Справа № 953/2540/23
№ провадження 1-кп/646/380/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.06.23р. м. Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисників: ОСОБА_4 , ОСОБА_5

обвинувачених: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Харкові в режимі відеоконференції обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003099 від 04.10.2022 р. за обвинуваченням :

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Ворожба Сумської області, громадянки України, з вищою освітою, одруженої, директора ФГ «Вільховатка», яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Вільхуватка Великобурлуцького району Харківської області, громадянина України, із вищою освітою, одруженого, офіційно не працевлаштованого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 28 , ч.4 ст.111-1 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Червонозаводського районного суду м.Харкова перебуває вказане кримінальне провадження.

В підготовчому судовому засіданні прокурор заявив, що вважає можливим призначити кримінальне провадження до судового розгляду.

Захисник ОСОБА_5 заявив клопотання про повернення обвинувального акту прокурору як такого, що не відповідає вимогам КПК України, оскільки він складений на підставі доказів, що були отримані стороною обвинувачення з процесуальними порушеннями.

Також захисник ОСОБА_5 заявив клопотання про дослідження доказів сторони обвинувачення у підготовчому засіданні, посилаючись на те, що вони зібрані з порушенням закону, а отже є неналежними та недопустимими. Це, на думку захисника, свідчить про невідповідність обвинувального акту вимогам КПК України.

Захисник ОСОБА_4 та обвинувачені підтримали вищевказані клопотання захисника ОСОБА_5 .

Прокурор заперечував проти цих клопотань.

Вислухавши сторони, перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Вимоги до обвинувального акту та відомостей, які він повинен містити, визначені статтею 291 КПК України. Так, зокрема, обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

У цій правовій нормі не міститься приписів щодо доказів, які входять до предмету доказування у кримінальному провадженні, зокрема, щодо фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими. Так, з аналізу ст.ст.89, 91, 92, 94, 349, 351-361, 363 КПК України вбачається, що сторона обвинувачення виконує передбачений ст.92 КПК України обов`язок доказування, а також обов`язок доказування належності та допустимості доказів, які зібрані нею під час досудового розслідування, під час судового розгляду.

При цьому процедура визнання доказів недопустимими передбачена ст.89 КПК України та може бути застосована лише під час судового розгляду або під час оцінки доказів в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

Отже, суд не може досліджувати докази у кримінальному провадженні на предмет оцінки їх допустимості на стадії підготовчого провадження.

Тому немає підстав для задоволення клопотання захисника про дослідження доказів сторони обвинувачення під час підготовчого засідання.

Щодо доводів сторони захисту про наявність підстав для повернення обвинувального акту прокурору, то перевіривши обвинувальний акт та доданий до нього реєстр матеріалів досудового розслідування, суд приходить до висновку, що обвинувальний акт складено відповідно до вимог КПК України.

Крім того, кримінальне провадження підсудне Червонозаводському районному суду м.Харкова. Підстав для закриття кримінального провадження судом під час підготовчого судового засідання не встановлено.

Таким чином суд приходить до висновку про необхідність призначення кримінального провадження до судового розгляду, який з урахуванням принципу гласності та відкритості судового провадження слід проводити відкрито, оскільки обмеження щодо цього, передбачені ч. 2 ст. 27 КПК України, відсутні.

Отже клопотання захисника ОСОБА_5 про повернення обвинувального акту прокурору не підлягає задоволенню.

Крім того, у підготовчому засіданні прокурор подав клопотання про продовження строку дії запобіжних заходів, застосованих до обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою, строком на 60 діб.

В обґрунтування цих клопотань прокурор посилається на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченими інкримінованих їм кримінальних правопорушень, а також на наявність ризиків, передбачених п.1 та п.3 ст.177 КПК України. Прокурор зазначає, що обвинувачені можуть переховуватися від суду, зокрема, на території Російської Федерації чи тимчасово окупованих частинах території України, оскільки усвідомлюють неможливість повного контролю державною владою кордонів та території України в умовах збройної агресії РФ проти України, а також оскільки населений пункт місця проживання обвинувачених знаходиться у безпосередній близькості до державного кордону України з РФ, ділянку якого державна влада України не контролює у повній мірі у зв`язку з військовими діями. Також прокурор вважає, що існує ризик впливу обвинувачених на свідків, враховуючи наявність у ОСОБА_7 , який є чоловіком ОСОБА_6 , статусу депутату місцевої ради, який також до 2020 року тривалий час займав посаду голови місцевої ради. При цьому свідками у кримінальному провадженні є наймані працівники підприємства, яке очолює обвинувачена ОСОБА_6 . Таким чином у обвинувачених є реальна можливість впливати на свідків різними способами (залякування, надання матеріальних цінностей в обмін на зміну показань тощо).

