Дата документу 10.05.2023 Справа№ 322/352/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 322/352/19 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/807/749/23 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2

ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_8 ,

розглянула 10 травня 2023 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційною скаргою заступника керівника Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Вільнянського районного суду Запорізької області від 31 січня 2023 року відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: село Вікторівка, Новомиколаївський район, Запорізька область, громадянка України, освіта середньо-спеціальна, не працює, перебуває на обліку в Новомиколаївському районному центрі зайнятості, зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190, ч.1 ст.191, ч.3 ст.191, ч.3 ст.358 КК України.

Встановлені вироком суду першої інстанції обставини:

у квітні місяці 2018 року, управлінням соціального захисту населення Новомиколаївської районної Державної адміністрації Запорізькій області, громадянці ОСОБА_10 , було призначено субсидію для відшкодування витрат на придбання твердого палива та скрапленого газу за 2018 рік, у сумі 2737,63 грн. (номер особового рахунку НОМЕР_1 ).

У подальшому 26.07.2018 ОСОБА_8 , відповідно до розпорядження начальника ЦПЗ №-5 філії Запорізька дирекція Публічного акціонерного товариства «Укрпошта» №-225/К від 09.10.2012 року, перебуваючи на посаді листоноші центрального відділення «Новомиколаївка-1» центру поштового зв`язку №-5, філії Запорізька дирекція Публічного акціонерного товариства «Укрпошта», отримала у вказаному відділенні зв`язку офіційний документ, а саме відомість №-16/6/2325 на виплату соціальної субсидії за квітень 2018 року, мешканцям Новомиколаївського району Запорізької області, зокрема ОСОБА_10 для відшкодування витрат на придбання твердого палива та скрапленого газу за 2018 рік та грошові кошти у сумі 2737,63 грн. для здійснення виплати ОСОБА_10 .

Отримавши під власний підпис гроші та відомість №-16/6/2325, 26.07.2018 в денний час доби, ОСОБА_8 , знаходячись за місцем своєї роботи у приміщення центрального відділення поштового зв`язку «Новомиколаївка-1» центру поштового зв`язку №-5 філії Запорізька дирекція Публічного акціонерного товариства «Укрпошта», що розташована по вулиці Українській, 27, в смт. Новомиколаївка Запорізької області, з корисливих мотивів, з метою привласнення чужого майна, яке їй було ввірено, за допомогою кулькової ручки з чорнилами синього кольору, підробила офіційний документ, а саме відомість №-16/6/2325 на виплату соціальної субсидії за квітень 2018 року, ОСОБА_10 для відшкодування витрат на придбання твердого палива та скрапленого газу за 2018 рік, у сумі 2737,63 грн. (номер особового рахунку НОМЕР_1 ) виконавши в графі «підпис одержувача» підпис ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканки села Михайлівське Новомиколаївського району Запорізької області.

Отже, ОСОБА_8 , діючи умисно, з корисливих мотивів, шляхом підроблення вказаного офіційного документа, привласнила ввірені їй грошові кошти у сумі 2737,63 грн., призначені для виплати ОСОБА_10 та у подальшому розпорядилась ними на власний розсуд, чим спричинила потерпілій матеріальну шкоду на суму 2737,63 грн.

Окрім цього, у травні місяці 2018 року, управлінням соціального захисту населення Новомиколаївської районної Державної адміністрації Запорізькій області, гр. ОСОБА_11 , було призначено субсидію для відшкодування витрат на придбання твердого палива та скрапленого газу за 2018 рік, у сумі 4182,36 грн. (номер особового рахунку НОМЕР_2 ).

У подальшому 17.08.2018 ОСОБА_8 , відповідно до розпорядження начальника ЦПЗ №-5 філії Запорізька дирекція Публічного акціонерного товариства «Укрпошта» №-225/К від 09.10.2012 року, перебуваючи на посаді листоноші центрального відділення «Новомиколаївка-1» центру поштового зв`язку №-5, філії Запорізька дирекція Публічного акціонерного товариства «Укрпошта», отримала у вказаному відділенні зв`язку офіційний документ, а саме відомість №-16/8/2325 на виплату соціальної субсидії за травень 2018 року, мешканцям Новомиколаївського району Запорізької області, зокрема ОСОБА_11 для відшкодування витрат на придбання твердого палива та скрапленого газу за 2018 рік та грошові кошти у сумі 4182,36 грн., для здійснення виплати ОСОБА_11 .

