справа № 208/6019/21
№ провадження 1-кп/208/159/23
УХВАЛА

Іменем України

11 серпня 2023 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: головуючого, судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

у відкритому судовому засіданні розглянувши матеріали кримінального провадження № 0000065 відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянина України, маючого середньо-спеціальну освіту, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 30.09.2019 року за ч.2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки. Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 19.12.2019 року вирок змінено в частині перекваліфікації на ч.1 ст. 186 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки,

який обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до обвинувального акту, ОСОБА_4 , при невстановлених слідством обставинах, маючи умисел спрямований на незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу, обіг якого заборонений, «канабіс», діючи в порушення Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», незаконно, без мети збуту, придбав невстановлену кількість зазначеного наркотичного засобу, який переніс до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де почав його незаконно зберігати без мети збуту.

03.03.2021 року, в період часу з 06.40 год., до 08.57 год., під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 , співробітниками поліції виявлено та вилучено фрагменти верхівки частин рослини зеленого кольору масами 4,8917 г., 1,9749 г., 0,3775 г., 0, 1583 г., які містять у своєму складі особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонений «канабіс», відповідними масами 4,3493 г., 1,7608 г., 0, 3370 г., 0,1419 г., що згідно «Таблиці невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, які знаходяться у незаконному обігу», перевищує невеликі розміри.

У судовому засіданні обвинувачений свою вину у скоєнні кримінального правопорушення при зазначених в обвинувальному акті обставинах визнав повністю. Пояснив, що він страждаючи на наркоманію добровільно звернувся до лікарні та пройшов відповідний курс лікування від придбаної ним залежності. На теперішній час тривалий термін приймає замісну терапію. Щиро кається у скоєному.

Просив суд звільнити його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 309 ч.4 КК України.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання про закриття кримінальної справи з підстав передбачених ст. 309 ч.4 КК України, зазначивши, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення під час відбування покарання з іспитовим строком. Його звернення до лікувального закладу не є добровільним а пов`язано з ухиленням від кримінальної відповідальності.

Суд, розглянувши клопотання, вислухав учасників кримінального провадження, встановив наступне.

При обговоренні заявленого клопотання судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє і не оспорює формулювання оголошеної підозри, характер висунутого обвинувачення та правову кваліфікацію своїх дій за ч.1 ст. 309 КК України. У суду відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності такої позиції обвинуваченого, а відтак діяння, яке йому поставлено у провину, дійсно мало місце, і воно отримало правильну кримінально-правову оцінку.

Судом встановлено, що обвинувачений цілком розуміє свої права, визначені ч.3 ст. 285 КПК України, підставу звільнення від кримінальної відповідальності за ч.4 ст. 309 КК України, а також наслідки закриття кримінального провадження з цієї підстави і наполягає на задоволенні клопотання.

У системі судів загальної юрисдикції судова практика вищих судових інстанцій виступає орієнтиром як для нижчих судів, так і для інших правозастосовних органів. Згідно зі ст. 36 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» Верховний Суд України забезпечує єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

Листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.02.2011 року «Щодо правильного застосування норм Кримінально-процесуального кодексу України при звільненні особи від кримінальної відповідальності відповідно до ч. 4 ст. 309 Кримінального кодексу України» та Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» від 23 грудня 2005 року № 12, надані роз`яснення та рекомендації, згідно яких особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності на підставі ч.4 ст. 309 КК України, якщо: її вина у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, доведена, вона виявила бажання вилікуватися і для цього звернулася до відповідного закладу добровільно та розпочала лікування, заявила чи підтримала клопотання про її звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінальної справи на цій підставі.

Правові позиції застосування ч.4 ст. 309 КК України визначена в Постанові ККС ВС у справі № 357/11205/19 (провадження № 51-2776кмо21), згідно якої:

- відповідно із ч. 4 ст. 309 КК України особа, яка добровільно звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії, звільняється від кримінальної відповідальності за дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

- підставою для звільнення від кримінальної відповідальності в такому разі є добровільне звернення до лікувального закладу особи, яка хворіє на наркоманію, та розпочате нею лікування від наркоманії.

- добровільним у контексті ч. 4 ст. 309 КК України слід вважати таке звернення особи до лікувального закладу, яке здійснюється за її особистою згодою, що мало місце до моменту виходу суду першої інстанції до нарадчої кімнати для ухвалення рішення у кримінальному провадженні. Для застосування цієї норми попередній факт перебування особи на обліку осіб, які незаконно вживають наркотичні засоби або психотропні речовини, не є визначальним, оскільки факт захворювання на наркоманію в такої особи може бути встановлено вперше.

- норма ч. 4 ст. 309 КК України за своїм характером є заохочувальною. Законодавець, формулюючи умови для звільнення від кримінальної відповідальності за незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту, ставив ціль вилікувати особу від захворювання на наркоманію, яке є тяжчим, якщо порівняти, наприклад, із захворюванням на алкоголізм. Тому звернення особи до лікувального закладу навіть під час судового розгляду досягає тих цілей, для яких конструювалася ця норма.