Захисники ОСОБА_4 та ОСОБА_5 заперечували проти клопотань прокурора, посилаючись на безпідставність ризиків, на які вказує сторона обвинувачення. Сторона захисту також вважає, що якщо і існують підстави для застосовування до обвинувачених запобіжного заходу, то це може бути домашній арешт з забороною залишати житло у нічний час.

Захисник ОСОБА_4 зазначив, що пересування осіб на території, де проживають обвинувачені у Куп`янському районі, не можливі саме у зв`язку з бойовими діями, а що стосується свідків у кримінальному провадженні, то вони вже допитані.

Захисник ОСОБА_5 вважає, що клопотання прокурора не відповідає вимогам ст.199 КПК України, оскільки у ньому не зазначено ризику, передбаченого п.2 ст.177 КПК України, який разом з ризиками, передбаченими п.1 та п.3 ст.177 КПК України, був підставою для застосування до обвинувачених запобіжного заходу. Тобто прокурор не довів, що ризики, які були підставою для застосування до обвинувачених запобіжних заходів на цей час не зменшилися. Крім того, поняття «безпосередня близькість місця проживання до кордону України з РФ» є оціночним та у даному випадку не свідчить про наявність ризику, передбаченого п.1 ст.177 КПК України, оскільки с.Вільхуватка знаходиться на відстані приблизно 10 км до кордону з РФ. В той же час обвинувачені фактично проживають у м.Харкові, а до с.Вільхуватка вони приїздили лише у посівний сезон, що пов`язано з діяльністю їх фермерського господарства. І ця ж обставина також свідчить про відсутність ризику впливу обвинувачених на свідків, оскільки відстань від м.Харкова, де проживають обвинувачені, до с.Вільхуватка, де знаходяться свідки, становить майже 60 км. І це, на думку захисника, свідчить про недоцільність поїздок обвинувачених з м.Харків до с.Вільхуватка з метою впливу на свідків, які вже надали свої показання у кримінальному провадженні. І якби обвинувачені мали такий намір, вони б вже скористалися можливістю до взяття їх під варту. Крім того, обвинувачені не мають паспортів для виїзду за кордон, а також іншої нерухомості у іншій місцевості.

Крім того, стороною захисту наведено доводи щодо неможливості перебування обвинуваченого ОСОБА_7 в умовах тримання під вартою за станом його здоров`я, оскільки він раніше переніс операцію на стегні та для відновлення повинен виконувати рекомендації лікарів, у тому числі, певні фізіотерапевтичні процедури. Але у зв`язку з відсутністю у слідчому ізоляторі належних умов та обладнання для цього, стан здоров`я обвинуваченого значно погіршився та він ледве пересувається.

Також захисник ОСОБА_5 наполягав на відсутності обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченими інкримінованих їм кримінальних правопорушень, оскільки вона ґрунтується на добутих з процесуальними порушеннями доказах, які є неналежними та недопустимими.

Обвинувачені підтримали позицію своїх захисників.

При цьому обвинувачена ОСОБА_6 пояснила, що вона народилася в Україні та все життя прожила тут, не має паспорту для виїзду за кордон. Фактично вона проживає з чоловіком у придбаній ними у 2015 році квартирі за адресою: АДРЕСА_2 .

Обвинувачений ОСОБА_7 пояснив суду, що він не має наміру переховуватися від суду, у протилежному випадку він би це вже зробив. Наразі він має серйозні проблеми зі здоров`ям, у тому числі, ускладнення після перенесеної хвороби, спричиненої коронавірусом, а також великі труднощі з пересуванням після операції.

Захисник ОСОБА_5 заявив клопотання про виклик до суду для допиту в якості свідка начальника ГВ КІБ УСБУ в Харківській області полковника ОСОБА_8 . Клопотання захисника обґрунтовано тим, що у наявному в матеріалах кримінального провадження листі вказаної особи містяться відомості про те, що обвинувачені мають намір залишити територію України. Також у листі зазначено, що обвинувачені не прибули на виклик оперативного підрозділу для проведення процесуальних дій, доручених органом досудового розслідування. І саме ці відомості були прийняті до уваги при вирішенні питання про наявність ризику переховування обвинувачених від органу досудового розслідування та суду.