Отримавши під власний підпис гроші та відомість №-16/8/2325, 17.08.2018 в денний час доби, ОСОБА_8 , знаходячись за місцем своєї роботи у приміщення центрального відділення поштового зв`язку «Новомиколаївка-1» центру поштового зв`язку №-5 філії Запорізька дирекція Публічного акціонерного товариства «Укрпошта», що розташована по вулиці Українській, 27 в смт. Новомиколаївка Запорізької області, з корисливих мотивів, з метою привласнення чужого майна, яке їй було ввірено, за допомогою кулькової ручки з чорнилами синього кольору, діючи повторно, підробила офіційний документ, а саме відомість №-16/8/2325 на виплату соціальної субсидії за травень 2018 року, ОСОБА_11 для відшкодування витрат на придбання твердого палива та скрапленого газу за 2018 рік, у сумі 4182,36 грн. (номер особового рахунку НОМЕР_2 ) виконавши в графі «підпис одержувача» підпис ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканки село Михайлівське Новомиколаївського району Запорізької області.

Отже, ОСОБА_8 , будучи особою, яка раніше вчинила злочин передбачений ч. 1 ст. 191 КК України, діючи умисно, з корисливих мотивів, повторно, шляхом підроблення вказаного офіційного документа, привласнила ввірені їй грошові кошти у сумі 4182,36 грн., призначені для виплати ОСОБА_11 , та у подальшому розпорядилась ними на власний розсуд, чим спричинила потерпілій матеріальну шкоду на суму 4182,36 грн.

Окрім цього, у травні місяці 2018 року, управлінням соціального захисту населення Новомиколаївської районної Державної адміністрації Запорізькій області, громадянці ОСОБА_11 , було призначено субсидію для відшкодування витрат на придбання твердого палива та скрапленого газу за 2018 рік, у сумі 4182,36 грн. (номер особового рахунку НОМЕР_2 ).

У подальшому 17.08.2018 ОСОБА_8 , відповідно до розпорядження начальника ЦПЗ №-5 філії Запорізька дирекція Публічного акціонерного товариства «Укрпошта» №-225/К від 09.10.2012 року, перебуваючи на посаді листоноші центрального відділення «Новомиколаївка-1» центру поштового зв`язку №-5, філії Запорізька дирекція Публічного акціонерного товариства «Укрпошта», отримала у вказаному відділенні зв`язку офіційний документ, а саме відомість №-16/8/2325 на виплату соціальної субсидії за травень 2018 року, мешканцям Новомиколаївського району Запорізької області, зокрема ОСОБА_11 для відшкодування витрат на придбання твердого палива та скрапленого газу за 2018 рік та грошові кошти у сумі 4182,36 грн., для здійснення виплати ОСОБА_11 .

Отримавши під власний підпис гроші та відомість №-16/8/2325, 17.08.2018 в денний час доби, ОСОБА_8 будучи особою, яка раніше вчинила злочин передбачений ч. 1 ст. 358 КК України, знаходячись за місцем своєї роботи у приміщення центрального відділення поштового зв`язку «Новомиколаївка-1» центру поштового зв`язку №-5 філії Запорізька дирекція Публічного акціонерного товариства «Укрпошта», що розташована по вулиці Українській, 27 в смт. Новомиколаївка Запорізької області, з корисливих мотивів, умисно, діючи повторно, з метою підробки офіційного документу, який дає право на отримання коштів, за допомогою кулькової ручки з чорнилами синього кольору, підробила офіційний документ, а саме відомість №-16/8/2325 на виплату соціальної субсидії за травень 2018 року, ОСОБА_11 для відшкодування витрат на придбання твердого палива та скрапленого газу за 2018 рік, у сумі 4182,36 грн. (номер особового рахунку НОМЕР_2 ) виконавши в графі «підпис одержувача» підпис ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканки села Михайлівське Новомиколаївського району Запорізької області та в подальшому привласнила зазначені грошові кошти.

Також, на початку вересня 2018 року, ОСОБА_8 , перебуваючи на посаді листоноші центрального відділення «Новомиколаївка-1» центру поштового зв`язку №-5, філії Запорізька дирекція Публічного акціонерного товариства «Укрпошта» відповідно до розпорядження начальника ЦПЗ №-5 філії Запорізька дирекція Публічного акціонерного товариства «Укрпошта» №-225/К від 09.10.2012, виконуючи завдання та обов`язки покладені на листоношу згідно робочої посадової інструкції на початку вересня 2018 року, в денний час доби (точної дати слідством не встановлено) прийшла до будинку розташованого по АДРЕСА_2 .

Перебуваючи у дворі вищевказаного домоволодіння, ОСОБА_8 будучи особою, яка раніше вчинила злочини, передбачені ч.1, ч.3 ст.191 КК України, діючи повторно, маючи умисел спрямований на заволодіння грошовими коштами, умисно, з корисливих мотивів, шляхом зловживання довірою потерпілого ОСОБА_12 отримала від останнього грошові кошти в сумі 264 грн., які були надані ОСОБА_8 для здійснення передплати на 2019 рік, газети «Голос України».

