КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

01 серпня 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження № 0000112 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 на вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 18 квітня 2023 року, ухвалений щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Хабаровськ рф, громадянина України, раніше судимого, останній раз: 17.03.2023 року вироком Дніпровського районного суду м. Києва за ч. 1 ст. 309 КК України, із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік 2 місяці, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

який обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и л а :

Згідно з вироком Дніпровського районного суду міста Києва від 18 квітня 2023 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та засуджено до покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік 3 (три) місяці.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення більш суворим покаранням, призначеним цим вироком, менш суворих покарань, призначених за вироками Дніпровського районного суду м. Києва від 31 січня, 17 лютого та 17 березня 2023 року, суд визначив ОСОБА_6 остаточне покарання у виді 1 (одного) року 3 (трьох) місяців позбавлення волі.

Цим же вироком судом вирішені питання щодо речових доказів та відшкодування процесуальних витрат.

Як встановлено вироком суду, 27 січня 2023 року приблизно о 14 годині 00 хвилин, ОСОБА_6 , перебував поблизу будинку № 8-А по пр-ту Генерала Ватутіна в м. Києві, де на землі, знайшов дві таблетки білого кольору, які знаходились у фрагменті блістера. Будучи особою, що вживає наркотичні засоби, ОСОБА_6 підняв із землі знайдений ним фрагмент блістера в якому знаходилось дві таблетки білого кольору, та роздивившись його впевнився, що дані таблетки білого кольору, містять в собі наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон (фенадон), тим самим вчинивши безоплатне незаконне придбання для подальшого власного вживання наркотичного засобу, обіг якого обмежено - метадону (фенадону). В цей час у ОСОБА_6 виник протиправний умисел спрямований на незаконне зберігання для подальшого власного вживання наркотичного засобу, обіг якого обмежено - метадону (фенадону). Продовжуючи свою протиправну діяльність, ОСОБА_6 помістив незаконно придбаний ним фрагмент блістера в якому знаходилось дві таблетки білого кольору, що містить в собі наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон (фенадон), до правої кишені куртки, в яку він був одягнений та став незаконно зберігати його при собі, для власного вживання без мети подальшого збуту. Після чого, ОСОБА_6 зберігаючи при собі фрагмент блістера в якому знаходилось дві таблетки білого кольору, що містить в собі наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон (фенадон), пішов по своїм особистим справам.

У цей же день, а саме 27.01.2023 року, приблизно о 14 годині 30 хвилин, за адресою: м. Київ, вул. Шухевича 4-А працівниками Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві, було зупинено ОСОБА_6 , який повідомив, що зберігає при собі дві таблетки, що містить в собі наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон (фенадон). В подальшому, 27.01.2023 року в період часу з 14 години 49 хвилин до 14 години 53 хвилин, за адресою: м. Київ, вул. Шухевича 4-А співробітниками поліції, у присутності двох понятих було проведено огляд місця події, в ході якого ОСОБА_6 добровільно дістав з правої кишені куртки та видав працівникам поліції фрагмент блістера в якому знаходилось дві таблетки білого кольору, що містить в собі наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон (фенадон), масою 0,044 г, які він незаконно придбав та зберігав для власного вживання без мети збуту.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, прокурор у кримінальному провадженні - прокурор Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 18 квітня 2023 року, виключити з мотивувальної та резолютивної частин вироку посилання на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 31.01.2023 та вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 17.02.2023 як такі, що підлягають поглиненню більш суворим покаранням на підставі ч. 4 ст. 70 КК України. У решті вирок залишити без змін.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги, прокурор, не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення та правильність правової кваліфікації дій обвинуваченого, зазначає про те, що апеляційна скарга вноситься у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Зокрема, як вказує апелянт, судом неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність при застосуванні ч. 4 ст. 70 КК України, а саме судом застосовано принцип поглинення менш суворого покарання, призначеного попередніми вироками суду від 31.01.2023 та 17.02.2023, більш суворим, призначеним вироком від 18.04.2023.

Так прокурор звертає увагу на те, що вищевказані вироки, вже враховані при призначенні покарання у вироках суду, від 17.02.2023 та 17.03.2023 шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим. Таким чином, повторне поглинення покарань за цими вироками новим вироком суду законом не передбачено.

Заслухавши доповідь судді-доповідача; пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні та просив її задовольнити; пояснення захисника, який не заперечував проти задоволення скарги прокурора; провівши судові дебати; перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні підлягає задоволенню лише частково, виходячи з наступних підстав.

Так, висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_9 у незаконному придбанні та зберіганні наркотичного засобу без мети збуту, тобто у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам, встановленим органом досудового розслідування, оскільки вирок суду був ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 КПК України.

