Справа № 555/2023/18
Номер провадження 1-кп/555/8/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2023 року

Березнівський районний суд Рівненської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5

потерпілої - ОСОБА_6

представника потерпілого - адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Березне кримінальне провадження №0000379 від 28.05.2018 року про обвинувачення ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з освітою середньою, одруженого, має на утриманні малолітню дитину, працюючого майстром будівельних робіт ФОП « ОСОБА_9 », раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

І. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

ОСОБА_4 28.05.2018 в темну пору доби, приблизно о 02 год. 25 хв., керуючи автомобілем марки «Volkswagen Touareg», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по автомобільній дорозі Т-18-12 Немовичі - Березне - В. Межиричі - Федорівка, зі сторони м.Березне в напрямку с.Соснове, зі швидкістю 90 км/год., на 42 км вказаної автодороги поблизу електроопори №20 17-04ВРХ, що за с.Моквин Березнівського району Рівненської області, виконуючи маневр обгону попутного автомобіля марки «Audi 100», реєстраційний номер НОМЕР_2 , в порушення вимог пункту 12.3 Правил дорожнього руху при виникненні перешкоди для руху, яку він об`єктивно спроможний був виявити, негайно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, в ході чого допустив наїзд на пішохода ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався по правому краю проїзної частини, зі сторони м. Березне в напрямку с. Соснове, назустріч руху транспортних засобів, та не заважав іншим учасникам дорожнього руху.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_10 отримав тяжкі тілесні ушкодження, від яких ІНФОРМАЦІЯ_3 помер у Комунальному закладі «Березнівська центральна районна лікарня». Порушення ОСОБА_4 вимог пункту 12.3 Правил дорожнього руху, що вимагає від водія у разі виникнення перешкоди для руху, яку він об`єктивно спроможний виявити, водій повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, перебуває у прямому безпосередньому причинному зв`язку із скоєнням дорожньо-транспортної пригоди та настання суспільно-небезпечних наслідків.

ІІ. Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Допитаний як обвинувачений 13.05.2022 року ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав частково та дав показання про те, що 28.05.2018 року близько 01 години 30 хвилин приїхав до кафе в с.Моквин. Там він зустрів свого знайомого ОСОБА_11 , який відпочивав спільно з ОСОБА_12 . ОСОБА_11 запитав його, чи не підвезе він їх, на що обвинувачений погодився. Рухаючись зі швидкістю близько 90 км. за годину по автодорозі, він помітив автомобіль марки «Ауді», якого вирішив обігнати. Виконати цей маневр йому нічого не заважало. Приблизно за 70 метрів він побачив двох пішоходів, які йшли один за одним. Коли він майже порівнявся з автомобілем «Ауді» за метрів 25-27 перед його авто пішохід вийшов на проїзну частину і сталось зіткнення. Вони усі вибігли з машини, викликали швидку, поклали ОСОБА_10 до автомобіля і він повіз його до лікарні. Свою вину у вчинені злочину визнав у тому, що був в тому місці в той час, керував автомобілем, який скоїв наїзд, однак причиною дорожньо-транспортної пригоди є не порушення ним Правил дорожнього руху, а те, що ОСОБА_10 вийшов на проїзну частину. Він уникнути зіткнення не міг, хоча і став пригальмовувати. На питання суду, чи визнає він себе винним у порушенні п.12.3 ПДР України, обвинувачений відповів, що ні. Також обвинувачений вказував, що коли був запрошений до слідчого для підписання протоколу проведення слідчого експерименту, слідчий на його вимогу не показав йому чорнову схему, що була складена на місці проведення слідчої дії, так як її знищив. В судовому засіданні 07.06.2023 року перед судовими дебатами вказав, що є юридично необізнаним і, додатково ознайомившись з матеріалами справи, в тому числі з висновками експертизи, прийшов до висновку, що вину у вчиненні правопорушення визнає повністю та вказав, що розкаюється. Також 29.05.2023 року він переказав потерпілій 200 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Потерпіла ОСОБА_6 дала показання про те, що 28.05.2018 року близько 02 години 30 хвилин їй зателефонував племінник і розповів, що сина збив автомобіль. Коли вони з чоловіком приїхали до лікарні, то ОСОБА_4 відразу казав, що він винен. В лікарні їх повідомили про смерть сина. Відразу після події ОСОБА_4 приїздив до них та пропонував відшкодувати матеріальну шкоду, однак тоді вона не захотіла приймати від нього будь-які грошові кошти. Потерпіла також повідомила, що приймала участь під час проведення слідчого експерименту за участю обвинуваченого, зокрема, за пропозицією слідчого вона сіла у автомобіль «Volkswagen Touareg» та переконалась в тому, що її сина та ОСОБА_13 було добре видно, і ОСОБА_14 , обганяючи інший автомобіль, повинен був добре їх бачити. Зі слів односельців чула, що у ОСОБА_4 є проблеми із зором, тому вважає, що він не повинен був керувати транспортними засобами, а пішоходів просто через поганий зір не побачив. Щодо перерахування обвинуваченим їй грошових коштів 29.05.2023 року, то вона їх повернула. Потерпіла відмовилась від цивільного позову і вказала, що бажає лише, щоб обвинувачений відповів за скоєне і відбував покарання реально.

