Справа № 487/5084/23
Провадження № 1-кс/487/2951/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.08.2023 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного - ОСОБА_4 , захисника - адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Миколаєва клопотання старшого слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000364 від 19.04.2023 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва Миколаївської області, громадянина України, одруженого, з середньою спеціальною освітою, що має на утриманні малолітню дитину, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, який проходив військову службу на посаді старшого стрільця 3 відділення охорони 3 взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 402, ч. 5 ст. 407 КК України

встановив:

17.08.2023 старший слідчий Першого СВ (з дислокацією у м. Миколаєві) ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві, ОСОБА_6 , за погодженням із прокурором Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 .

У клопотанні слідчий зазначає, що Першим СВ (з дислокацією у м. Миколаєві) ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000364 від 19.04.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 402, ч. 5 ст. 407 КК України.

16.08.2023 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 402, ч. 5 ст. 407 КК України.

Підставою для внесення клопотання стало те, що ОСОБА_4 підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, просив про його задоволення.

Захисник у судовому засідання заперечував щодо задоволення клопотання, посилаючись на необґрунтованість пред`явленої його підзахисному підозри та не доведення прокурором ризиків, передбачених п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Підозрюваний у судовому засіданні підтримав позицію захисника, просив відмовити у задоволенні клопотання.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думку сторін кримінального провадження, слідчий суддя доходить до такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Із матеріалів клопотання вбачається, що Першим слідчим відділом (з дислокацією у м. Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, розслідується кримінальне провадження № 0000364 від 19.04.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 402, ч. 5 ст. 407 КК України.

16.08.2023 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 402, ч. 5 ст. 407 КК України, а саме при таких обставинах.

Досудовим розслідуванням встановлено, що громадянина ОСОБА_4 на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» 20.03.2022 призвано на військову службу за мобілізацією ІНФОРМАЦІЯ_3 та направлено для її проходження до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 20.03.2022 № 55 ОСОБА_4 призначено на посаду старшого стрільця 3 відділення охорони 3 взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 , зараховано до списків особового складу та поставлено на всі види забезпечення з 20.03.2022.

Згідно положень п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Відтак з 20.03.2022, тобто з моменту відправлення ОСОБА_4 до ІНФОРМАЦІЯ_2 із ІНФОРМАЦІЯ_3 , він набув статусу військовослужбовця - особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку - проходження військової служби.

Відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 капітана ОСОБА_8 призначено командиром роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Отже для старшого солдата ОСОБА_4 , як старшого стрільця 3 відділення охорони 3 взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 , станом на березень 2023 року прямим начальником був командир роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 капітан ОСОБА_8 , накази якого старший солдат ОСОБА_4 , як підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати, крім випадків віддання явно злочинного наказу, і ставитися до капітана ОСОБА_8 з повагою, як того вимагає ст. 30 Статут внутрішньої служби Збройних Сил України.

Про воєнний період несення військової служби та порядок проходження військової служби в умовах воєнного стану старшому солдату ОСОБА_4 достеменно було відомо.

Так 16.03.2023 точний час під час досудового розслідування не встановлено, старшому стрілецю 3 відділення 3 взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 був доведений наказ Командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_4 » № 85-РС від 15.03.2023, щодо зарахування у розпорядження командира ІНФОРМАЦІЯ_9 та подальшого вибуття до вищезазначеної бригади.

Зазначений наказ був оголошений та доведений старшому солдату ОСОБА_4 командиром роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 капітаном ОСОБА_8 .

Відданий наказ був сформульований чітко і не допускав подвійного тлумачення. При цьому, старший солдат ОСОБА_4 не звертався до капітана ОСОБА_8 з проханням уточнити наказ, тобто в повній мірі усвідомлював його та зобов`язаний був виконувати.

При цьому наказ виданий у встановленому законом порядку, відповідною особою в межах наданих йому повноважень, зміст наказу не суперечив чинному законодавству, та не був пов`язаний з порушенням конституційних прав та свобод старшого солдата ОСОБА_4 , не носив в собі подвійного тлумачення та явно злочинного змісту, у зв`язку з чим підлягав беззастережному та неухильному виконанню з боку останнього.

Таким чином старший солдат ОСОБА_4 був зобов`язаний прибути до ІНФОРМАЦІЯ_9 та перейти у розпорядження її командира.

Однак старший солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією та проходячи військову службу на посаді старшого стрільця 3 відділення 3 взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_2 , 16.03.2022 точний час під час досудового розслідування не встановлено, всупереч вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 9, 11, 16, 28, 30, 35, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, з метою ухилення від військового обов`язку, порушуючи військову дисципліну, діючи з прямим умислом, отримавши наказ Командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_4 » № 85-РС від 15.03.2023, щодо зарахування у розпорядження командира ІНФОРМАЦІЯ_9 та подальшого вибуття до вищезазначеної бригади, який був йому оголошений та доведений командиром роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 капітаном ОСОБА_8 до виконання, який був виданий у встановленому Законом порядку, відповідною особою в межах наданих йому повноважень, не суперечив чинному законодавству, не був пов`язаний з порушенням конституційних прав та свобод старшого солдата ОСОБА_4 не носив в собі подвійного тлумачення та явно злочинного змісту, у зв`язку з чим підлягав беззастережному та неухильному виконанню з боку останнього, не звертаючись із проханням до командира уточнити наказ або про неспроможність виконання такого наказу, тобто цілком розуміючи необхідність його виконання, прямо виразив небажання виконувати наказ командира, що супроводжувалось усною відмовою, висловлюючи відкрито негативне ставлення до наказу та небажання його виконувати, тобто відкрито відмовився виконати наказ.