- покарання особи, яка хворіє на наркоманію, незалежно від того, звернулася вона для такого лікування вперше чи вже проходила курс лікування, перебувала на відповідному обліку до внесення відомостей до ЄРДР у цьому провадженні чи ні, не повинно бути пріоритетним та превалювати над ціллю вилікувати особу.

- причини, які були визначальними для прийняття рішення про звернення до лікувального закладу з метою пройти лікування від наркоманії, можуть бути різними. Однак ключовим є добровільне прийняття рішення особою, яка хворіє на наркоманію, щодо необхідності такого лікування. ОП ККС ВС вважає, що причини, які передували зверненню особи до лікувального закладу для лікування від наркоманії, не повинні перекреслювати сам факт такого звернення та ставити під сумнів добровільність як таку.

- законодавець визначає поняття та підстави примусового лікування осіб, хворих на наркоманію відповідно до Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними»

Будь-яке інше звернення для лікування від наркоманії є добровільним.

Суд не може встановлювати додаткові умови для констатації факту добровільності.

Згідно ст. 1 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» визначено поняття наркоманії як психічний розлад, зумовлений залежністю від наркотичного засобу або психотропної речовини внаслідок зловживання цим засобом або цією речовиною.

Згідно довідки від 24.07.2023 року Комунального некомерційного підприємства «Кам`янської міської ради» міська лікарня №1», яке надає вторинну спеціалізовану медичну допомогу за спеціальність «Психіатрія» та «Наркологія», з 2021 року обвинувачений ОСОБА_4 знаходиться на обліку у лікаря-нарколога з діагнозом: Психічні та поведінкові розлади в результаті вживання опіатів, синдром залежності.

19.04.2021 року, ОСОБА_4 добровільно звернувся за медичною допомогою до лікаря-нарколога за медичною допомогою в зв`язку з вживанням наркотичних речовин та госпіталізований у відділення, де пройшов стаціонарне лікування 32 дні, з 19.04.2021 року по 24.05.2021 року.

Відповідно до рішення лікарсько-консультативної комісії хворому ОСОБА_6 призначена замісна підтримувальна терапія метадоном, яку він отримує по теперішній час.

В судовому засіданні зазначена довідка, потреба ОСОБА_6 в лікуванні, факт його проходження, потреба у його продовженні замісною терапією, нічим не спростована.

Враховуючи викладене, суд вважає, що ОСОБА_6 добровільно звернувся до медичного закладу для лікування від наркоманії, таке лікування не було формальним, пройдено в стаціонарному порядку у визначений лікарською комісією строк 32 дні.

Після проходження лікування ОСОБА_6 і на теперішній час отримує замісну терапію, що визначає кінцеву мету обвинуваченого - остаточно вилікуватись від хвороби, і на думку суду його покарання не повинно бути пріоритетним та превалювати над ціллю вилікування.

ОСОБА_6 дійсно пред`явлено обвинувачення у вчиненні нового кримінального правопорушення в період відбуття ним покарання з випробуванням.

Разом з тим, відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Диспозиція ч.4 ст. 309 КК України щодо звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, не містить умови відсутності у такої особи попередньої судимості.

Суд вважає, що за встановленими під час судового засідання обставинами, кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 за обвинуваченням його по ст. 309 ч.1 КК України повинне бути закрите поза розумним сумнівом.

У відповідності до ст. 124 КПК України розглядаючи питання відшкодування процесуальних витрат по справі, суд керується правовою позицією ВП ВС висловленою у постанові від 21 листопада 2018 року (справа № 462/6473/16-ц, провадження № 14-400цс18), згідно якої такі витрати повинні бути розподілені судом у межах розгляду того кримінального провадження, у ході розгляду якого вони виникли. ВП ВС вказала, що суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті, у тому числі й в ухвалі про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Доля речових доказів вирішується судом згідно ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.

З`ясувавши наявність необхідних умов, вважаючи за обов`язок виконання вимог національного кримінального законодавства про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, керуючись ст. 309 ч. 4 КК України, п.1 ч.2 ст. 284, 350 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі ч.4 ст. 309 КК України звільнити від кримінальної відповідальності за його обвинуваченням по ч.1 ст. 309 КК України.

На підставі п.1 ч.2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження № 0000065, по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.1 ст. 309 КК України, закрити, у зв`язку зі звільненням його від кримінальної відповідальності.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати по проведенню експертизи у справі в сумі 1 372 гривні 96 копійок.

Речові докази по справі 2 паперові згортки із речовиною рослинного походження, сліп пакет з речовиною рослинного походження, шприц, пластиковий кейс з насінням, 5 предметів із рукояткою, предмет схожий на холодну зброю із чохлом, 17 предметів схожих на патрони, предмет схожий на холодну зброю, які знаходяться в камері схову Кам`янського РУП - знищити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду, через Заводський районний суд м. Дніпродзержинська, протягом 7 днів з дня її проголошення.

Законної сили ухвала суду набирає після закінчення строку її оскарження.

Суддя ОСОБА_1