Свідок ОСОБА_13 суду показав, що 28.05.2018 року він та ОСОБА_10 відпочивав у кафе в с.Моквин. Близько 02 годин ночі вони пішки повертались додому. Була ясна зоряна ніч, ніяких опадів не було. Він йшов по узбіччю, а саме по ґрунтовій дорозі, а ОСОБА_10 по самому початку асфальтованої дороги. Вони рухались зліва назустріч транспортним засобам паралельно один одному. Вони розмовляли, свідок побачив спалах і впав, що сталось в цей час з ОСОБА_15 , він не побачив. Свідомості свідок не втрачав. Так, як вони йшли дуже близько один до одного, його зачепив чи ОСОБА_15 , чи автомобіль. Помітив, що проїхали два автомобілі. Коли він піднявся, став кликати ОСОБА_10 , то побачив, що він лежить на узбіччі. Далі за метрів 700 зупинився автомобіль, з нього вибігло двоє чоловіків, а за кілька хвилин підбіг ОСОБА_4 та сказав: «Я їх не бачив, що робити?». Після цього ОСОБА_10 поклали до автомобіля і повезли до лікарні. Він залишився на місці, за півгодини чи годину приїхала поліція і теж завезла його до лікарні. Свідок також вказав, що за його участі було проведено слідчий експеримент, під час якого він розповів про події дорожньо-транспортної пригоди. Також свідок вказав, що під час проведення слідчого експерименту, коли проводились відповідні заміри, було зрозуміло, що місця для виконання безпечно обгону у ОСОБА_14 було достатньо. На місці проведення слідчого експерименту він підписав схему ДТП, а потім орієнтовно за тиждень його викликали в Рівне до поліції, де він підписав протокол слідчого експерименту та ще одну схему. Свідок вказав, що під час проведення слідчого експерименту розповідав все так, як відбувалось, тиску на нього ніхто не вчиняв, ніхто не вмовляв його давати якісь неправдиві свідчення.

Свідок ОСОБА_16 суду показав, що вночі 28.05.2018 року він рухався автомобільною дорогою на автомобілі марки «Ауді» приблизно зі швидкістю 60-70 км. за годину та помітив, що автомобіль, котрій їхав за ним, розпочав маневр обгону. Рухаючись автомобілем, за 50-70 м. (до моменту як він з ними розминувся) він помітив двох пішоходів, які йшли по узбіччю паралельно один одному зліва.Пішоходів було добре видно. Інших транспортних засобів не було. В момент обгону він їхав повністю по своїй смузі руху, ліва смуга була вільна. Коли цей транспортний засіб вже став його обганяти, але маневр ще не завершив, він почув гучний хлопок, піднявся пил і свідок подумав, що в автомобіля вистрелило колесо, тому поїхав далі, до машини він не підходив. Він і не знав, що було збито пішохода. Згодом за його участі було проведено слідчий експеримент і він розповів про усі обставини, що бачив. До слідчого експерименту його не допитували. Також в день проведення слідчого експерименту від підписав схему, де було відображено розташування транспортних засобів та заміри, а згодом йому зателефонував працівник поліції, запросив до поліції в м.Березне, де роздрукував йому документи, дав прочитати, це були документи щодо слідчого експерименту і, ознайомившись з ними, свідок їх підписав, зауважень він не мав.

Свідок ОСОБА_17 , яка є лікарем центру екстреної медичної допомоги Березнівська підстанція, суду повідомила, що надійшов виклик про те, що сталась дорожньо-транспортна пригода, виклик надійшов з мобільного телефону НОМЕР_3 . Автомобіль швидкої медичної допомоги виїхав за викликом і доїхав до с.Моквин, їх повідомили, по потерпілого повезли до лікарні на автомобілі. ОСОБА_10 був доставлений до приймального відділення медзакладу.

Свідок ОСОБА_11 дав показання про те, що 28.05.2018 року він, ОСОБА_18 , ОСОБА_4 спільно відпочивали та близько 2 годин вони повертались додому з с.Моквин в с.Хотин на автомобілі «Volkswagen Touareg», за кермом якого був ОСОБА_4 . Свідок сидів позаду, а ОСОБА_18 на пасажирському сидіння біля водія. Весь час за дорогою він не спостерігав. Автомобіль під керуванням обвинуваченого почав виконувати маневр обгону і свідок побачив пішоходів, які йшли більше по проїзній частині у попутному напрямку. На вулиці було темно і пішоходів було погано видно. Коли вони обганяли інший транспортний засіб свідок лише почув, що хтось крикнув: «Куди він вийшов?» і виявилось, що автомобіль збив одного з пішоходів. Вони відразу зупинились, викликали швидку медичну допомогу, підбігли до потерпілого та перенесли його до автомобіля, після чого повезли його до лікарні. Інший пішохід допомоги не потребував.