Захисник ОСОБА_4 та обвинувачені підтримали вказане клопотання захисника, прокурор заперечував проти нього.

Судом встановлено що обвинувачені були затримані 11.01.2023р. та у той же день їм повідомлено про підозру. Наступного дня, 12.01.2023р. ухвалами слідчого судді Київського районного суду м.Харкова до обвинувачених було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб з визначенням розміру застави.

Ухвалами Харківського апеляційного суду від 19.01.2023р. вищевказані ухвали слідчого судді від 12.01.2023р. були скасовані, а до обвинувачених застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

В подальшому строк запобіжного заходу обвинуваченим продовжувався ухвалами слідчого судді Київського районного суду м.Харкова від 06.03.2023р. та ухвалами Київського районного суду м.Харкова від 10.04.2023р.

Підставами для застосування запобіжного заходу обвинуваченим були наявність обгрунтованої підозри у вчиненні ними інкримінованих кримінальних правопорушень, а також наявність ризиків, передбачених п.п.1,2,3 ст.177 КПК України.

Під час вирішення питань про продовження строку запобіжного заходу обвинуваченим у судовому засіданні 10.04.2023р. суд виходив з наявності обгрунтованої підозри та ризиків, передбачених п.1 та п.3 ст.177 КПК України. Як вбачається з відповідної ухвали суду, це питання досліджувалося судом вже на стадії підготовчого засідання, тобто після завершення досудового розслідування та направлення обвинувального акту до суду.

У своїх клопотаннях про продовження строку запобіжного заходу обвинуваченим, поданих суду 07.06.2023р., прокурор також посилається на наявність ризиків, передбачених п.1 та п.3 ст.177 КПК України, які, на його переконання, не зменшилися. Тобто предметом дослідження судом в межах клопотання прокурора є обставини, які свідчать про наявність чи відсутність тих ж самих ризиків, які зазначені у вищевказаній ухвалі Київського районного суду м.Харкова від 10.04.2023р.

Тому доводи сторони захисту про невідповідність клопотань прокурора вимогам ст.199 КПК, зокрема, п.1 ч.3 цієї правової норми, є помилковими.

Що стосується доводів сторони захисту про відсутність обгрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченими інкримінованих їм кримінальних правопорушень, то суд вважає ці доводи помилковими, виходячи зі змісту обвинувального акту, реєстру матеріалів досудового розслідування, а також з огляду на те, що питання обґрунтованості підозри неодноразово досліджувалося слідчими суддями під час застосування запобіжних заходів до обвинувачених, а також подальших продовжень строків цих заходів слідчим суддею та судом.

Також обґрунтованість підозри була перевірена 19.01.2023р. Харківським апеляційним судом під час розгляду апеляційних скарг прокурора на ухвали слідчого судді Київського районного суду м.Харкова від 12.01.2023р. про застосування до обвинувачених запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням застави.

Суд погоджується з прокурором про наявність обставин, які свідчать про існування ризиків, передбачених п.1 та п.3 ст.177 КПК України, а саме, ризику переховування обвинувачених від суду та ризику незаконного впливу обвинувачених на свідків.

При цьому суд приймає до уваги як особисту ситуацію обвинувачених, так і обставини інкримінованих їм кримінальних правопорушень, а також тяжкість можливого покарання, яке загрожує обвинувачених у випадку доведення їх винуватості. Також суд враховує ситуацію, яка склалася у Куп`янському районі Харківської області, де зареєстровані обвинувачені, у зв`язку зі збройною агресією Російської Федерації.

Так, обвинувачений ОСОБА_7 є депутатом Вільхуватської сільської ради Куп`янського району Харківської області. Обвинувачена ОСОБА_6 , яка є його дружиною, є директором ФГ «Вільховатка». Отже, обвинувачені мають вагомий вплив у суспільстві, особливо на території певної територіальної громади, де проводять свою професійну та політичну діяльність.

В той же час, свідки у кримінальному провадженні ще не допитані під час судового розгляду. При цьому за правилами ч.4 ст.95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного статтею 615 цього Кодексу.

Ці обставини свідчать про наявність ризику незаконного впливу обвинувачених на свідків.

Що стосується доводів захисників про недоцільність для обвинувачених долати відстань у 60 км для того, щоб приїхати з м.Харкова до с.Вільхуватка, щоб мати можливість впливати на свідків, то це не свідчить про відсутність у обвинувачених поза розумним сумнівом можливості спілкування зі свідками з метою здійснення на них незаконного впливу. І для реалізації такої мети відстань не має вирішального значення.

