Справа № 461/6263/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/305/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2023 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові кримінальне провадження № 461/6263/22 щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Львова, громадянки України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 309 КК України,

з участю секретаря ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

захисника-адвоката ОСОБА_8 ,

за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_9 на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 24 березня 2023 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 24 березня 2023 року задоволено клопотання захисника ОСОБА_8 : ОСОБА_5 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, на підставі ст. 45 КК України у зв`язку з дійовим каяттям та закрито кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 309 КК України. Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат у справі.

На ухвалу суду прокурор ОСОБА_9 подала апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу суду щодо ОСОБА_5 скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції.

В обґрунтування апеляційних вимог прокурор зазначає, що рішення суду підлягає скасуванню з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотного порушення вимог кримінального процесуального закону.

Вважає, що судом не наведено в ухвалі жодних обґрунтувань того, чому він дійшов висновку про те, що ОСОБА_5 активно сприяла розкриттю кримінального правопорушення.

На думку прокурора поведінка ОСОБА_5 після вчинення кримінального проступку не свідчить про її розуміння наслідків вчиненого правопорушення та сприяння органу досудового розслідування у його швидкому завершенні, зокрема: під час досудового розслідування обвинувачена кілька разів без поважних причин не з`являлася для проведення процесуальних дій, не визнавала вини у вчиненому кримінальному правопорушенні, що призвело до продовження строків досудового розслідування.

Окрім цього апелянт звертає увагу, що обвинувачена ОСОБА_5 неодноразово не з`являлася в судові засідання, без надання в подальшому підтверджень поважності причин неявки.

Суд не взяв зазначені обставини до увагу, чим допустив, на думку апелянта, неповноту судового розгляду.

Прокурор ОСОБА_7 у суді апеляційної інстанції підтримав доводи апеляційної скарги, просить таку задовольнити.

Обвинувачена ОСОБА_5 та її захисник ОСОБА_8 апеляційну скаргу прокурора заперечили.

Заслухавши доповідь судді, прокурора ОСОБА_7 на підтримку апеляційної скарги, думку обвинуваченої ОСОБА_5 та її захисника ОСОБА_8 щодо законності судового рішення, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Статтею 370 КПК передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Суд першої інстанції у повній мірі дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

За змістом ст. 45 КК особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень або кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона після вчинення кримінального правопорушення щиро покаялася, активно сприяла розкриттю кримінального правопорушення і повністю відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду, що також узгоджується з п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності».

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до кримінальних проступків.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції, дослідивши обставини вчинення кримінального проступку, дані про особу ОСОБА_5 , дійшов висновку про можливість звільнення останньої від кримінальної відповідальності на підставі ст. 45 КК України у зв`язку з дійовим каяттям.

Зокрема, судом першої інстанції було встановлено, що ОСОБА_5 вину у вчиненні визнала у повному обсязі, щиро розкаялася у вчиненому, висловила жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася, активно сприяла розкриттю кримінального правопорушення, раніше до кримінальної відповідальності не притягалася, матеріальної шкоди кримінальним проступком не спричинено.

Апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги прокурора про те, місцевий суд безпідставно звільнив обвинувачену від кримінальної відповідальності на підставі ст. 45 КК України, з огляду на те, що ОСОБА_5 під час досудового розслідування жодних активних дій та ініціатив у допомозі правоохоронним органам у розкритті кримінального правопорушення не вчиняла, вини в інкримінованому проступку не визнавала.

Апеляційний суд, звертає увагу, що відповідно до ст. 23 КПК України, однією із засад кримінального провадження, є безпосередність дослідження показань, речей і документів.

Положення ст. 94 КПК України визначають, що показання учасників кримінального провадження суд отримує усно, а жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Також, питання про наявність чи відсутність обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання, вирішується судом у нарадчій кімнаті на підставі безпосередньо досліджених доказів.

Зокрема, в судовому засіданні ОСОБА_5 повністю визнала вину у вчиненні кримінального проступку, активно сприяла розкриттю злочину, щиро розкаялася у вчиненому.

В ході судового провадження саме обвинувачена надала суду показання, які за своїм змістом відповідають обставинам наведеним в обвинувальному акті, які зокрема стосуються перебігу подій під час скоєння кримінального правопорушення, її мотивів та умислу.

При цьому, суд першої інстанції правильно врахував, що обставини, які встановлені в ході досудового розслідування, зокрема щодо придбання ОСОБА_5 психотропних речовин, встановлені саме на підставі показань обвинуваченої, а саме: у ході спілкування з працівниками УПП у Львівській області ДПП, саме ОСОБА_5 повідомила, що при собі має заборонені в обігу речі та видала їх працівникам поліції. Вказані обставини стороною обвинувачення не спростовані.

Твердження прокурора про те, що ОСОБА_5 кілька разів не з`являлася для участі у проведенні процесуальних дій у кримінальному провадженні апеляційний суд відкидає, оскільки прокурором не надано доказів неявки ОСОБА_5 при її належному повідомленні про проведення з нею слідчих дій.

Наведені в апеляційній скарзі прокурора мотиви не спростовують правильності рішення суду першої інстанції і не містять переконливих доводів, які би дозволяли апеляційному суду дійти висновку, що ухвалу суду було постановлено з істотними порушеннями норм процесуального права, які можуть поставити під сумнів законність цього судового рішення.

Зважаючи на викладене, підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 24 березня 2023 року щодо ОСОБА_5 залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_9 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4