місцем проживання підозрюваного з матір`ю, оскільки вказані у клопотанні ризики можуть бути забезпечені менш суворим запобіжним заходом. Зазначав, що підозрюваний після події не вчиняв дій щодо переховування від слідства, добровільно надав необхідні зразки для проведення експертизи, також надав покази та наполягав на проведенні експертизи, з метою спростування своєї вини у інкримінованих йому діях, як вони викладені у повідомленні про підозру. Також просив врахувати особу підозрюваного, який проходить військову службу, під час виконання обов`язків військової служби в період воєнного стану отримав поранення, в зв`язку з чим перебував на лікуванні та в даний час потребує операції,

Підозрюваний підтримав захисника, також вказав, що не вчиняв злочину, який пов`язаний з сексуальним насильством, між ним та потерпілою була сварка. Також вказав, що отримав поранення, через яке не може рукою нормально рухати.

Заслухавши учасників судового розгляду, свідка, вивчивши зміст та мотиви клопотання і додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

У відповідності до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожна людина має право на свободу і особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема, у випадку законного арешту або затримання особи, здійсненого з метою її присутності перед компетентним судовим органом на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні злочину або якщо обґрунтовано визнається за необхідне запобігти вчиненню нею злочину або її втечі після його вчинення.

Обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується матеріалами кримінального провадження: заявою про вчинення кримінального правопорушення від ОСОБА_14 ; протоколом оглядом від 22.08.2023, під час якого оглянуто домоволодіння АДРЕСА_3 ; показаннями свідка ОСОБА_10 від 22.08.2023; показаннями свідка ОСОБА_11 від 22.08.2023; показаннями свідка ОСОБА_12 від 22.08.2023; показаннями свідка ОСОБА_13 від 22.08.2023; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 22.08.2023; показаннями неповнолітньої потерпілої ОСОБА_7 від 23.08.2023.

При цьому надаючи оцінку обґрунтованості підозри, варто звернути увагу, що згідно практики Європейського суду з прав людини термін «обґрунтована підозра» у скоєнні кримінального правопорушення передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити злочин. При цьому тлумачення поняття «обґрунтованості» залежить від усіх обставин справи (рішення від 22.10.1997р. у справі «Ердагоз проти Туреччини», № 21890/93, §51; рішення від 30.08.1990р. у справі «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства», серія A № 182, § 32).

Також слід зауважити, що слідчий суддя на етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, та за якою нормою кримінального кодексу ця особа підлягає відповідальності.

Сторона обвинувачення в обґрунтування клопотання посилалась на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Із системного аналізу змісту ч. 2 ст. 177 і п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК убачається, що при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу - щодо встановлення наявності заявлених стороною обвинувачення ризиків слідчий суддя керується стандартом переконання «достатні підстави».

Так, існування кожного, вказаного у ч. 1 ст. 177 КПК ризику, має підтверджуватися фактами, наявність яких має бути переконливо продемонстрована (п. п. 85, 86 рішення ЄСПЛ від 30.01.2018 у справі «Макаренко проти України» /Makarenkov. Ukraine, заява №622/11).

Таким чином, ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Суд вважає обґрунтованими доводи слідчого щодо існування ризиків переховуватись від слідства та суду, незаконного впливу на свідків, потерпілу, її батьків.

Про існування таких ризиків свідчить суворість можливого покарання у випадку визнання підозрюваного винним у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, який на даний час обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення проти статевої свободи та статевої недоторканості, за вчинення якого може бути призначене покарання у виді реального позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років, що саме по собі може бути підставою та мотивом змінити місце проживання з метою переховування від слідства та незаконного впливу на свідків, потерпілу, її батьків шляхом підбурювання, вмовляння, залякування чи підкупу.

Також при визначенні наявності ризику впливу на свідків, потерпілу, її батьків слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, потрепілими у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК).

Інші ризики не підтверджені, оскільки зв`язки та здобуті знайомства, отримані підозрюваним під час проходження військової служби у підрозділах Збройних Сил України не обгрунтовують імовірність впливу ним ним на посадових осіб Національної поліції України.

Відмова підозрюваного від дачі показів та невизнання ним вини не можуть свідчити підтвердженням таких ризиків, оскільки є реалізацією права на захист.

