Провадження № 1-кс/344/6088/23
У Х В А Л А

26 вересня 2023 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу на постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні,-

В С Т А Н О В И В:

в скарзі вказано, що старшим слідчим П`ятого слідчого відділу ТУ ДБР розташованого у м. Львові (з дислокацією м. Івано-Франківськ) здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000079 від 24.04.2023 року, правова кваліфікація якого ч. 2 ст. 365 КК України. При цьому, досудове розслідування розпочато за вимогою слідчого судді, на підставі поданого повідомлення ОСОБА_4 від 24.03.2023 року. Так, 11.04.2023 року слідчим суддею Івано-Франківського м/суду зобов`язано уповноважену особу П`ятого СВ ТУ ДБР у м. Львові (з дислокацією в м. Івано-Франківську) внести до ЄРДР відомості по заяві ОСОБА_4 від 24.03.2023 року. Слідчий суддя підсумовуючи в своїй сукупності матеріали справи, звернув увагу на те, що заява останнього відповідає вимогам, а викладені в ній обставині підтверджуються окрім іншого листом ФДУ «Центр охорони здоров`я ДКВС України» за № 660/ЧН-23 вих., схемою локалізації тілесних ушкоджень, картою первинної фіксації зовнішніх ушкоджень від 24.04.2023 та копіями фотографій. У зв`язку із чим, слідчим суддею поза розумним сумнівом акцентовано увагу, що скарга підлягає до задоволення. Однак, досудове розслідування у формі слідства у даному кримінальному провадженні проводиться необ`єктивно, упереджено, з множинними порушеннями кримінального процесуального закону, з чітко вираженим захистом осіб-правопорушників. У продовж квітня-липня 2023 року у даному кримінальному провадженні відсутні/не проведені першочергові слідчі (розшукові) дії, зазначені в скарзі. Натомість починаючи з моменту направлення повідомленням ОСОБА_4 про вчинення злочину щодо нього від 24.03.2023 року, так і в подальшому у вказаному кримінальному провадженні неприховано вчиняється бездіяльність. При цьому відбуваються різного роду маніпуляції зі сторони слідчого органу щодо відправки процесуальних рішень, зокрема у датах складання таких рішень та датами відправки/їх отримання, що тим самим вкотре призводить до звернень слідчому судді. Так, 26.04.2023 року слідчим уже виносилась постанова про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_4 01.06.2023 року дана постанова скасована слідчим суддею, як незаконна. В подальшому з метою активації даного кримінального провадження, адвокатом направлено ряд клопотань, які є в свою чергу першочергові до виконання. Зокрема від 10.06.2023 року про проведення слідчих дій в порядку ст. 218 КПК України. Від 03.07.2023 року про призначення судово-медичної експертизи у відповідності до ст. 242 КПК України та допит ОСОБА_4 . Відповіді на вищевказані клопотання станом на день звернення до суду так і не отримано. В обґрунтування оскаржуваної постанови слідчий вказує, що будь-яких доказів на підтвердження фактів викладених в заяві ОСОБА_4 від 24.03.2023 року слідством не здобуто. За цих підстав слідчий відмовив у визнанні потерпілим, оскільки вважає, що ОСОБА_4 не спричинено майнової, моральної чи фізичної шкоди. Такий висновок є ніщо іншим, як явним спотворенням фактів, що тільки підкреслює відсутність пошукової ініціативи у слідчого та бажання проводити повне та всебічне розслідування, містить ознаки сприяння правопорушникам уникнути від кримінального переслідування. Щодо відсутності документів які свідчили б про обставини, зафіксовані в заяві ОСОБА_4 від 24.03.2023 року і підтверджують факт спричинення йому тілесних ушкоджень. 