Після чого, ОСОБА_8 отримавши вказані грошові кошти в сумі 264 грн., до каси центрального відділення «Новомиколаївка-1 » центру поштового зв`язку №-5, філії Запорізька дирекція Публічного акціонерного товариства «Укрпошта» не внесла, внаслідок чого, передплату на газету «Голос України» для ОСОБА_12 не здійснила, тим самим заволоділа ними, які у подальшому використала на власні потреби, внаслідок чого завдала матеріальну шкоду ОСОБА_12 в сумі 264 грн.

Окрім цього, в кінці жовтня 2018 року, ОСОБА_8 , перебуваючи на посаді листоноші центрального відділення «Новомиколаївка-1» центру поштового зв`язку №-5, філії Запорізька дирекція Публічного акціонерного товариства «Укрпошта» відповідно до розпорядження начальника ЦПЗ №-5 філії Запорізька дирекція Публічного акціонерного товариства «Укрпошта» №-225/К від 09.10.2012, виконуючи завдання та обов`язки покладені на листоношу згідно робочої посадової інструкції в кінці жовтня 2018 року, в денний час доби (точної дати слідством не встановлено) прийшла до будинку розташованого по АДРЕСА_3 .

Перебуваючи в коридорі вищевказаного будинку, ОСОБА_8 будучи особою, яка раніше вчинила злочини, передбачені ч.1, ч.3 ст.191 КК України, діючи повторно, маючи умисел спрямований на заволодіння грошовими коштами, умисно, з корисливих мотивів, шляхом зловживання довірою потерпілого ОСОБА_13 отримала від останнього грошові кошти в сумі 753,40 грн., які були надані ОСОБА_8 для здійснення передплати на 2019 рік газет «Логопед» вартістю 492,50 грн. та «Наше життя» вартістю 260,90 грн.

Після чого, ОСОБА_8 отримавши вказані грошові кошти в сумі 753,40 грн., до каси центрального відділення «Новомиколаївка-1» центру поштового зв`язку №-5, філії Запорізька дирекція Публічного акціонерного товариства «Укрпошта» не внесла, внаслідок чого, передплату на газети «Логопед» та «Наше життя» для ОСОБА_14 не здійснила тим самим заволоділа ними, які у подальшому використала на власні потреби, внаслідок чого завдала матеріальну шкоду ОСОБА_13 в сумі 753,40 грн.

Крім того, 27.09.2018 ОСОБА_8 , перебуваючи на посаді листоноші центрального відділенні «Новомиколаївка-1» центру поштового зв`язку №-5, філії Запорізька дирекція Публічного акціонерного товариства «Укрпошта» відповідно до розпорядження начальника ЦПЗ №-5 філії Запорізька дирекція Публічного акціонерного товариства «Укрпошта» №-225/К від 09.10.2012, виконуючи завдання та обов`язки покладені на листоношу згідно робочої посадової інструкції, 27.09.2018, в денний час доби (точного часу слідством не встановлено) прийшла до будинку розташованого по АДРЕСА_4 .

Перебуваючи у дворі вищевказаного домоволодіння, ОСОБА_8 , будучи особою, яка раніше вчинила злочини, передбачені ч.2 ст.190 КК України, діючи повторно, маючи умисел спрямований на заволодіння грошовими коштами, умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення не маючи на меті здійснення передплати на газету «Наше життя» від імені потерпілої, шляхом зловживання довірою потерпілої ОСОБА_15 отримала від останньої грошові кошти в сумі 260,90 грн., які були надані ОСОБА_8 для здійснення передплати на 2019 рік, газети «Наше життя» вартістю 260,90 грн.

Після чого, ОСОБА_8 отримавши вказані грошові кошти в сумі 260,90 грн., до каси центрального відділення «Новомиколаївка-1» центру поштового зв`язку №-5, філії Запорізька дирекція Публічного акціонерного товариства «Укрпошта» не внесла, внаслідок чого, передплату на газету «Наше життя» для ОСОБА_15 не здійснила, тим самим заволоділа ними, які у подальшому використала на власні потреби, внаслідок чого завдала матеріальну шкоду ОСОБА_15 в сумі 260,90 грн.

