Романівський районний суд Житомирської області
У Х В А Л А
16 травня 2023 року смт. Романів
Відповідно до ухвали колегії суддів Житомирського апеляційного суду від 04 травня 2023 року для розгляду до Романівського районного суду Житомирської області направлено клопотання адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна та в подальшому здійснено його автоматизований розподіл в порядку, визначеному статтею 35 КПК України.
Посилаючись на те, на даний час відпала потреба у застосуванні цього заходу забезпечення кримінального провадження, оскільки комп`ютерно-технічну експертизу щодо вказаного телефону вже проведено, а недотримання розумних строків та необґрунтовано довге перебування майна ОСОБА_4 під арештом позбавляє його можливості користуватися ним, ОСОБА_3 просить повністю скасувати арешт, що накладений на вищевказаний телефон.
Також, ініціатор клопотання зазначив, що не дивлячись на наявність попередньої ухвали слідчого судді від 06 лютого 2023 року, якою наголошено на необхідності дотримання розумних строків у кримінальному провадженні, на даний час відсутні відомості про проведення органом досудового розслідування процесуальних дій з арештованим майном.
В ході розгляду клопотання про скасування арешту майна ОСОБА_3 своє клопотання підтримав з підстав зазначених у ньому.
Розглянувши клопотання про скасування арешту майна, заслухавши думку представника власника майна, слідчий суддя прийшов до висновку, що клопотання ОСОБА_3 підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Цього ж дня, в ході огляду місця події ОСОБА_4 добровільно видав свій мобільний телефон марки Apple, в корпусі білого кольору, який вилучено до Відділення поліції № 5 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області та в цей же день визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні.
Відповідно до ухвали колегії суддів Житомирського апеляційного суду від 01 липня 2022 року ухвалу слідчого судді про накладення арешту на майно залишено без змін, в тому числі і з огляду на можливість проведення експертних досліджень з арештованим мобільним телефоном.
Відповідно до ухвали слідчого судді Романівського районного суду Житомирської області від 06 лютого 2023 року у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту зазначеного телефону відмовлено, разом з тим звернуто увагу органу дізнання та прокурора на необхідність дотримання розумних строків, проведення всіх необхідних дій (в тому числі і проведення експертиз) з майном ОСОБА_4 , на яке накладено арешт, вжиття інших термінових вичерпних заходів з метою недопущення порушень його прав, свобод та законних інтересів щодо володіння майном.
Частиною 1 статті 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації в підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації в юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Відповідно до частини 1 статті 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Статтею 1 протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що: кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Згідно зі статтею 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Обмеження права користування, володіння чи розпорядження власністю може бути лише обмежене Законом і має бути виправданим для кожного випадку окремо.
Будь-яке втручання у те чи інше право особи право повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи, зокрема необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу, бо необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73), тобто іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", п. 50), оскільки у справі "Бакланов проти Росії" (рішення від 9 червня 2005 р.), так і в справі "Фрізен проти Росії" (рішення від 24 березня 2005 р.) ЄСПЛ зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу "законності" і воно не було свавільним, а у справі "Ізмайлов проти Росії" (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 р.) ЄСПЛ встановив, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має не становити "особистий і надмірний тягар для особи".
Отже, гарантія від втручання з боку держави та інших (третіх) осіб у здійснення власником своїх повноважень, перешкоджання перспективі протиправного позбавлення власника його майна, недопустимість дій, які суперечать інтересам власника, можливість захисту зазначеного права становить зміст принципу недоторканності (непорушності) права власності.
За змістом положень статті 2 КПК України, при застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження має бути забезпечено дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Окрім того, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
З урахування викладеного слідчий суддя приходить до переконання, що з огляду на відсутність значний час (фактично з липня 2022 року) даних про проведення у кримінальному провадженні слідчих, процесуальних (інших) дій із арештованим майном, в тому числі і після постановлення ухвали слідчого судді Романівського районного суду Житомирської області від 06 лютого 2023 року, потреба арешту відпала і подальше застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна ОСОБА_4 не є обґрунтованим, тому з метою забезпечення дотримання його прав, свобод та законних інтересів щодо володіння майном, арешт слід скасувати.
Керуючись статтями 170-173, 174, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -
Клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна задовольнити.
Ухвала оскарженню не підлягає і заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1