Крім того, обвинувачені не мають неповнолітніх дітей чи інших непрацездатних осіб на своєму утриманні. Місцем роботи ОСОБА_6 є с.Вільхуватка Куп`янського району Харківської області. Цей же населений пункт є місцем здійснення ОСОБА_7 його повноважень депутата сільської ради. При цьому територія Куп`янського району, у тому числі, територія Вільхуватської сільської територіальної громади, була тимчасово окупованою, а на цей час відноситься до територій, де ведуться бойові дії. Отже, на цій території органи державної влади України мають обмежені можливості контролю державного кордону України з Російською Федерацією та умовної лінії між підконтрольною державній владі територією України та тимчасово окупованою територією України.

Ці обставини разом з тяжкістю можливого покарання, яке загрожує обвинуваченим у випадку доведеності їх вини у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, свідчать про наявність ризику переховування від суду.

Відсутність паспорту громадян України для виїзду за кордон не свідчить про неможливість переховування обвинувачених на тимчасово окупованій території України чи на території Російської Федерації.

Щодо доводів сторони захисту про стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_7 , то відповідно до ч.4 ст.11 Закону України «Про попереднє ув`язнення» медичне обслуговування, а також лікувально-профілактична і протиепідемічна робота в місцях попереднього ув`язнення організуються і проводяться відповідно до законодавства про охорону здоров`я.

Так, Законом України «Про основи законодавства України про охорону здоров`я» гарантовано право кожного громадянина на кваліфіковану медичну та реабілітаційну допомогу, включаючи вільний вибір лікаря та фахівця з реабілітації, вибір методів лікування та реабілітації відповідно до рекомендацій лікаря та фахівця з реабілітації (п. «д» ч.1 ст.6).

Взаємодія закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту регулюється відповідним Порядком, який затверджений Наказом Міністерства юстиції України,

Міністерства охорони здоров`я України від 10.02.2012 № 239/5/104.

Цей Порядок передбачає можливість залучення відповідного лікаря-фахівця закладу охорони здоров`я, а також консультування, обстеження і лікування фахівцями закладів охорони здоров`я для осіб, які тримаються під вартою.

Згідно з п.2.6. цього Порядку особа, узята під варту, має право на вільний вибір лікаря, а керівництво СІЗО забезпечує допуск обраного особою лікаря-фахівця.

Таким чином, проаналізувавши всі вищевказані обставини, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотань прокурора про продовження строку запобіжного заходу обвинуваченим. Також судом вивчалося питання про можливість застосування до обвинувачених інших запобіжних заходів, у тому числі, домашнього арешту. Проте, такі заходи не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених. У даному випадку суспільний інтерес, який полягає у забезпеченні швидкого, повного та неупередженого судового розгляду, превалює над правом обвинувачених на свободу.

Що стосується клопотання захисника ОСОБА_5 про виклик для допиту в якості свідка співробітника УСБУ в Харківській області, то суд не знаходить підстав для його задоволення.

Так, свідком є фізична особа, якій відомі або можуть бути відомі обставини, що підлягають доказуванню під час кримінального провадження, і яка викликана для давання показань (ч.1 ст.65 КПК України).

Обставини, що підлягають доказуванню під час кримінального провадження, передбачені ст.91 КПК України. Ті ж обставини, які просить захисник з`ясувати шляхом допиту співробітника УСБУ, не відносяться таких обставин.

Крім того, прокурор у своєму клопотанні не посилається на відомості з листа начальника ГВ КІБ УСБУ в Харківській області ОСОБА_9 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 177, 199, 314, 315, 316, 369-372 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотань захисника ОСОБА_5 про дослідження у підготовчому судовому засіданні доказів сторони обвинувачення, а також про повернення прокурору обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0003099 від 04.10.2022 р. за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28, ч.4 ст.111-1 КК України.

Призначити у кримінальному провадженні № 0003099 від 04.10.2022 р., відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28, ч.4 ст.111-1 КК України, судовий розгляд на 10.00 годину 16 червня 2023 року.

У судове засідання викликати учасників судового провадження: прокурора, захисників, обвинувачених.

Відмовити у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про виклик для допиту в якості свідка начальника ГВ КІБ УСБУ в Харківській області полковника ОСОБА_9 .

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 задовольнити.

Продовжити обвинуваченій ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 05.08.2023 р. включно.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 05.08.2023 р. включно.

Ухвала в частині продовження обвинуваченим запобіжного заходу може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення. В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1