Окрім цього, 16.10.2018 ОСОБА_8 , перебуваючи на посаді листоноші центрального відділення «Новомиколаївка-1» центру поштового зв`язку №-5, філії Запорізька дирекція Публічного акціонерного товариства «Укрпошта» відповідно до розпорядження начальника ЦПЗ №-5 філії Запорізька дирекція Публічного акціонерного, товариства «Укрпошта» №-225/К від 09.10.2012, виконуючи завдання та обов`язки покладені на листоношу згідно робочої посадової інструкції, 16.10.2018 року, в денний час доби (точного часу слідством не встановлено) прийшла до території двору розташованого по АДРЕСА_5 .

Перебуваючи біля території двору вищевказаного домоволодіння, ОСОБА_8 будучи особою, яка раніше вчинила злочини, передбачені ч.2 ст.190 КК України, діючи повторно, маючи умисел спрямований на заволодіння грошовими коштами, умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, не маючи на меті здійснення передплати на газету «Наше життя» та «Земля моя кормилиця» від імені потерпілої, шляхом зловживання довірою потерпілої ОСОБА_16 отримала від останньої грошові кошти в сумі 302,50 грн., які були надані ОСОБА_8 для здійснення передплати на 2019 рік газет «Наше життя» вартістю 132,35 грн. та «Земля моя кормилиця» вартістю 170,15 грн.

Після чого, ОСОБА_8 отримавши вказані грошові кошти в сумі 302,50 грн., до каси центрального відділення «Новомиколаївка-1» центру поштового зв`язку №-5, філії Запорізька дирекція Публічного акціонерного товариства «Укрпошта» не внесла, внаслідок чого, передплату на газети «Наше життя» та «Земля моя кормилиця» для ОСОБА_16 не здійснила тим самим заволоділа ними, які у подальшому використала на власні потреби, внаслідок чого завдала матеріальну шкоду ОСОБА_16 в сумі 302,50 грн.

Також, 06.10.2018 року, ОСОБА_8 , перебуваючи на посаді листоноші центрального відділення «Новомиколаївка-1» центру поштового зв`язку №-5, філії Запорізька дирекція Публічного акціонерного товариства «Укрпошта» відповідно до розпорядження начальника ЦПЗ №-5 філії Запорізька дирекція Публічного акціонерного товариства «Укрпошта» №-225/К від 09.10.2012, виконуючи завдання та обов`язки покладені на листоношу згідно робочої посадової інструкції 06.10.2018 року, в денний час доби, знаходячись біля приміщення центрального відділення «Новомиколаївка-1» центру поштового зв`язку №-5, по вулиці Українській, 27 в смт. Новомиколаївка Запорізької області, зустріла ОСОБА_17 .

Перебуваючи біля вищевказаного приміщення, ОСОБА_8 будучи особою, яка раніше вчинила злочини, передбачені ч.2 ст.190 КК України, діючи повторно, маючи умисел спрямований на заволодіння грошовими коштами, умисно, з корисливих мотивів, шляхом зловживання довірою потерпілої ОСОБА_17 отримала від останньої грошові кошти в сумі 651,50 грн., які були надані ОСОБА_8 для здійснення передплати на 2019 рік газет «Порадниця» вартістю 311,50 грн., «Сімейна газета» вартістю 237,50 грн. та «Моя сповідь» вартістю 102,50 грн.

Після чого, ОСОБА_8 отримавши вказані грошові кошти в сумі 651,50 грн., до каси центрального від ділення «Новомиколаївка-1» центру поштового зв`язку №-5, філії Запорізька дирекція Публічного акціонерного товариства «Укрпошта» не внесла, внаслідок чого, передплату на газети «Порадниця», «Сімейна газета» та «Моя сповідь» для ОСОБА_17 не здійснила, тим самим заволоділа ними, які у подальшому використала на власні потреби, внаслідок чого завдала матеріальну шкоду ОСОБА_17 в сумі 651,50 грн.

Окрім цього, в середині жовтня 2018 року, ОСОБА_8 , перебуваючи на посаді листоноші центрального відділення «Новомиколаївка-1» центру поштового зв`язку №-5, філії Запорізька дирекція Публічного акціонерного товариства «Укрпошта» відповідно до розпорядження начальника ЦПЗ №-5 філії Запорізька дирекція Публічного акціонерного товариства «Укрпошта» №-225/К від 09.10.2012, виконуючи завдання та обов`язки покладені на листоношу згідно робочої посадової інструкції в середині жовтня 2018 року, в денний час доби (точної дати слідством не встановлено) прийшла до робочого кабінету гр. ОСОБА_18 , що розташований в приміщенні ТОВ «Терра» по вулиці Українській, 9 в смт. Новомиколаївка Запорізької області.