Свідок ОСОБА_19 дав показання про те, що в якості понятого був запрошений під час проведення слідчих експериментів, присутнім також був свідок ОСОБА_13 і обвинувачений ОСОБА_4 . Він приймав участь у замірах, що проводились. Конкретних обставин проведення слідчого експерименту свідок не пам`ятає. Скільки документів він підписав відразу по завершенню слідчої дії пригадати не може. Через кілька тижні після проведення слідчого експерименту його викликали до поліції, де він підписав кілька документів щодо проведеної слідчої дії, він їх прочитав, зауважень у нього не було, а тому він їх і підписав.

Свідок Запатичний (змінив прізвища та ім`я на ОСОБА_20 , паспорт громадянина України НОМЕР_4 ОСОБА_21 суду показав, що на прохання батька свідка ОСОБА_13 він привіз їх автомобілем для участі у слідчому експерименті, який відбувався на автодорозі з с.Моквин на с.Хотинь. Потім на прохання слідчого він прийняв участь в якості статиста під час проведення слідчих експериментів, зокрема, він виконував роль потерпілого. Слідчий проводив заміри, казав, що саме він має робити, як йому іти. Він підписав на місці події якийсь документ, в якому були вказані заміри, здається, це була схема. Потім його викликали до поліції, де він також підписав якісь документи, які саме не пам`ятає. Судом було пред`явлено свідку для огляду протоколи слідчих експериментів за участю ОСОБА_13 , ОСОБА_16 , ОСОБА_4 і свідок підтвердив, що на кожному з цих протоколів наявний його підпис.

Свідок ОСОБА_22 суду показав, що був запрошений під час проведення слідчих експериментів в якості понятого. Слідчі експерименти проводились за темної пори доби. Слідчий ходив, проводив заміри. Під час слідчого експерименту свідок перебував у автомобілі обвинуваченого, сидів поруч, він дивився, коли з`явиться силует пішоходів, також свідок тримав рулетку, коли проводились заміри. На місці проведення слідчої дії він підписав схему. Згодом у жовтні його викликали до слідчого в м.Рівне, де його допитали, а також дали для підпису протоколи проведення слідчих експериментів. Чорнову схему для огляду йому не надали. Оскільки під час проведення слідчих експериментів він не чув показання ОСОБА_13 та ОСОБА_16 , він у протоколах слідчих експериментів написав, що вони не відповідають дійсності. Оскільки покази ОСОБА_4 свідок чув, тому у протоколі слідчого експерименту за його участі він зауважень не висловлював.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_23 дав показання про те, що ним було проведено слідчі експерименти зі свідком ОСОБА_13 , свідком ОСОБА_16 , а також ОСОБА_4 . Під час проведення слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_13 особа показувала, з якими боковими інтервалами по ширині смуги руху і яким темпом рухались він та ОСОБА_10 . ОСОБА_16 вказував на боковий інтервал його автомобіля та автомобіля під керуванням ОСОБА_4 і в якому положенні були їх транспортні засоби в момент зіткнення. При цьому свідчення обвинуваченого та ОСОБА_16 під час проведення слідчого експерименту співпадали. ОСОБА_4 теж показав, як рухались пішоходи, бокові інтервали автомобілів і при цьому під час проведення вказаної слідчої дії ОСОБА_4 жодних зауважень не висловлював, як і його захисник адвокат ОСОБА_24 . Під час проведення слідчих експериментів було встановлено, що обвинувачений повинен був бачити пішоходів, а отже і мав час, щоб уникнути зіткнення. Крім того, жодних слідів гальмування на місці події виявлено не було, ОСОБА_4 ніяк не намагався уникнути зіткнення. Після цього ОСОБА_4 змінив захисника і став уникати приїзду до поліції для підпису протоколу проведення слідчого експерименту. А коли з ним ознайомився, лише тоді став висловлювати незгоду. На місці дорожньо-транспортної пригоди ним складалась відповідна чорнова схема по кожному слідчому експерименту, яку підписали учасники слідчої дії. Після складання чистової схеми ДТП, чорнова схема була знищена по слідчих експериментах зі свідками. Чорнова схема за результатами слідчого експерименту із ОСОБА_4 долучена до справи і не знищувалась, так як він став висловлювати свою незгоду із даними слідчої дії. При цьому і в чорновій схемі, і в чистовій схемі дані є однаковими. Під час ознайомлення із протоколом проведення слідчого експерименту один із понятих висловив свої зауваження, а саме ОСОБА_22 , хоча під час слідчого експерименту заперечень не висловлював.