11.05.2023 року слідчому направлено письмові докази, які містяться в матеріалах кримінального провадження. З відповіді ВЧ А1048 від 28.04.23 та додатками до неї (книга ОХА МП ВЧ та мед характеристика) слідує, що видимі забійні рани, синці, садна, подряпини та інші тілесні ушкодження у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в момент його затримання, що відбулося 23.03.2023 року ВКП Івано-Франківського РУП ГУНП (смт. Десна, Чернігівської області, в/ч НОМЕР_1 ) були відсутні, що підтверджується копією відповідної книги та медичної характеристики. А отже за очевидне вбачається, що тілесні ушкодження були нанесені ОСОБА_4 коли він перебував на одинці із працівниками поліції (оперативного підрозділу) РУП ГУНП Івано-Франківської області, як і слідує з повідомлення ОСОБА_4 , від 24.03.2023 року. Щодо допиту працівників ДУ « Івано-Франківська УВП № 12» - ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , з яких у свою чергу ОСОБА_5 не бачив у ОСОБА_4 тілесних ушкоджень під час поміщення його в УВП № 12. З даного приводу слід вказати, що пояснення ОСОБА_5 , який не бачив у ОСОБА_4 тілесних ушкоджень під час поміщення його в УВП № 12 спростовується, а саме - відповідь ЦОЗ ДКВСУ в числі Івано-Франківської області, схемою локалізації тілесних ушкоджень, картою фіксації ушкоджень, фотозображенням тілесних ушкоджень (у к-сті 6 шт.) які видані УВП № 12. Щодо допиту співробітників ГУ НП в області ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ,то їхні пояснення не можуть бути достеменним та належним доказом, оскільки останні являються зацікавленими особами в кінцевому рішенні щодо їхньої користі. Щодо матеріалів перевірки ЄО Івано-Франківського РУП № 7939 на які посилається слідчий, то як вбачається перевірка ЄО Івано-Франківського РУП № 7939 здійснювалась поза межами кримінального провадження, а тому, є неналежним доказом на який зіслався слідчий у своїй постанові від 30.06.2023 року. За змістом повідомлення ОСОБА_4 від 24.03.2023 року,останній відповідально ствердив та розписався про обізнаність щодо кримінальної відповідальності за завідомо неправдиве таке повідомлення. Так, з повідомлення вбачається, що ОСОБА_4 було заподіяно насильницькі дії, що полягали у жорстокому поводженні, як під супроводження/конвоювання з УЦ «Десна-в/ч НОМЕР_1 », Чернігівської області, так і у приміщенні підрозділу поліції у м. Івано-Франківську. Тілесні ушкодження було зафіксовано співробітниками Івано-Франківського УВП № 12 при поступленні, натомість тілесні ушкодження були відсутні під час його видачі та затриманні в УЦ «Десна-в/ч НОМЕР_1 ». (відповідь ВЧ НОМЕР_1 від 28.04.23 з додатками до неї (книга ОХА МП ВЧ та мед характеристика додано слідчому від 11.05.2023 року). В інтересах ОСОБА_4 подано клопотання про витребування доказів - відеозапис з камер відеоспостережень, на якому зафіксовано, як працівник поліції наносить безпідставно удар кулаком в обличчя ОСОБА_4 . Подано і інші клопотання про допит останнього, допит свідків в порядку ст. 218 КПКУ, а також про проведення експертиз, однак жодних відповідей з приводу таких клопотань, окрім як чергової постанови про відмову у визнанні потерпілим від 30.06.2023, адвокатом не отримано. А отже, слідчим не проведено всі необхідні слідчі дії на викриття правопорушників, не проведено першочергові слідчі дії, натомість прийнято постанову яка за своїм змістом є незаконною та явно передчасною. До матеріалів справи додано ряд задокументованих доказів, які дають підстави для ствердження, що саме працівниками Івано-Франківського РУП, ОСОБА_4 було спричинено фізичні/тілесні ушкодження, в такий спосіб заподіяно шкоду та як наслідок моральну, яка була виражена в нелюдському поводженні із ним. Дана обставина також підтверджується ухвалою суду від 11.04.2023 року про зобов`язання внести відомості до ЄРДР за повідомленням ОСОБА_4 від 24.03.2023 року. В якій слідчий суддя підсумовуючи в своїй сукупності матеріали справи, приходить до висновку та поза розумним сумнівом звертає увагу, що скарга підлягає до задоволення, посилаючись на ряд задокументованих доказів на підтвердження повідомлення про злочин від 24.03.2023 року щодо ОСОБА_4 . Відсутність статусу потерпілого у кримінальному провадженні № 0000079 від 24.04.2023 року, правова кваліфікація якого ч. 2 ст. 365 КК України, значно звужує процесуальні права, зокрема ОСОБА_4 не зможе скористатись правом заявляти відводи, клопотання, подавати докази, брати участь у слідчих діях, знайомитись із матеріалами кримінального провадження, брати участь у судовому провадженні, оскаржувати рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування, слідчого судді, суду тощо.