Порушень при розгляді обвинувального акту щодо вчинення ОСОБА_10 кримінального проступку у спрощеному порядку, колегія суддів не вбачає, а тому встановлені органом досудового розслідування обставини, як і правова кваліфікація дій обвинуваченого, відповідно до вимог ч. 1 ст. 394 КПК України, не є предметом апеляційного розгляду, у зв`язку з чим, згідно положень ч. 1 ст. 404 цього Кодексу, суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду лише в межах поданої прокурором апеляційної скарги, а саме в межах призначеного обвинуваченому покарання.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції, як прямо зазначено у вироку, відповідно до ст. 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, що, відповідно до ст. 66 КК України, пом'якшує покарання обвинуваченого, суд визнав його щире каяття.

Обставин, що, відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

У зв`язку з вищевикладеним, враховуючи дані про особу обвинуваченого, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме: особливості й обставини його вчинення (форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали), його поведінку під час та після вчинення протиправних дій, суд першої інстанції визнав за необхідне призначити ОСОБА_6 покарання у межах санкції статті у виді обмеження волі, яке останньому належить відбувати реально.

Крім цього, суд першої інстанції визнав необхідним призначити ОСОБА_6 остаточне покарання за правилами ч. 4 ст. 70 КК України, оскільки кримінальне правопорушення, за яке обвинувачений засуджується за цим вироком, останній вчинив до постановлення вироків Дніпровського районного суду м. Києва від 31 січня, 17 лютого та 17 березня 2023 року.

Приймаючи до уваги наведені в оскаржуваному вироку мотиви призначеного обвинуваченому ОСОБА_6 покарання за ч. 1 ст. 309 КК України у виді обмеження волі строком на один рік і три місяці, а також висновок суду щодо необхідності застосування, при призначенні обвинуваченому покарання, положень ч. 4 ст. 70 цього Кодексу, колегія суддів вважає їх обґрунтованими та такими, що відповідають вимогам закону України про кримінальну відповідальність, у тому числі, якими регламентуються загальні засади призначення покарання.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора у кримінальному провадженні про те, що при призначенні ОСОБА_6 остаточного покарання за правилами, передбаченими ч. 4 ст. 70 КК України, суд першої інстанції допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, оскільки визначаючи обвинуваченому остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, безпідставно врахував вироки Дніпровського районного суду м. Києва від 31 січня та 17 лютого 2023 року.

Як обґрунтовано зазначається в апеляційній скарзі прокурора, покарання, яке було призначене обвинуваченому за вироками Дніпровського районного суду м. Києва від31 січня та 17 лютого 2023 року, було враховано при ухваленні наступних вироків, відповідно від 17 лютого та 17 березня 2023 року, з урахуванням вимог, передбачених ч. 4 ст. 70 КК України, а тому, відповідно до правил, передбачених вказаною нормою, при ухваленні вироку від 18 квітня 2023 року, суд першої інстанції не мав правових підстав для поглинання покарань, призначених за вироками Дніпровського районного суду м. Києва від31 січня та 17 лютого 2023 року.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає необхідним вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 18 квітня 2023 року, ухвалений щодо ОСОБА_6 змінити в частині призначеного йому покарання. Виключити із мотивувальної та резолютивної частин оскаржуваного вироку посилання на призначення ОСОБА_6 остаточного покарання, відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, з урахуванням покарань, призначених за вироками Дніпровського районного суду м. Києва від 31 січня та 17 лютого 2023 року.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України визначити ОСОБА_6 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 17 березня 2023 року, більш суворим покаранням, призначеним за вироком цього ж суду від 18 квітня 2023 року, у виді обмеження, а не позбавлення волі, як помилково зазначено у вироку суду, строком на 1 (один) рік і 3 (три) місяці.

У зв`язку з цим, апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні підлягає частковому задоволенню, оскільки у вказаній скарзі не зверталась увага на неправильне визначення у вироку виду остаточного покарання, призначеного за правилами ч. 4 ст. 70 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 408, 418 та 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 задовольнити частково.

Вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 18 квітня 2023 року, ухвалений щодо ОСОБА_6 змінити в частині призначеного йому покарання.

Виключити із мотивувальної та резолютивної частин оскаржуваного вироку посилання на призначення ОСОБА_6 остаточного покарання, відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, з урахуванням покарань, призначених за вироками Дніпровського районного суду м. Києва від 31 січня та 17 лютого 2023 року.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України визначити ОСОБА_6 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 17 березня 2023 року, більш суворим покаранням, призначеним за вироком цього ж суду від 18 квітня 2023 року, у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік і 3 (три) місяці.

У решті вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 18 квітня 2023 року, ухвалений щодо ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала Київського апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді: _____________ _____________ _____________

( ОСОБА_1 ) ( ОСОБА_2 ) ( ОСОБА_3 )

Номер справи : 755/5074/23

Номер провадження :11-кп/824/3759/2023

Категорія: ч. 1 ст. 309 КК України

Головуючий у 1-й інстанції - суддя ОСОБА_11

Доповідач - суддя ОСОБА_1