Свідок ОСОБА_18 дав показання про те, що ввечері 28.05.2018 року приїхав відпочити спільно з ОСОБА_11 . ОСОБА_11 був знайомий з ОСОБА_4 і останній запропонував відвезти їх додому. На виїзді з села вони помітили автомобіль марки «Ауді», який рухався попереду, і ОСОБА_4 почав обгін даного автомобіля. За 70 метрів він побачив пішоходів, йшов попереду, а інший позаду. Один з пішоходів став наздоганяти іншого і вийшов на проїзну частину за метрів 25 і після цього сталось зіткнення. Вони викликали швидку та доставили потерпілого до медичного закладу.

Згідно протоколу огляду місця дружньо-транспортної пригоди від 28.03.2018 року було оглянуто місце події - автодорога Березне-Соснове поблизу с.Моквин Березнівського району Рівненської області, додатками до вказаного протоколу є схема та ілюстративна таблиця, на якій зафіксовано виявлену обстановку та місці дорожньо-транспортної пригоди. Слідів гальмування на місці події не виявлено.

Відповідно до свідоцтва про смерть серія НОМЕР_5 ОСОБА_10 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Із висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 28.05.2018 року встановлено, що 28.05.2018 року о 03 годині 10 хвилин було проведено огляд ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Висновок огляду - у ОСОБА_4 ознак сп`яніння не виявлено.

Відповідно до висновку судово-токсикологічної експертизи №863 в крові ОСОБА_4 етиловий спирт не знайдений.

ОСОБА_4 має право керування транспортними засобами категорії А1, А, В, С (посвідчення водія НОМЕР_6 ).

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №249 при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_10 встановлені такі травматичні зміни: забій м`яких тканин голови справа, підлягаючий йому перелом кісток основи черепа з крововиливами над, під та в речовину головного мозку, крововиливи у фіксуюче-нідвішуючий апарат внутрішніх органів (в корені легень, серпоподібну зв`язку печінки та в печінково-дванадцятипалу зв`язку), перелом ключиці та ребер справа з крововиливами в м`які тканини, множинні садна на тілі. Травматичні пошкодження у ОСОБА_10 виникли прижиттєво, що підтверджується крововиливами в тканини тіла та речовину головного мозку. Пошкодження потерпілому заподіяні дією тупих предметів зі значною силою, що можливо при наїзді транспортного засобу на пішохода, який в момент травмувань перебував в вертикальному, або близькому до нього положенні, і правою частиною тіла був оберненим до травмуючих предметів.Отримана потерпілим черепно-мозкова травма, носить ознаки тяжкого тілесного ушкодження (за критерієм небезпеки для життя в момент заподіяння.)

Смерть ОСОБА_10 настала внаслідок черепно-мозкової травми і переломами кісток черепа, крововиливами у речовину та під оболонки головного мозку, швстановлено при розтині його трупа, та підтверджується результатами мікроскопічного дослідження тканин з трупа - розсіяний субарахноїдальний крововилив, з деякими ознаками прижиттєвого походження, в корі головного мозку, обширні та розсіяні крововиливами. деякими ознаками прижиттєвого походження в легенях. Таким чином між спричиненням ОСОБА_10 тілесних ушкоджень, внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди і настанням його смерті існує прямий причинно-наслідковий зв`язок. Незадовго до смерті ОСОБА_10 вживав алкогольні напої, на що вказує наявність запаху алкоголю від досліджуваних порожнин та внутрішніх органів, а також виявлення при судово-токсикологічній експертизі у крові з його трупа етилового спирту і кількості 0,45 %о (проміллє). Така кількість етилового спирту в крові, за своєю функціональною оцінкою може відповідати легкому ступеню алкогольного сп`яніння.

Згідно висновку судової інженерно-транспортної експертизи №3.1-313/18 на момент проведення експертного дослідження гальмівна система автомобіля Volkswagen Touareg, р.н. НОМЕР_1 знаходилася в працездатному стані. На момент проведення експертного дослідження система рульового керування автомобіля Volkswagen Touareg, р.н. НОМЕР_1 знаходилася в працездатному стані. На момент проведення експертного дослідження передні блок-фари ближнього-дальнього світла системи зовнішнього освітлення автомобіля Volkswagen Touareg, р.н. НОМЕР_1 знаходилися в працездатному стані. Так як несправностей в досліджуваних системах автомобіля Volkswagen Touareg, р.н. НОМЕР_1 , не виявлено, то питання про час їх виникнення позбавлене логічного змісту з технічної точки зору та експертом не вирішувалось. Так як несправностей, які виникли до ДТП в досліджуваних системах автомобіля Volkswagen Touareg, р.н. НОМЕР_1 , не виявлено, то питання про можливість їх виявлення водієм перед виїздом або під час руху позбавлене логічного змісту з технічної точки зору та експертом не вирішувалось.