Перебуваючи в приміщення кабінету, ОСОБА_8 будучи особою, яка раніше вчинила злочини, передбачені ч.2 ст.190 КК України, діючи повторно, маючи умисел спрямований на заволодіння грошовими коштами, умисно, з корисливих мотивів, шляхом зловживання довірою потерпілої ОСОБА_19 отримала від останньої грошові кошти в сумі 1057,95 грн., які були надані ОСОБА_8 для здійснення передплати на 2019 рік газет «Наше життя» вартістю 260,90 грн., «Публіка» вартістю 412,10 грн. та «Веселі уроки + Весела перерва» вартістю 384,95 грн.

Після чого, ОСОБА_8 отримавши вказані грошові кошти в сумі 1057,95 грн., до каси центрального відділення «Новомиколаївка-1» центру поштового зв`язку №-5, філії Запорізька дирекція Публічного акціонерного товариства «Укрпошта» не внесла, внаслідок чого, передплату на газети «Наше життя», «Публіка» та «Веселі уроки + Весела перерва» для ОСОБА_18 не здійснила тим самим заволоділа ними, які у подальшому використала на власні потреби, внаслідок чого завдала матеріальну шкоду ОСОБА_17 в сумі 1057,95 грн.

17.10.2018 ОСОБА_8 , перебуваючи на посаді листоноші центрального відділення «Новомиколаївка-1» центру поштового зв`язку №-5, філії Запорізька дирекція Публічного акціонерного товариства «Укрпошта» відповідно до розпорядження начальника ЦПЗ №-5 філії Запорізька дирекція Публічного акціонерного товариства «Укрпошта» №-225/К від09.10.2012, виконуючи завдання та обов`язки покладені на листоношу згідно робочої посадової інструкції, 17.10.2018 року, в денний час доби (точного часу слідством не встановлено) прийшла до території двору розташованого по АДРЕСА_6 .

Перебуваючи біля території двору вищевказаного домоволодіння, ОСОБА_8 будучи особою, яка раніше вчинила злочини, передбачені ч.2 ст.190 КК України, діючи повторно, маючи умисел спрямований на заволодіння грошовими коштами, умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, не маючи на меті здійснення передплати на газети «Християнська газета» та «Вісті нашого району» від імені потерпілої, шляхом зловживання довірою потерпілої ОСОБА_20 отримала від останньої грошові кошти в сумі 214,18 грн., які були надані ОСОБА_8 для здійснення передплати на 2019 рік газет «Християнська газета» вартістю 108,50 грн. та «Вісті нашого району» вартістю 105,68 грн.

Після чого, ОСОБА_8 отримавши вказані грошові кошти в сумі 214,18 грн., до каси центрального відділення «Новомиколаївка-1» центру поштового зв`язку №-5, філії Запорізька дирекція Публічного акціонерного товариства «Укрпошта» не внесла, внаслідок чого, передплату на газети «Християнська газета» та «Вісті нашого району» для ОСОБА_20 не здійснила тим самим заволоділа ними, які у подальшому використала на власні потреби, внаслідок чого завдала матеріальну шкоду ОСОБА_20 в сумі 214,18 грн.

Окрім цього, 24.10.2018 ОСОБА_8 , перебуваючи на посаді листоноші центрального відділення «Новомиколаївка-1» центру поштового зв`язку №-5, філії Запорізька дирекція Публічного акціонерного товариства «Укрпошта» відповідно до розпорядження начальника ЦПЗ №-5 філії Запорізька дирекція Публічного акціонерного товариства «Укрпошта» №-225/К від 09.10.2012, виконуючи завдання та обов`язки покладені на листоношу згідно робочої посадової інструкції, 24.10.2018 року, в денний час доби (точної дати слідством не встановлено) прийшла до будинку розташованого по АДРЕСА_7 .

Перебуваючи у дворі вищевказаного домоволодіння, ОСОБА_8 будучи особою, яка раніше вчинила злочини, передбачені ч.2 ст.190 КК України, діючи повторно, маючи умисел спрямований на заволодіння грошовими коштами, умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, не маючи на меті здійснення передплати на газети «Наше життя» та «Ветеран України» від імені потерпілого, шляхом зловживання довірою потерпілого ОСОБА_21 отримала від останнього грошові кошти в сумі 353,04 грн., які були надані ОСОБА_8 для здійснення передплати на 2019 рік газет «Наше життя» вартістю 260,90 грн. та «Ветеран України» вартістю 92,14 грн.

Після чого, ОСОБА_8 отримавши вказані грошові кошти в сумі 353,04 грн., до каси центрального відділення «Новомиколаївка-1» центру поштового зв`язку №-5, філії Запорізька дирекція Публічного акціонерного товариства «Укрпошта» не внесла, внаслідок чого, передплату на газети «Наше життя» та «Ветеран України» для ОСОБА_21 не здійснила тим самим заволоділа ними, які у подальшому використала на власні потреби, внаслідок чого завдала матеріальну шкоду ОСОБА_21 в сумі 353,04 грн.