Адвокат в судовому засіданні скаргу підтримав, просив поновити процесуальний строк на звернення зі скаргою, оскільки строк пропущений через дії слідчого, скаргу задовольнити та скасувати постанову про відмову у визнанні потерпілим.

Слідчий в судове засідання не з`явився, повідомлений про дату та час судового засідання належним чином.

Адвокатом зазначено, що 21.07.2023 р., рекомендованим листом на ім`я ОСОБА_4 за адресою здійснення адвокатської діяльності, отримано чергову постанову від 30.06.2023 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000079. Не погоджуючись з даною постановою, адвокатом 24.07.2023 р., направлено скаргу до суду. 27.07.23 р., під час розгляду справи за скаргою про відмову у визнанні потерпілим, адвокату стало відомо про те, що слідчим винесено постанову від 25.07.2023 р., про закриття даного кримінального провадження. У зв`язку із чим, адвокатом подано в суд заяву про залишення без розгляду скарги на постанову від 30.06.2023 року про відмову у визнанні потерпілим, з метою подальшого оскарження постанови від 25.07.2023 року про закриття кримінального провадження. Ухвалою суду від 08.08.2023 року, яка отримана адвокатом 17.08.2023 р., скасовано постанову від 25.07.2023 року (КП № 0000079 від 24.04.2023 р.) про закриття кримінального провадження, тому просить суд поновити строк на подання скарги на постанову слідчого, оскільки строк пропущено з поважних причин.

Таким чином, строк звернення зі скаргою підлягає поновленню.

30 червня 2023 року постановою старшого слідчого П`ятого слідчого відділу ТУ ДБР розташованого у м. Львові (з дислокацією м. Івано-Франківськ) ОСОБА_10 відмовлено ОСОБА_4 у визнанні його потерпілим у кримінальному провадженні №0000079 від 24.04.2023 року.

25 липня 2023 року постановою старшого слідчого П`ятого слідчого відділу ТУ ДБР розташованого у м. Львові (з дислокацією м. Івано-Франківськ) ОСОБА_10 кримінальне провадження №0000079 від 24.04.2023 року закрито.

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 08 серпня 2023 року постанову старшого слідчого П`ятого слідчого відділу ТУ ДБР розташованого у м. Львові (з дислокацією м. Івано-Франківськ) ОСОБА_10 від 25.07.2023 про закриття кримінального провадження скасовано.

10.06.2023 року та 03.07.2023 року адвокат ОСОБА_3 в інтересах потерпілого ОСОБА_4 звернувся до слідчого П`ятого слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у м. Львові (з дислокацією м. Івано-Франківськ) ОСОБА_10 з клопотанням про проведення слідчих дій.

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 01 червня 2023 року постанову старшого слідчого П`ятого слідчого відділу ТУ ДБР розташованого у м. Львові (з дислокацією м. Івано-Франківськ) ОСОБА_10 від 26.04.2023 року про відмову у визнанні потерпілим скасовано.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч.1 ст.303 КПК України.

Відповідно до ч.3 ст.110 КПК України рішення слідчого, дізнавача, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, дізнавач, прокурор визнає це за необхідне.

Згідно з положеннями ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

З урахуванням наведених положень, потерпілим може бути 1) особа, якій завдано шкоди (моральної, фізичної або майнової), яка 2) подала заяву про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або 3) яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода, і тому вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

Слід враховувати, що слідчий, прокурор має право відмовити особі у визнанні її потерпілим. Згідно до ч.5 ст.55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Вимоги до форми та змісту постанови наведені у ч.5 ст.110 КПК України. Так, постанова слідчого, дізнавача, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

Отже, відповідно до ст.110 КПК України постанова має бути вмотивована, її зміст повинен відповідати, зокрема обставинам, які є підставою для прийняття постанови, мотиви та їх обґрунтування з посиланням на положення КПК України, що є однією з гарантій забезпечення прав та законних інтересів учасників процесу.