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 27.08.2018 року за участі свідка ОСОБА_13 , особа розповіла про обставини дорожньо-транспортної пригоди, очевидцем якої він був. Свідок зазначив, що 28.05.2018, приблизно о 02:00, він разом із ОСОБА_10 рухались пішки по авто дорозі Березне - Соснове до с.Прислуч. Він йшов по узбіччю, а ОСОБА_10 рухався паралельно із ним по лівому краї проїзної частини (назустріч руху транспортним засобам). Під час руху, він відчув якийсь удар ззаду, внаслідок якого ОСОБА_10 відкинуло вліво, а він впав на узбіччі. Піднявшись зрозумів, що це був автомобіль, який рухався по зустрічній смузі руху у попутному відносно них напрямку руху. Вказаним автомобілем виявився «Volkswagen Touareg», реєстраційний номер НОМЕР_7 .

Аналогічні за змістом показання свідок ОСОБА_13 дав і в судовому засіданні, будь-яких суперечностей між обставинами, що були встановлені під час слідчого експерименту, та повідомленими свідком у судовому засіданні встановлено не було.

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 27.08.2018 року за участі ОСОБА_4 особа повідомила, що 28.05.2018 він, керуючи автомобілем Volkswagen Touareg, р.н. НОМЕР_1 , рухався по автодорозі Березне - Соснове до с Хотинь зі швидкістю

приблизно 90 км/год та увімкненим ближнім світлом фар. Під час руху він побачив, що по смузі руху в напрямку с.Соснове, в попутному напрямку, рухається автомобіль AUDI, зі швидкістю приблизно 70 км/год, та з увімкненим ближнім світлом фар. Він завчасно увімкнув сигнал лівого повороту та, виїхавши на зустрічну смугу руху, розпочав маневр обгону вищевказаного автомобіля. Під час виконання обгону він, в світлі фар керованого ним автомобіля, побачив двох хлопців, які рухались паралельно один одному по лівому краю проїзної частини, в попутному напрямку. Він пригальмував, однак автомобіль, через відносно коротку відстань до зазначених осіб, зупинитися не встиг, та передньою лівою частиною (район передньої лівої фари, ліве переднє крило та ліве дзеркало заднього огляду) допустив наїзд на хлопця який рухався правіше, яким виявився ОСОБА_10 .

Від підпису вказаного протоколу ОСОБА_4 відмовився, зазначивши, що описані у ньому дані не відповідають фактично отриманим даним слідчої дії , свої зауваження викладе письмово після детального вивчення даного протоколу. Додатком до вказаного протоколу є чорнова схема, що була підписана усіма учасниками справу, а також чистова схема, що уже не була підписана ОСОБА_4 , а також ілюстративна таблиця.

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 27.08.2018 року за участі свідка ОСОБА_16 особа повідомила, що 28.05.2018 в темну пору доби, він, керуючи автомобілем марки «AUDI 100», реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухався по автодорозі Березне - Соснове зі швидкістю приблизно 70 км/год та з увімкненим ближнім світлом фар. Під час руху він побачив, що за його автомобілем рухається інший автомобіль, з увімкненим ближнім світлом фар, який завчасно з метою обгону його автомобіля, виїхав на смугу зустрічного руху, приблизно за 60 м від передньої частини його автомобіля. В цей же ж час він побачив, що у попутному відносно нього напрямку руху, по лівому краю проїзної частини рухається двоє хлопців, паралельно один одному. В цей же ж момент попутній автомобіль, який виявився «Volkswagen Touareg», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який здійснював його обгін продовжував руху по зустрічній смузі руху, виконуючи обгін його автомобіля, та в моменту коли передня частина вказаного автомобіля на декілька метрів випередила передню частину його автомобіля, автомобіль «Volkswagen Touareg», передньою частиною допустив наїзд на пішохода, який рухався правіше.

Відповідно до висновку судової інженерно-транспортної експертизи із транспортно-трасологічним дослідженням № НОМЕР_8 контактування автомобіля Volkswagen Touareg, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з перешкодою (пішоходом) відбулося його передньою лівою частиною на відстані близько 0…30 см. Від лівого габариту кузова з подальшим переміщенням перешкоди вздовж траєкторії руху транспортного засобу, з закиданням на ліву частину переднього вітрового скла, передню ліву стійку кузова та проковзуванням по лівих дверях. Наїзд автомобіля Volkswagen Touareg, реєстраційний номер НОМЕР_1 , на пішохода відбувся в поперечному напрямку на лівій смузі руху проїзної частини автодороги Березне Соснове в напрямку Хотинь, Березнівського району Рівненської області, в поздовжньому напрямку перед початком зафіксованої у протоколі огляду місця ДТП та схеми до нього від 28.05.2018 ділянки з осипом скла та деталей від автомобіля. Встановити більш точно координати місця наїзду на пішохода в абсолютних величинах не представляється можливим через недостатню кількість інформативних ознак, які б могли вказувати на це.