Вироком Вільнянського районного суду Запорізької області від 31 січня 2023 року:

ОСОБА_8 визнана винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190, ч.1 ст.191, ч.3 ст.191, ч.3 ст.358 КК України, та їй призначено покарання:

- за ч.2 ст.190 КК України у виді позбавлення волі на строк один рік;

- за ч.1 ст.191 КК України у виді позбавлення волі на строк один рік з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк один рік;

- за ч.3 ст.191 КК України у виді позбавлення волі на строк три роки з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк один рік;

- за ч.3 ст.358 КК України у виді позбавлення волі на строк три роки.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк три роки з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк один рік.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк один рік та поклавши обов`язки, передбачені ст.76 КК України, а саме: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави витрати на залучення експертів загальною вартістю, що складає 4290 гривень 00 копійок.

Вимоги і узагальнені доводи апеляційної скарги

В апеляційній скарзі прокурор вважає, що вирок підлягає скасуванню через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність і невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої внаслідок м`якості.

В обґрунтування доводів зазначає, що однакові за видом і розміром покарання поглиненню не підлягають, крім випадку, коли вони призначені у максимальних межах санкцій статей КК. При цьому, судом першої інстанції застосований принцип поглинення до однакових за видом та розміром покарань, як основних так і додаткових, призначених за ч.1 ст.191, ч.3 ст.191 та ч.3 ст.358 КК України.

Крім того, судом не достатньою мірою враховано дані про особу обвинуваченої, яка для вчинення злочинів використала займану посаду, кількість епізодів злочинної діяльності та незначний проміжок часу, впродовж якого вони були скоєні, похилий вік потерпілих осіб. Таким чином, суд першої інстанції прийшов до необґрунтованого висновку про можливість призначення обвинуваченій покарання за ч.3 ст.191 КК України у виді позбавлення волі у мінімальних межах санкції статті.

Просить скасувати вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 призначити покарання за ч.2 ст.190 КК України у виді позбавлення волі на строк один рік; за ч.1 ст.191 КК України у виді позбавлення волі на строк один рік з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк один рік; за ч.3 ст.191 КК України у виді позбавлення волі на строк три роки шість місяців з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк один рік шість місяців; за ч.3 ст.358 КК України у виді позбавлення волі на строк три роки. На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання покарань остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк два роки. В іншій частині вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор у судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу, просив задовольнити апеляційні вимоги.

Обвинувачена та її захисник у судовому засіданні заперечували стосовно доводів та вимог апеляційної скарги прокурора.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні вироку.

Під час судового розгляду ОСОБА_8 повністю визнавала себе винною у скоєнні інкримінованих їй кримінальних правопорушень, що також підтвердила у суді апеляційної інстанції, у зв`язку з чим, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, в судовому засіданні, зі згоди обвинуваченої та інших учасників судового процесу, місцевий суд, з`ясувавши добровільність позиції обвинуваченої та учасників судового провадження, правильність розуміння ними змісту вказаних обставин, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись тільки допитом обвинуваченої та дослідженням матеріалів, що характеризують її особу.

Висновок суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190, ч.1 ст.191, ч.3 ст.191, ч.3 ст.358 КК України, правильність кваліфікації дій обвинуваченої в апеляційній скарзі не оскаржується, а тому, відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, колегія суддів переглядає вирок суду в межах апеляційної скарги прокурора.

Доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування Закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої внаслідок м`якості за окремою кваліфікацією кримінального правопорушення заслуговують на увагу.

Згідно ст.65 КК України суд призначає покарання у межах установлених у санкції статті, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, має додержуватись принципу законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

За змістом ст.50 КК України, покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню ним нових злочинів.

Ефективність покарання визначається тим, наскільки воно є законним, обґрунтованим і справедливим. Правильне призначення покарання є не тільки важливим засобом боротьби зі злочинністю, а й запобігає вчиненню нових злочинів засудженими та іншими особами.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_8 за кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.191 КК України не повністю врахував вимоги ст.65 КК України та призначивши покарання у мінімальному розмірі, визначеному санкцією ч.3 ст.191 КК України, в достатній мірі не взяв до уваги класифікацію даного злочину, як тяжкого, вчинення якого було відносно особи похилого віку.

Враховуючи зазначене, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції, призначив ОСОБА_8 таке покарання, яке хоча і не виходить за межі, встановлені законом, але за своїм розміром є явно несправедливим внаслідок м`якості. Це покарання є недостатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових злочинів.