Таким чином, слідчий, виносячи оскаржувану постанову, повинен обгрунтувати прийняття оскаржуваної постанови, виходячи з дослідження всіх наявних в матеріалах кримінального провадження даних щодо можливого спричинення заявнику шкоди та врахувати те, що саме за його заявою були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинення кримінального правопорушення та те, що права і обов`язки потерпілого виникли в особи з моменту подання заяви про вчинення кримінального правопорушення.

У п.4 Узагальнень про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування, які містяться у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 9-49/0/4-17 від 12.01.2017 зазначено, що процесуальною підставою прийняття рішення про відмову у визнанні потерпілим відповідно до ст. 55 КПК є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява подана особою, якій не завдано шкоди. При цьому відповідні підстави згідно із зазначеною статтею мають бути належним чином мотивовані. За умови встановлення того, що зазначені вимоги є недотриманими, слідчі судді приймають рішення про скасування постанов. Таким чином, неналежне мотивування постанов про відмову у визнанні потерпілим, з одного боку, не відповідає вимогам процесуального законодавства, а з іншого - не дає слідчому судді змоги перевірити правильність прийнятого слідчим, прокурором рішення про наявність чи відсутність шкоди для конкретної особи у зв`язку із вчиненням кримінального правопорушення.

Як випливає зі змісту оскаржуваної постанови, підставою для відмови у визнанні ОСОБА_4 потерпілим у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за 0000079 від 24.04.2023 року є висновок слідчого про те, що на даний час не здобуто достатніх доказів та не отримано відомостей, які б свідчили про факти спричинення майнової, моральної чи фізичної шкоди ОСОБА_4 внаслідок можливого вчинення неправомірних дій співробітниками Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області, що досліджуються в даному кримінальному провадженні.

За таких обставин слідчий суддя приходить до переконання про те, що висновок старшого слідчого П`ятого слідчого відділу ТУ ДБР розташованого у м. Львові (з дислокацією м. Івано-Франківськ) ОСОБА_10 про відмову у визнанні ОСОБА_4 потерпілим в кримінальному провадженні №0000079 від 24.04.2023 року є необґрунтованим, слідчий не спростував в постанові про відмову у визнані потерпілим доводів відносно заподіяння ОСОБА_4 фізичної шкоди. Слідчий в оскаржуваній постанові не зазначив, які слідчі та процесуальні дії вчинені з метою перевірки факту спричинення такої шкоди, що свідчить про формальний характер прийнятого слідчим рішення. Всупереч вимогам частини 5 статті 55 КПК України оскаржувана постанова слідчого не містить обґрунтовання для відмови у визнанні потерпілим ОСОБА_4 . Відтак, постанова від 30 червня 2023 року старшого слідчого П`ятого слідчого відділу ТУ ДБР розташованого у м. Львові (з дислокацією м. Івано-Франківськ) ОСОБА_10 про відмову ОСОБА_4 у визнанні його потерпілим у кримінальному провадженні №0000079 від 24.04.2023 року підлягає скасуванню.

Частиною 2 ст.307 КПК України передбачено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Вимога про зобов`язання старшого слідчого П`ятого слідчого відділу ТУ ДБР розташованого у м.Львові (з дислокацією м. Івано-Франківськ) ОСОБА_10 винести постанову про визнання ОСОБА_4 потерпілим у кримінальному провадженні не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.36, ч.5 ст.40 КПК України прокурор, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Згідно з ч.3 ст.26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, що є принципом диспозитивності розгляду.

Таким чином, скарга в частині зобов`язання старшого слідчого Пятого слідчого відділу ТУ ДБР розташованого у м.Львові (з дислокацією м. Івано-Франківськ) ОСОБА_10 винести постанову про визнання ОСОБА_4 потерпілим у кримінальному провадженні не підлягає задоволенню.

Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надала можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.

Відповідно до зазначеного, -

П О С Т А Н О В И В :

скаргу задовольнити частково;

поновити процесуальний строк на оскарження.

скасувати постанову від 30.06.2023 року старшого слідчого П`ятого слідчого відділу ТУ ДБР розташованого у м. Львові (з дислокацією м. Івано-Франківськ) ОСОБА_11 про відмову в задоволенні у визнанні потерпілим;

В іншій частині скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1