Згідно з висновком інженерно-технічної експертизи №3.1-584/18 від 24.09.2018 року в даній дорожній обстановці водій автомобіля Volkswagen Touareg, р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_4 для забезпечення безпеки дорожнього руху з технічної точки зору повинен був діяти у відповідності до вимог п.п, 12,2, 12,3, 12,6 (ґ), 14.2 (в, г) та 19,1 (а) Правил дорожнього руху України. Питання про дії пішоходів не потребує застосування спеціальних автотехнічних пізнань, а тому відповідно виходить за межі компетенції експерта та може бути вирішене слідством і судом відповідно аналізу розділу 4 Правил дорожнього руху. При заданому комплексі вихідних даних, в даній дорожній обстановці з моменту об`єктивної можливості виявлення пішохода водій автомобіля Volkswagen Touareg, р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_4 мав технічну можливість уникнути наїзду на останнього. При заданому комплексі вихідних даних, в даній дорожній обстановці дії водія автомобіля Volkswagen Touarea, р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_4 , не відповідали вимогам п.п. 12,2, 12,3 Правил дорожнього руху України, при чому невідповідність його дій вимогам п. 12.3 з технічної точки зору знаходиться у причинному зв`язку з скоєнням даної дорожньо-транспортної пригоди.

Стороною захисту при визначенні порядку дослідження доказів в судовому засіданні заявлялось клопотання про дослідження за потреби речових доказів, судом було постановлено ухвалу про дослідження доказів в наступному порядку допит потерпілої, свідків, після чого визначитись із подальшим дослідження доказів, однак в подальшому ні при зміні порядку дослідження доказів, ні після завершення дослідження письмових доказів, сторона захисту клопотання про дослідження речового доказу - автомобіля Volkswagen Touareg, р.н. НОМЕР_1 , не заявляла.

Стороною захисту під час судового розгляду було заявлено клопотання про визнання очевидно недопустимими доказами протоколів слідчих експериментів, що були проведені за участю ОСОБА_13 , ОСОБА_16 та ОСОБА_4 , а також висновку експерта №3.1-584/1824 від 24.09.2018 року як похідного доказу. За результатами розгляду вказаного клопотання суд дійшов до висновку, що підстави для визнання вказаних доказів недопустимими відсутні, мотиви даного рішення викладені в ухвалі Березнівського районного суду Рівненської області від 29.11.2022 року.

Матеріали кримінального провадження містять достатні підстави для висновку про те, що протоколи слідчих експериментів від 27.08.2018 року відповідають вимогам кримінального процесуального закону, зокрема статей 104, 105 КПК України, а саму слідчу дію проведено за правилами та в порядку, передбаченими ст.240 цього Кодексу, з дотриманням встановленої кримінальним процесуальним законом процедури проведення слідчого експерименту.

Також стороною захисту заявлялось клопотання про повторне проведення слідчого експерименту із ОСОБА_13 , ОСОБА_16 та ОСОБА_4 , проведення слідчого експерименту із ОСОБА_18 , а також про призначення за результатами нових слідчих експериментів інженерно-технічної експертизи. У задоволенні вказаного клопотання сторони захисту було відмовлено з мотивів, що викладені в ухвалі Березнівського районного суду Рівненської області від 29.11.2022 року.

Метою слідчого експерименту відповідно до ч.1 ст.240 КПК України, є перевірка й уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, однак суд також звертає увагу, що сторона захисту, заявляючи клопотання про необхідність проведення додаткових слідчих експериментів та експертизи не значила, які ж конкретні фактичні обставини події суперечать даним, встановленим під час слідчих експериментів чи які додаткові дані слід встановити під час проведення даних слідчих дій, щоб в подальшому ставити питання про необхідність проведення повторної чи додаткової інженерно-технічної експертизи.

Свідок ОСОБА_18 під час його допиту зазначив, що пішоходи йшли один за одним і ОСОБА_10 , наздоганяючи ОСОБА_13 , вийшов на проїзну частину.

Також і ОСОБА_4 під час його допиту як обвинувачений вказував, що ОСОБА_10 та ОСОБА_13 йшли один за одним і за 25-27 метрів перед його автомобілем ОСОБА_10 , можливо, намагаючись обігнати чи порівнятись з товаришем, вийшов на проїзну частину перед автомобілем.

Однак в цій частині показання свідка та обвинуваченого не приймаються судом до уваги, оскільки суперечать іншими дослідженим доказам, зокрема, відповідно до показань очевидців події ОСОБА_13 та ОСОБА_16 , що були дані під час судового розгляду та під час проведення слідчого експерименту ОСОБА_13 та ОСОБА_10 йшли паралельно один одному, при цьому ОСОБА_10 йшов по краю проїзної частини. Покази даних осіб є послідовними.