Виходячи з мети покарання, принципів його справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Наведені обставини, які слід визнати суттєвими, дають суду підстави для призначення ОСОБА_8 більш суворого покарання за ч.3 ст.191 КК України, яке було запропоновано прокурором, у виді позбавлення волі на строк три роки шість місяців та додаткове у виді позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк один рік шість місяців, яке, за думкою апеляційного суду, є необхідним для виправлення обвинуваченої та попередження нових злочинів.

Також заслуговує на увагу і доводи апелянта щодо недотримання місцевим судом передбаченого ч.1 ст.70 КК України принципу призначення покарання, відповідно до якого при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Згідно п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при вирішенні питання про те, який із передбачених ст.70 КК принципів необхідно застосовувати при призначенні покарання за сукупністю злочинів (поглинення менш суворого покарання більш суворим або повного чи часткового складання покарань, призначених за окремі злочини), суд повинен враховувати крім даних про особу винного й обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, також кількість злочинів, що входять до сукупності, форму вини й мотиви вчинення кожного з них, тяжкість їх наслідків, вид сукупності (реальна чи ідеальна) тощо.

Встановлюючи такий порядок визначення остаточного покарання за сукупністю, закон не регламентує, у яких випадках суд може використовувати той чи інший із зазначених принципів. Отже, у кожному випадку це питання вирішується за розсудом суду, який обирає той чи інший принцип визначення остаточного покарання за сукупністю злочинів з урахуванням обставин конкретної справи і даних про особу винного.

При цьому, слід врахувати, що однакові за видом і розміром покарання поглиненню не підлягають, крім випадку, коли вони призначені у максимальних межах санкцій статей (санкцій частин статей) КК України.

Застосовуючи принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим, суд повинен зазначити у вироку, про яке саме покарання йдеться - основне чи додаткове.

Проте, призначаючи ОСОБА_8 остаточне покарання на підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, суд першої інстанції помилково застосував принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим, оскільки за вчиненні ОСОБА_8 кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст.191, ч.3 ст.191, ч.3 ст.358 КК України суд призначив однакові за видом та розміром покарання, як основні так і додаткові, які не є максимальною межею санкцій частин статей кримінального кодексу України.

У такому випадку суд першої інстанції при призначенні остаточного покарання за сукупністю кримінальних правопорушень повинен був застосувати принцип часткового складання призначених покарань, які входять до сукупності кримінальних правопорушень, а тому суд апеляційної інстанції погоджується з доводами прокурора, що зазначена помилка призвела до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та як наслідок до невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченої через м`якість.

При цьому, навіть при збільшенні розміру покарання за ч.3 ст. 191 КК України, враховуючи фактичні обставини даного кримінального провадження, кількість епізодів злочинної діяльності, остаточне покарання ОСОБА_8 має бути призначено саме з застосуванням принципу часткового складання.

Разом з цим, згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання суд в кожному випадку і щодо кожного засудженого, який визнається винним у вчиненні злочину, повинен дотримуватися вимог ст.65 КК України, а саме: враховувати характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу засудженого та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, оскільки саме через останні реалізується принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначене судом покарання повинно бути достатнім, для виправлення засуджених і попередження здійснення ними нових злочинів.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги щодо безпідставності звільнення обвинуваченої від відбування покарання з випробуванням, судова колегія виходить із наступного.

Згідно ст.75 КК України, в редакції на час ухвалення вироку, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Висновок суду першої інстанції про можливість звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням прийнято з урахуванням низки обставин, які впливають на зазначений висновок.

Так, погоджуючись з висновками суду першої інстанції в частині можливості застосування положень ст.75 КК України, колегія суддів вважає, що її вік та відомості про особу ОСОБА_8 , яка раніше не судима, має постійне місце проживання, за яким характеризується виключно позитивно (т.1 а.п.32), заміжня та мешкає разом з чоловіком, не працює, але перебуває на обліку в центрі зайнятості, на спецобліках не перебуває, наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченої, а саме щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданих збитків, ставлення обвинуваченої до скоєного, визнання провини, відсутність тяжких наслідків, думка потерпілих, які претензій матеріального характеру до обвинуваченої не мали, та просили суд суворо останню не карати (т.1 а.п.19-26, т.5 а.п.153-159), давали достатні підстави для висновку про можливість виправлення обвинуваченої без реального відбування покарання у вигляді позбавлення волі, зі звільненням від його відбування з випробуванням.

