Справа 556/1320/23
Номер провадження 1-кп/556/122/2023
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.05.2023 року. Володимирецький районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в смт Володимирець, в режимі відеоконференції, кримінальне провадження №0000097 від 17 березня 2023 року по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працюючого, засудженого 21.02.2020 Рокитнівським районним судом Рівненської області за ч.2 ст.121 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі,-

Відбуває покарання у ДУ «Полицька виправна колонія (№76)».

Початок строку відбування кримінального покарання:03.11.2019.

Кінець строку відбування кримінального покарання: 03.05.2027.

За ст. 391 КК України,-

в с т а н о в и в:

Згідно обвинувального акту, засуджений ОСОБА_4 , який засуджений вироком Рокитнівського районного суду Рівненської області від 21.02.2020, відбуваючи покарання у ДУ «Полицька виправна колонія №76», систематично порушував встановлений режим відбування покарання, за що вісім разів притягувався до дисциплінарної відповідальності із них три рази поміщався до ДІЗО установи.

Зокрема, 16.02.2023, допустив порушення встановленого порядку відбування покарання, за що на підставі ухвали Володимирецького районного суду Рівненської області від 23.02.2023, справа №556/521/23, яка ніким не оскаржена і не скасована та постановою виконувача обов`язків начальника державної установи «Полицька виправна колонія (№76)» від 23.02.2023 був переведений до приміщення камерного типу строком на 20 (двадцять) днів.

Після відбуття призначеного покарання у приміщенні камерного типу засуджений ОСОБА_4 позитивних висновків для себе не зробив та продовжував грубо порушувати встановлений режим утримання.

Так, 17.03.2023, о 06 годині 14 хвилин, начальником державної установи «Полицька виправна колонія (№76)» ОСОБА_6 , у присутності членів дисциплінарної комісії установи, дано встановлену законодавством вказівку засудженому ОСОБА_4 , який у вказаний день був черговим по камері №5 дисциплінарного ізолятора установи, що в с. Іванчі Вараського району Рівненської області, згідно графіку чергування на березень 2023 року, і був забезпечений необхідним інвентарем (виділено віник, совок, відро з теплою водою, швабру, ганчірку, гумові рукавиці та фартух) приступити згідно розпорядку дня установи до прибирання камери №5 приміщення ДІЗО.

Однак, всупереч вимог ч. 5 ст.118 КВК України, неодноразово висловлену законну вимогу начальником державної установи «Полицька виправна колонія (№76)» ОСОБА_6 , який завдяки своєму службовому становищу має право висувати такі вимоги та віддавати розпорядження, засуджений ОСОБА_4 , умисно, протиправно, без поважних на те причин, маючи можливість виконати законну вимогу (по стану здоров`я працездатний, забезпечений засобами індивідуального захисту та відповідними матеріалами), у відкритій, демонстративній та зухвалій формі категорично відмовився виконувати поставлені перед ним вимоги та у подальшому виконати їх не збирався. Будь-яких поважних причин для відмови від роботи засуджений ОСОБА_4 не висловлював.

Своїми умисними діями, які виразились в злісній непокорі законним вимогам адміністрації установи виконання покарань особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, якщо ця особа за порушення вимог режиму відбування покарання була піддана протягом останнього року стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу (одиночної камери), засуджений ДУ «Полицька виправна колонія №76», ОСОБА_4 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 391 КК України.

15 травня 2023 року між прокурором Вараської окружної прокуратури Рівненської області та обвинуваченим ОСОБА_4 за участю захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 було укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з умовами вказаної угоди, обвинувачений повністю визнав свою вину у зазначеному злочині.

Сторони угоди за взаємною згодою визначили вид та міру покарання, яке повинен понести обвинувачений у разі затвердження такої угоди, а саме: за ст.391 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік. На підставі ч.1 ст. 71 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутого покарання за вироком Рокитнівського районного суду Рівненської області від 21.02.2020 призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 4 років 2 місяців позбавлення волі.

На призначення зазначеного покарання обвинувачений погодився.