Під час проведення слідчого експерименту і ОСОБА_4 вказував на те, що пішоходи йшли паралельно один до одного по лівому краю проїзної частини. При цьому під час проведення слідчого експерименту ОСОБА_4 користувався правовою допомогою і підписав схему, складену за результатами даної слідчої дії. В судовому засіданні обвинувачений покликався на те, що слідчий не надав йому для ознайомлення чорнову схему проведення слідчого експерименту, так як її знищив, проте до протоколу проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_4 долучено і чорнову схему і чистовий варіант. Слідчий ОСОБА_23 вказував, що не знищував чорнового варіанту схеми слідчого експерименту, так як ОСОБА_4 , прибувши для ознайомлення і підпису протоколу слідчої дії, став висловлювати з ними незгоду, хоча під час самого слідчого експерименту будь-яких зауважень від нього чи адвоката не надходило.

З висновку інженерно-технічної експертизи №3.1-584/18 від 24.09.2018 року встановлено, що невідповідність дій водія ОСОБА_4 вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху з технічної точки зору знаходиться у причинному зв`язку з скоєнням даної дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до п.12.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10 жовтня 2001 р. № 1306 у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Небезпека для руху - зміна дорожньої обстановки (у тому числі поява рухомого об`єкта, який наближається до смуги руху транспортного засобу чи перетинає її) або технічного стану транспортного засобу, яка загрожує безпеці дорожнього руху і змушує водія негайно зменшити швидкість або зупинитися. Окремим випадком небезпеки для руху є рух у межах смуги транспортного засобу іншого транспортного засобу назустріч загальному потоку ( п.1.10 ПДР).

У висновку інженерно-технічної експертизи №3.1-584/18 від 24.09.2018 експерт, зазначає, що відповідно до наданих вихідних даних з моменту об`єктивної можливості виявлення пішохода ОСОБА_4 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода шляхом застосування гальмування.

Оцінивши зібрані по справі докази відповідно до положень ст.94 КПК України: кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття процесуального рішення, суд приходить до висновку, що стороною обвинувачення доведено винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення при викладених у вироку обставинах.

Дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч.2 ст.286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

ІІІ. Призначення покарання.

3.1 Позиція учасників судового провадження щодо призначення покарання.

Прокурор при призначенні покарання ОСОБА_4 , приймаючи до уваги тяжкість кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, відсутність обставин, що обтяжують та пом`якшують покарання, просить призначити особі покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років з позбавленням права керування транспортними засобами та строк 2 роки.

Потерпіла ОСОБА_6 просить призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років, яке особа має відбувати реально.

Представник потерпілої адвокат ОСОБА_7 підтримав позицію потерпілої щодо виду та розміру покарання. Крім того, просить не приймати до уваги як обставину, що пом`якшує покарання щире розкаяння обвинуваченого, оскільки за той тривалий час, протягом якого відбувався судовий розгляд, обвинувачений не визнавав себе винним та не вчиняв дій щодо відшкодування моральної шкоди потерпілій і лише на стадії звершення судового розгляду кримінального провадження вказав, що винним себе визнає та розкаюється. Дану позицію ОСОБА_4 вважає формальною і спрямованою на пом`якшення покарання.

Сторона захисту при призначенні покарання просить прийняти до уваги, що обвинувачений вину у вчиненні злочину визнав, щиро розкаюється, намагався відшкодувати потерпілій заподіяну шкоду, на його утримання перебуває малолітня дитина, він позитивно характеризується, протягом судового розгляду не лише не вчинив інших злочинів, але й не притягувався до адміністративної чи дисциплінарної відповідальності. З урахуванням вказаних обставин вважає, що ОСОБА_4 має бути покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки із застосуванням положень ст.75 КК України.

3.2. Мотиви призначення покарання судом.

Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_4 , суд виходить із встановленої ст.50 КК України мети покарання, якою є не лише кара, а й виправлення особи і запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень, що заснована на вимогах виваженості та справедливості. При цьому суд враховує визначені ст.65 КК України загальні засади призначення покарання, ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Суд приймає до уваги правовий висновок Верховного Суду, висловлений у постанові від 08.02.2018 року у справі №522/20964/16-к, відповідно до якого визначені у ст.65 КК України загальні засади призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного і доцільного заходу примусу, який би ґрунтувався на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяв досягненню справедливого балансу між правами і свободами особи та захистом інтересів держави і суспільства. Відповідно до вказаних засад особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципу співмірності, цей захід примусу за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їхній небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

У пунктах 20, 21 Постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зазначено, що при призначенні покарання за відповідною частиною ст.286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

Відповідно до ч.1 ст.66 КК України обставини, які пом`якшують покарання, - не встановлені.

Сторона захисту як обставину, що пом`якшує покарання, просить прийняти до уваги щире розкаяння винного.

Проте з такою позицією захисту суд не погоджується з наступних підстав.

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у справі № 199/6365/19 вказав, що щире каяття - це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження.

