Провадження 11-кп/824/2880/2023 Доповідач в 2 інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

16 серпня 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі суддів:

ОСОБА_2 (головуючої),ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар - ОСОБА_5 , ОСОБА_6

за участю:

прокурора - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження № 0001928 від 02.05.2019 за апеляційною скаргою першого заступника керівника Київської міської прокуратури на вирок Печерського районного суду м. Києва від 16 листопада 2022 року,-

в с т а н о в и л а:

Вироком Печерського районного суду м. Києва від 16 листопада 2022 року,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Олександрія, Кіровоградської області, громадянина України, українця, не працюючого, з середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, засуджено:

за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік;

на підставі ст.75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю в 1 рік;

на підставі ст.76 КК України на ОСОБА_8 покладено обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

вирішено питання про речові докази.

Відповідно до вироку, ОСОБА_8 , 01 травня 2019 року, приблизно о 16 годині 20 хвилин, перебуваючи в магазині «CROPP», що знаходиться в ТРЦ «Гулівер» за адресою: м. Київ, пл. Спортивна, 1А, з метою незаконного заволодіння чужим майном, намагався таємно викрасти одяг, загальною вартістю 1055 грн. 82 коп., який сховав під власну кофту, в яку був одягнутий та вийшовши з магазину не оплативши за нього, був зупинений працівниками охорони. Таким чином, ОСОБА_8 виконав усі дії, які вважавнеобхідними для доведення кримінального проступку до кінця, який не було закінчено з причин, що не залежали від його волі.

В апеляційній скарзі прокурор не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення та правильності кваліфікації дій обвинуваченого, указав на незаконність вироку у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. В обґрунтування доводів апеляційної скарги прокурор указав про те, що на момент ухвалення оскаржуваного вироку з огляду на набрання чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 617-VIII від 22.11.2018, поставлене у вину ОСОБА_8 діяння, яке ним було вчинено 01.05.2019, віднесено до кримінальних проступків. Відтак, прокурор вважав, що враховуючи вимоги ч. 1 ст. 49 КК України, на момент ухвалення вироку, трирічний строк давності притягнення ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку закінчився. Оскільки в даному кримінальному провадженні від обвинуваченого ОСОБА_8 клопотань про його звільнення від кримінальної відповідальності не надходило, прокурор зазначив про необхідність прийняття рішення про зміну вироку та звільнення ОСОБА_8 від призначеного оскаржуваним вироком покарання у зв`язку із закінченням строків давності. Просив вирок змінити в частині призначеного покарання, постановити ухвалу, якою на підставі ст. 49 КК України звільнити ОСОБА_8 від призначеного за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України покарання у зв`язку із закінченням строків давності притягнення особи до кримінальної відповідальності на підставі п. 5 ст. 74 КК України. В решті вирок залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення:

прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити;

вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення з наступних підстав.

Рішення суду в частині доведеності вини ОСОБА_8 та правильності кваліфікації його дій за ч.2 ст. 15 ч.1 ст. 185 КК України учасниками судового провадження не оспорюється. Підстав для виходу за межі апеляційних вимог колегія суддів не вбачає.

Щодо доводів апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність, то колегія суддів визнає їх обґрунтованими з огляду на наступні обставини.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII, який набрав чинності 1 липня 2020 року, кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 185 КК України віднесено до кримінальних проступків.

Санкція ч. 1 ст. 185 КК України, в редакції Закону № 2617-VIII передбачала покарання у виді штрафу від тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від 80 до 240 годин, або виправні роботи на строк до двох років, або арешт на строк до 6 місяців або обмеження волі на строк до п`яти років.

У відповідності до положень ст. 12 КК України в редакції, чинній на час розгляду провадження, вказане кримінальне правопорушення відносяться до категорії кримінальних проступків.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі.

Відповідно до ч.5 ст. 74 КК України особа також може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених ст. 49 КК України.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, поставлене у вину ОСОБА_8 кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 15 ч.1 ст. 185КК України було вчинено ним 01 травня 2019 року.

Згідно з ч. 2,3 ст. 49 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового слідства або суду. Перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше 2 років.

З огляду на досліджені судом матеріали кримінального провадження, судом не встановлено обставин і не отримано об`єктивних доказів на підтвердження підстав для зупинення або переривання строків давності, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 49 КК України.

Враховуючи те, що у даному кримінальному провадженні на момент ухвалення оскаржуваного вироку закінчився трьохрічний строк давності, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, обвинувачений ОСОБА_8 заяв про звільнення його від кримінальної відповідальності за ч.2 ст. 15 ч.1 ст. 185 КК України не подавав, колегія суддів приходить до висновку про необхідність звільнення його на підставі ч.5 ст. 74 КК України від призначеного покарання за вироком Печерського районного суду м. Києва від 16.11.2022 року.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги прокурора в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Печерського районного суду м. Києва від 16.11.2022 щодо ОСОБА_8 змінити.

На підставі ст. 49 КК України та ч.5 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_8 від покарання за ч.2 ст. 15 ч.1 ст. 185 КК України у зв`язку з закінченням строків давності.

В решті вирок Печерськогорайонного суду м. Києва від 16.11.2022 щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення.

СУДДІ

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4