Відповідно до угоди, обвинуваченому відомо та зрозуміло, що згідно із вимогами ст. 473 КПК України наслідком укладення та затвердження даної угоди про визнання винуватості для прокурора і підозрюваного є обмеження їх права на оскарження вироку. Йому також роз`яснено та є зрозумілими, визначені п. 1 ч. 4 ст. 394 КПК України, підстави для апеляційного оскарження обвинувального вироку, яким затверджена угода про визнання винуватості, а також підстави для касаційного оскарження відповідно до положень п. 1 ч. 3 ст. 424 КПК України.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України та наслідки її невиконання.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно п.1 ч.3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 468, ст. 469 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні угоди про визнання винуватості, дотримані вимоги КК України та КПК України, просить угоду затвердити і призначити обвинуваченому ОСОБА_4 узгоджене в угоді покарання. До набрання вироку законної сили просить перевести обвинуваченого в слідчий ізолятор.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник у підготовчому судовому засіданні також просили зазначену угоду затвердити та призначити узгоджене ними покарання. При цьому ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватими у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст 391 КК України в обсязі підозри, з узгодженою мірою покарання згоден, угода є добровільною. ОСОБА_4 цілком розуміє свої права та наслідки укладення угоди, що передбачені ч. 4 ст. 474 Кримінального процесуального кодексу України, які йому були роз`яснені прокурором та судом. До набрання вироку законної сили просить перевести його в слідчий ізолятор.

Кримінальне правопорушення у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим, відповідно до ст. 12 КК України відноситься до нетяжкого злочину. Покарання, узгоджене сторонами угоди, відповідає санкції, яка передбачена ст. 391 КК України.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно ст.66 КК України, є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, згідно ст.67 КК України є рецидив злочинів.

Судом встановлено, що укладення угоди сторонами кримінального провадження є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому, судом з`ясовано, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, цілком розуміє свої права, визначені абзацами 1 і 3 п.1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, та наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди відповідають вимогам КПК України, КК України та інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, суд, заслухавши доводи сторін кримінального провадження, дійшов до висновку про наявність правових підстав для затвердження угоди про визнання винуватості.

За таких обставин суд вважає доведеним в підготовчому засіданні, що ОСОБА_4 дійсно вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 391 КК України , за якими належить призначити обвинуваченому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ст.391 КК України, а також призначити остаточне покарання за сукупністю вироків, оскільки злочин вчинено ним після постановлення попереднього вироку, однак до повного відбуття призначеного покарання.

Враховуючи, що ОСОБА_4 на даний час відбуває покарання за вироком Рокитнівського районного суду Рівненської області від 21 лютого 2020 року, за яким невідбута частина покарання становить 03 роки 11 місяців 17 днів, у відповідності до правил, встановлених ч.1 ст.71 КК України, суд приходить до висновку, що при призначенні покарання за сукупністю вироків до покарання, призначеного за цим вироком, слід частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Рокитнівського районного суду Рівненської області від 21 лютого 2020 року.

Цивільний позов не заявлявся. Процесуальні витрати відсутні.

Питання про речові докази, вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

До набрання вироком законної сили засудженого ОСОБА_4 перевести до ДУ «Рівненській слідчий ізолятор».

Керуючись статтями100, 314, 373, 374, 474-475 КПК України, суд,-

у х в а л и в:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 15 травня 2023 року, укладену між прокурором Володимирецького відділу Вараської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000097 від 17 березня 2023 року за участі захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України і призначити покарання: 1 (один) рік позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутого покарання за вироком Рокитнівського районного суду Рівненської області від 21 лютого 2020 року - призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 4 (чотирьох) років 2 (двох) місяців позбавлення волі.

Початок строку відбуття покарання засудженому ОСОБА_4 обчислювати з моменту набрання вироком законної сили. Зарахувати до строку покарання період з дня проголошення вироку по день набрання вироком законної сили.

До набрання вироком законної сили засудженого ОСОБА_4 перевести до ДУ «Рівненській слідчий ізолятор».

Речові докази: оптичний носій інформації компакт диск "СD-R" Axent 52X, 700MB 80 min - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Роз`яснити учасникам провадження, що згідно зі статтею 476 КПК України, у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.391 КК України.

Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності за статтею 389-1 КК України.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Рівненського апеляційного суду через Володимирецький районний суд Рівненської області шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Прокурору, обвинуваченому, захиснику обвинуваченого копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1