Виходячи із системного тлумачення законодавства та із судової практики, щире каяття, характеризуючи ставлення винної особи до вчиненого нею злочину, означає, що особа визнає свою вину, дає правдиві показання, щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює злочин, бажає виправити ситуацію, що склалася, співчуває потерпілому, демонструє готовність понести заслужене покарання.

Однак, обвинувачений вину у вчиненні злочину визнав лише в судовому засідання перед стадією судових дебатів та приніс потерпілій вибачення, покликаючись на юридичну необізнаність, проте і на стадії досудового розслідування і під час судового розгляду ОСОБА_4 користувався правовою допомогою захисника. Під час його допиту як обвинуваченого свою вину у порушенні ПДР України не визнавав, вказуючи причиною дорожньо-транспортної пригоди поведінку загиблого. Цивільний позов потерпілою про відшкодування моральної шкоди було подано 08.04.2019 року, однак заходів до відшкодування шкоди ОСОБА_4 вчинив лише 29.05.2023 року перед судовими дебатами. Таку поведінку обвинуваченого суд розцінює як намагання домогтися призначення більш м`якого покарання, а не як реальне прагнення особи усунути негативні наслідки своїх протиправних дій.

Обставин, які обтяжують покарання відповідно до ст.67 КК України, - не встановлено.

Згідно характеристики за місцем проживання та за місцем роботи ОСОБА_4 характеризується позитивно.

Із медичних довідок Березнівської ЦРЛ вбачається, що обвинувачений на обліку у лікаря - нарколога та лікаря - психіатра не перебуває.

При призначенні покарання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, який відноситься до категорії тяжких злочинів. І хоча дії обвинуваченого є необережними, однак призвели до непоправних наслідків, що настали, у виді загибелі людини. Відповідно до положень статті 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека є найвищими соціальними цінностями.

Суд приймає до уваги також і поведінку ОСОБА_4 після вчинення кримінального правопорушення, що полягала у доставленні потерпілого до медичного закладу, дані про особу винного, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, за місцем роботи та за місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні малолітню дитину.

Суд зауважує, що категорія справедливості, що є однією із основних засад права передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що домірними вчиненому злочину буде призначення ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі ближче до нижньої межі санкції ч.2 ст.286 КК України на строк 4 роки, що буде сприяти виправлення особи і запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень.

Приймаючи до уваги усі обставини, що викладені вище, суд призначає ОСОБА_4 додаткове покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 2 роки.

Відомості, що характеризують особу обвинуваченого, на які послався захисник, підлягають врахуванню судом при призначенні покарання, проте не визнаються судом як такі, що свідчать про можливість виправлення особи без відбування покарання.

Підстав для застосування положень ст.75 КК України судом встановлено не було.

ІV. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Згідно з ч. 5 ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо, зокрема, позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Оскільки потерпіла ОСОБА_6 відмовилися від цивільного позову і відмова прийнята судом, провадження в частині розгляду цивільного позову слід закрити на підставі п.4 ч.1ст.255 ЦПК України.

Долю речових доказів по кримінальному провадженню слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Згідно ухвали слідчого судді Рівненського міського суду від 01.06.2018 року було накладено арешт на автомобіль марки Volkswagen Touareg, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Відповідно до положень ч.4 ст.174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

На підставі наведеного, суд скасовує вказаний захід забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до положень ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Згідно довідок про витрати на проведення судової експертизи розмір витрат на залучення експерта становить 5148 грн.

Таким чином, судові витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні підлягають стягненню з ОСОБА_4 в дохід держави.

Прокурором заявлено клопотання про обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Оскільки обвинуваченому ОСОБА_4 призначено покарання у виді позбавлення волі, яке він повинен відбувати реально, то суд з метою уникнення ризиків, передбачених п.1 ст.177 КПК України та виконання вироку, вважає за необхідне обрати щодо ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, взявши його під варту в залі суду негайно і строк відбуття покарання рахувати з моменту взяття під варту.

Керуючись ст.ст. 373,374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України і призначити покарання за ч.2 ст.286 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 обрати тримання під вартою на строк 60 днів від дати винесення вироку, тобто до 12.08.2023 року при відсутності інших судових рішень з даного приводу, взявши його під варту в залі суду негайно.

Строк покарання рахувати з 14.06.2023 року, з момент затримання особи.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні в розмірі 5 148 (п`ять тисч сто сорок вісім) грн.

Арешт, накладений згідно ухвали слідчого судді Рівненського міського суду від 01.06.2018 року на автомобіль марки Volkswagen Touareg, реєстраційний номер НОМЕР_1 , скасувати.

Провадження у справі за цивільним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про стягнення моральної шкоди закрити у зв`язку із відмовою від позову.

Речові докази: автомобіль марки Volkswagen Touareg, реєстраційний номер НОМЕР_1 - повернути володільцю ОСОБА_25 .

Вирок суду може бути оскаржено до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Березнівський районний суд Рівненської області. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1