Крім того відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 від 10.04.2023 № 81 у п. 4.3.1. визначено, що старшого солдата ОСОБА_4 відряджено до ІНФОРМАЦІЯ_6 ( АДРЕСА_3 ) з 11.04.2023 до окремого розпорядження з метою виконання завдань визначених начальниками районних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Надалі 11.04.2023 на ранковому шикуванні за місцем дислокації роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_4 командиром роти ОСОБА_8 був доведений зазначений наказ до ОСОБА_4 про його відрядження, після чого останній того ж дня приблизно о 13:00 вибув у відрядження до ІНФОРМАЦІЯ_6 ( АДРЕСА_3 ).

Проте з 12.07.2023 старший солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією та проходячи на посаді старшого стрільця 3 відділення 3 взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 , діючи умисно, в порушення вимог вищезазначеного законодавства, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від обов`язків військової служби в умовах воєнного стану, без поважних причин не з`явився вчасно на службу за місцем відрядження до ІНФОРМАЦІЯ_6 ( АДРЕСА_3 ), та незаконно перебував поза його межами, проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, не повідомляючи про себе органам військового управління та правоохоронним органам, як про військовослужбовця, який не з`явився вчасно на службу без поважних причин, до 05.06.2023.

05.06.2023 старший солдат ОСОБА_4 добровільно прибув до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, за адресою: м. Миколаїв, вул. Спаська, 18 та повідомив про себе як про військовослужбовця, який ухиляється від військової служби.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 402, ч. 5 ст. 407 КК України підтверджується дослідженими у судовому засіданні матеріалами кримінального провадження, а саме: матеріалами службових розслідувань, які скеровані ІНФОРМАЦІЯ_7 ; протоколами допитів свідків: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 .

Так у рішенні Європейського суду з прав людини «Мюррей проти Сполученого Королівства» 14310/88, 28 жовтня 1994 р. наголошено « … Метою допитів під час тримання під вартою відповідно до пункту (с) частини 1 статті 5 … є сприяння кримінальному розслідуванню шляхом підтвердження чи розвіювання конкретної підозри, яка послужила причиною арешту. Тому факти, які є причино виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Європейський суд з прав людини у рішенні «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» 12244/86; 12245/86; 12383/86, 30 серпня 1990 р. зазначив «…наявність «обґрунтованої підозри» передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла таки вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин …».

З урахуванням викладеного слідчий суддя доходить до переконання, що докази надані стороною обвинувачення доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 402, ч. 5 ст. 407 КК України.

Крім того як на підставу застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 слідчим у клопотанні зазначено про існування ризиків, передбачених п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризик переховування від органу досудового розслідування та суду. Зазначений ризик обґрунтовується тим, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 12 років. У зв`язку з чим, з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності підозрюваний, може переховуватись від органів досудового розслідування, здійснити виїзд на непідконтрольну Україні територію Луганської, Донецької областей чи АР Крим, або на окуповану територію. Ризик незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному проваджені. Зазначений ризик обґрунтовується тим, що не маючи обмежень у пересуванні підозрюваний буде мати можливість особисто або через своїх колег, які є військовослужбовцями ІНФОРМАЦІЯ_8 , впливати на свідків, а саме: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 до дачі завідомо неправдивих показів, які виправдовують його, чим перешкоджати встановленню істини у провадженні, чи взагалі схиляти до відмови давати свідчення, а також інших можливих свідків, які дотепер не допитані але підлягають допиту за обставинами кримінального провадження, які йому достовірно відомі. Ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином. Зазначений ризик обґрунтовується тим, що на даний час не проведено всіх необхідних і можливих слідчих дій з метою отримання доказів вини. Знаходячись на свободі підозрюваний, дізнавшись від органу досудового розслідування про здобуті в ході слідства докази на обґрунтованість його підозри та виявлені під час слідства обставини кримінального правопорушення, наявні у наданих йому додатках до клопотання про обрання запобіжного заходу, може вживати заходи до перешкоджання об`єктивності досудового розслідування. Ризик вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється. Зазначений ризик обґрунтовується тим, що перебуваючи на свободі, підозрюваний вчинив тяжке кримінальне правопорушення проти встановленого порядку несення військової служби, передбачене передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, а тому є підстави вважати, що підозрюваний з метою приховання вчинення ним злочину, може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Так у контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підозрюваного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдови)).

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_4 одружений, має на утриманні малолітню дитину, постійне місце реєстрації та проживання, тобто стійкі соціальні зв`язки, слідчий суддя доходить до висновку про не доведення прокурором у судовому засіданні ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того слідчий суддя доходить до переконання про не доведення прокурором інших ризиків, передбачених п. 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки підозрюваний раніше не судимий, та доказів, що підтверджують існування вказаних ризиків слідчим у клопотанні та прокурором під час судового розгляду не зазначено.

Відповідно до положень ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Частиною 8 ст. 176 КПК України встановлено, що під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Ходорковський проти Росії» зазначено, що при оцінці позбавлення свободи будь-кого суд не обмежується проголошенням видимими цілями взяття та тримання під вартою, про які йдеться, але також розглядає істинні наміри та цілі, що стоять за ними.

Враховуючи викладені обставини, дані про особу підозрюваного, його належну процесуальну поведінку під час досудового розслідування, що не спростовувалося прокурором у судовому засіданні, не доведення існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя доходить до переконання, що у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 слід відмовити.

Керуючись ст. 176-178, 182-183, 193-197, 309, 392-395 КПК України, слідчий суддя

постановив:

У задоволенні клопотання старшого слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_6 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1