Номер провадження:1-кс/521/2027/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2023 року м.Одеса

Слідчий суддя Малиновського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , перевіривши клопотання подане від імені ОСОБА_2 про скасування арешту,

В С Т А Н О В И В :

В провадження слідчого судді надійшло клопотання подане від імені ОСОБА_2 про скасування арешту.

Дослідивши подане клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Положеннями частини 1 та 6 статті 9 КПК України встановлено, що під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, вимог інших актів законодавства. У випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

З аналізу ст. 174 КПК слідує, що закон передбачає відповідну встановлену процедуру оформлення і подання відповідного клопотання до суду, зокрема його підписання особою, яка звертається зі клопотанням. А суд уповноважений розглядати лише ті клопотання, які подані уповноваженою особою та підписані нею.

Чинним законодавством передбачено право учасників провадження подавати до суду клопотання, документи, заяви в електронному вигляді. У відповідності до ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронним документом є документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Серед обов`язкових реквізитів, які має документ, є наявність підпису (п. 4.4 розділу 4 Вимог до оформлювання документів Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації Державної уніфікованої системи документації Національного стандарту України ДСТУ 4163-2003, чинного від 01.09.2003, затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 07.04.2003 № 55).

Відповідно до приписів ст.6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа використовується електронний підпис, а створення електронного документа завершується накладанням електронного підпису.

Стаття перша Закону України «Про електронні довірчі послуги» визначає, що електронний підпис - це електронні дані, які додаються підписувачем до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються ним як підпис.

Таким чином, електронний документ, поданий без накладення електронного цифрового підпису, позбавляє можливості ідентифікувати його адресата.

Відповідно до позначки, що проставлена на роздрукованому примірнику клопотання, останнє надійшло на електронну скриньку суду (), тобто в електронному вигляді від невідомої особи (Николай «»), саме клопотання підписане від імені ОСОБА_2 . Водночас, відповідно до вкладень, вбачається що зазначене вище клопотання було подане з відсутністю електронно-цифрового підпису.

Це слідує із роздруківки електронних повідомлень, отриманих судом. Так, у вкладенні повідомлень міститься лише один файл формату .pdf, який містить скановану копію відповідного документу. Водночас, в нього відсутній файл цифрового підпису (один, декілька або архів), зазвичай з розширенням p7s.

На роздрукованому примірнику .pdf файлу міститься копія власноручного підпису ОСОБА_2 . Однак направлений документ є електронною копією оригіналу паперового документа (відсканованою фотокопією) - клопотання ОСОБА_2 від 19.05.2023 року, а наявність на ній копії його підпису не свідчить про підписання клопотання автором і не може бути прирівняне до власноручного підпису.

Чинне законодавство вимагає подання до суду для розгляду оригіналів документів (заяв, скарг, клопотань). Оригінал документа може бути поданий в паперовій формі або в електронній.

Відповідно до ч.1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги». А цей Закон в свою чергу презюмує відповідність власноручному підпису лише кваліфікованого електронного підпису, який має таку саму юридичну силу, як і власноручний підпис (ч. 4 ст. 18 Закону України «Про електронні довірчі послуги»). Отже, оригіналом клопотання як електронного документа є відповідний файл, до якого доданий (або логічно з ним повязаний) кваліфікований електронний підпис особи.

Таким чином, ідентифікувати особу, що подала клопотання неможливо, оскільки підпис - реквізит документа, який надає йому юридичну силу і свідчить про відповідність його змісту волевиявленню цієї особи, відсутній.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.06.2022 року за наслідком розгляду справи № 2-591/11 виклала правовий висновок, згідно з яким необхідність інституту аналогії (аналогії закону та аналогії права) випливає з того, що закон призначений для його застосування в невизначеному майбутньому, але законодавець, встановлюючи регулювання, не може охопити всі життєві ситуації, які можуть виникнути.

Суд застосовує аналогію закону і аналогію права тоді, коли на переконання суду, певні відносини мають бути врегульовані, але законодавство такого регулювання не містить, внаслідок чого наявна прогалина в законодавчому регулюванні.

Чинним кримінальним процесуальним законом не визначено яке з рішень має прийняти слідчий суддя у випадку подання клопотання у спосіб, не встановлений законом.

А тому з урахуванням повноважень слідчого судді із здійснення судового контролю у кримінальному провадженні, слідчий суддя вважає за можливе застосувати аналогію закону.

Відповідно до вимог ч.2 ст.304 КПК України при вирішенні питання про можливість відкриття провадження за скаргою слідчий суддя повинен з`ясувати чи уповноважена особа на подання такої скарги, чи підлягає скарга розгляду в цьому суді, а також чи не пропущений десятиденний строк на її подання.

Згідно із п.1 ч.2 ст.304 КПК України скарга повертається, якщо скаргу подала особа, яка не має права подавати скаргу.

З огляду на викладене, слідчий суддя дійшов висновку, що наявні підстави для повернення клопотання.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 174, 304КПК України, Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», суд,

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання подане від імені ОСОБА_2 про скасування арешту майна - повернути особі, яка її подала.

Суд роз`яснює, що повернення клопотання не позбавляє права повторного звернення до суду в порядку, передбаченому КПК України.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1