Окремо суд апеляційної інстанції, користуючись дискреційними повноваженнями та безпосередньо сприймаючи позицію обвинуваченої, зважує на переконливому наданні останньою критичної оцінки своїм неправомірним діям, висловлене при апеляційному розгляді щиросердне каяття, приходить до переконання про доцільність застосування до ОСОБА_8 інституту звільнення від покарання в умовах належного контролю за поведінкою останньої та виконанням покладених на неї обов`язків.

Сама по собі тяжкість вчинених злочинів, на чому фактично базуються апеляційні вимоги, не може слугувати єдиною підставою для призначення покарання у його реальному вимірі, а застосований до ОСОБА_8 інститут звільнення від покарання з випробуванням є додатковим дієвим важелем для утримання від незаконних дій та доведення виправлення, а обставина, що обтяжує покарання, на що посилається апелянт, вже була врахована судом при призначенні покарання ОСОБА_8 за сукупністю кримінальних правопорушень не в мінімальних межах, встановлених санкціями статей.

На думку колегії суддів, у своїй апеляційній скарзі прокурор не наводить переконливих доводів з приводу того, чому він вважає виправлення ОСОБА_8 неможливим без ізоляції її від суспільства, як не навів він їх і у межах апеляційного розгляду, а отже правильність висновків суду першої інстанції у цій частині не є спростованими.

На користь прийнятого судом рішення також слід віднести відсутність даних про те, що обвинувачена будь-яким чином дискредитувала себе з часу припинення незаконних дій.

Натомість посткримінальна її поведінка, навпаки свідчить, що звільнення від відбування покарання з випробуванням, яке застосував суд першої інстанції, вже призвело до позитивних змін в її житті та створило для неї готовність до стабільної самокерованої і правослухняної поведінки у суспільстві, яку вона демонструє вже тривалий час з моменту ухвалення стосовно неї вироку.

Сукупність наведених обставин свідчать про можливість виправлення ОСОБА_8 і без ізоляції від суспільства в умовах здійснення контролю за її поведінкою, що є додатковим дієвим важелем для стримання протиправної поведінки з боку обвинуваченої.

При цьому, судова колегія звертає увагу, що при призначенні покарання має бути застосований принцип гуманізації відповідальності з врахуванням засад, закріплених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню згідно зі ст.9 Конституції України та ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», а тому погоджується з тим, що суд першої інстанції правильно прийшов до висновку про можливість виправлення обвинуваченої та досягнення інших цілей покарання без ізоляції ОСОБА_8 від суспільства, і правильно призначив їй покарання без його реального відбуття, яке слід вважати законним та обґрунтованим.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява №10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Крім того, поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

У даному провадженні наявні виключно позитивні обставини щодо особи обвинуваченої. Натомість, жодних даних, які б свідчили про антисоціальну направленість поведінки обвинуваченої відсутні.

Призначене покарання з застосуванням положень ст.ст.75, 76 КК України відповідатиме принципам справедливості та індивідуалізації покарання, буде достатнім для перевиховання обвинуваченого і недопущення вчинення нею нових злочинів, тобто досягнення мети, передбаченої ст.50 КК України.

З огляду на викладене, враховуючи вищенаведені дані про особу обвинуваченої ОСОБА_8 , фактичні обставини кримінального провадження та тяжкість вчинених злочинів, а також наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, колегія суддів дійшла висновку, що остаточне покарання ОСОБА_8 повинно бути призначено шляхом часткового складання призначених основних покарань (позбавлення волі), з урахуванням положень ч.1 ст.70 КК України, у виді позбавлення волі на строк чотири роки з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк один рік шість місяців, на підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування основного покарання з випробуванням на один рік.

При цьому додаткове покарання у вигляді позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк один рік шість місяців судова колегія також вважає відповідним принципу достатності задля досягнення мети покарання.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а вирок суду в частині призначеного ОСОБА_8 покарання - скасуванню через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої з постановленням нового вироку.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 413, 414, 420, 421 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу заступника керівника Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Вільнянського районного суду Запорізької області від 31 січня 2023 року відносно ОСОБА_8 в частині призначеного покарання скасувати.

Ухвалити в цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання:

- за ч.2 ст.190 КК України у виді позбавлення волі на строк один рік;

- за ч.1 ст.191 КК України у виді позбавлення волі на строк один рік з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк один рік;

- за ч.3 ст.191 КК України у виді позбавлення волі на строк три роки шість місяців з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк один рік шість місяців;

- за ч.3 ст.358 КК України у виді позбавлення волі на строк три роки.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання призначених покарань у виді позбавлення волі остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк один рік шість місяців.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_8 звільнити від відбування основного покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки, якщо вона протягом одного року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки.

Відповідно до ст.76 КК України покласти на ОСОБА_8 протягом строку випробування обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржений до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4