Отже наявність обґрунтованої підозри у вчинені кримінального правопорушення та наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, надають підстави для обрання підозрюваному запобіжного заходу. Розглядаючи заявлене клопотання, суд, відповідно до ст. 178 КПК України, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Варто зауважити, що метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до підозрюваного має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст.177 КПК України і встановлених в судовому засіданні, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність.

Європейський суд з прав людини, зокрема, у викладених рішеннях по справах «Калашников проти Росії», «Томазі проти Франції» та інших, роз`яснив, що сама по собі тяжкість злочину згідно повідомлення особі про підозру, не може бути підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до рішення ЄСПЛ по справі «Белевитський проти Росії», обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції. Також, застосування запобіжного заходу не повинно бути «очікуванням» обвинувального вироку.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини з приводу того, що серйозність пред`явленого обвинувачення і ризик втечі може бути аргументом при обранні запобіжного заходу і суспільний інтерес в даному конкретному випадку полягає у забезпеченні розслідування злочину проти статевої свободи особи, і який, незважаючи на презумпцію невинуватості обвинувачених, превалює над принципом поваги до свободи особистості, про що зазначено у п.79 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011.

Відповідно до ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

При обранні конкретного запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 , слідчий суддя враховує висловлену Європейським судом з питань захисту прав людини презумпцію про те, що за загальним правилом підозрюваний, за виключенням виняткових випадків, не має триматись під вартою.

Отже, таку презумпцію має спростувати в судовому засіданні слідчий та прокурор, надаючи відповідні докази.

Надані стороною обвинувачення докази свідчать про те, що таку презумпцію не спростовано, а наведені ризики може бути мінімізовано іншим менш суворим запобіжним заходом.

Враховуючи особу підозрюваного, який має сталі соціальні зв`язки та постійне місце проживання, не судимий, має постійне місце військової служби, враховуючи його стан здоров`я, а саме отримання поранення під час виконання обов`язків військової служби в період воєнного стану, в зв`язку з чим проходив стаціонарне лікування та перебував у відпустці за станом здоров`я, суд дійшов висновку про можливість досягнення належної процесуальної поведінки підозрюваного шляхом застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту з застосуванням до підозрюваного електронного засобу контролю та покладення обов`язків прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за першою вимогою; здати на зберігання органу досудового розслідування паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або роботи; не залишати житло та не відлучатись з місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 цілодобово без дозволу слідчого, прокурора, або суду; утримуватися від спілкування із потерпілою, представником потерпілої, свідками, експертами у кримінальному провадженні.

До вказаного висновку суд доходить з урахуванням того, що згідно правової позиції ЄСПЛ у справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і цілодобовий домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 Конвенції, разом з тим, цілодобовий домашній арешт є менш суворим запобіжним заходом порівняно з тримання під вартою та в сукупності з вищевказаними процесуальними обов`язками на думку слідчого судді, забезпечить належну подальшу процесуальну поведінку підозрюваного.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Керуючись вимогами ст. ст. 132, 176 178, 183, 184, 194, 196, 206, 372 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 .

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту на 60 діб, тобто по 22 жовтня 2023 року, з застосуванням до підозрюваного електронного засобу контролю.

Покласти на ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, та зобов`язати його:

1)прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за першою вимогою;

2)здати на зберігання органу досудового розслідування паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або роботи;

4) не залишати житло та не відлучатись з місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 цілодобово без дозволу слідчого, прокурора, або суду;

5) утримуватися від спілкування із потерпілою, представником потерпілої, свідками, експертами у кримінальному провадженні;

6) носити електронний засіб контролю, та одночасно роз`яснити, що відмова від носіння засобу електронного контролю, умисне зняття, пошкодження або інше втручання в його роботу з метою ухилення від контролю, а рівно намагання вчинити зазначені дії є невиконанням обов`язків, покладених судом на підозрюваного, обвинуваченого при обранні запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі або у вигляді домашнього арешту.

В період воєнного стану на території України дозволити підозрюваному ОСОБА_5 після сигналу «Повітряна тривога» і протягом 20 хвилин після сигналу «Відбій повітряної тривоги» відлучатися з місця проживання з метою перебування останнього в укритті.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали суду вручити підозрюваному, слідчому та прокурору для контролю за її виконанням.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Дата проголошення повного тексту ухвали 25 серпня 2023 року