Провадження №1-кс/369/3184/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.09.2023 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши клопотання заступника начальника СВ відділу поліції № 1 Бучанського РУП ГУНП в Київській області капітана поліції ОСОБА_6 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001539 за ознаками кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 4 ст.187, ч. 2 ст.146, ч. 4 ст.185 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

ВСТАНОВИВ:

До Києво-Святошинського районного суду Київської області надійшло клопотання заступника начальника СВ відділу поліції № 1 Бучанського РУП ГУНП в Київській області капітана поліції ОСОБА_6 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001539 за ознаками кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 4 ст.187, ч. 2 ст.146, ч. 4 ст.185 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Свої вимоги мотивує тим, що у провадженні СВ ВП №1 Бучанського РУП ГУ НП в Київській області перебуває кримінальне провадження № 0001539 від 05.09.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст.187, ч. 2 ст.146, ч. 4 ст.185 КК України.

Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, крім того, Указом Президента України №133/2022 від 14 березня 2022 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» частково змінено статтю 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб, який затверджено Законом України від 15 березня 2022 року №2119-ІХ.

Окрім того, частково змінено статтю 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IХ (зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-IX), продовжити строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

Окрім того, Указом Президента України №341/2022 від 17 травня 2022 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» частково змінено статтю 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Окрім того, Указом Президента України № 573/2022 від 12 серпня 2022 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» частково змінено статтю 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.

Окрім того, Указом Президента України від 7 листопада 2022 року № 757/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», частково змінено статтю 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX (зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-IX, Указом від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-IX, Указом від 17 травня 2022 року № 341/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року № 2263-IX, та Указом від 12 серпня 2022 року № 573/2022, затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року № 2500-IX), продовжити строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб.

Поряд з цим, згідно Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», на часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IХ (зі змінами, внесеними Указами від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119- IХ та від 07 листопада 2022 року № 757/2022, затвердженим Законом України від 16 листопада 2022 року № 2738-IX) продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 19 лютого 2023 року строком на 90 діб.

Окрім того, згідно Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», на часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року законом затверджено Указ Президента України від 1 травня 2023 року № 254/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким строк дії воєнного стану в Україні продовжується з 05 години 2023 року 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб.

Поряд з цим, згідно Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», на часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року законом затверджено Указ Президента України від 26 липня 2023 року № 254/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким строк дії воєнного стану в Україні продовжується з 05 годин 30 хвилин 18 серпня 2023 року строком на 90 діб.

ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 діючи в умовах воєнного стану, маючи корисливий мотив та мету незаконного збагачення, перебуваючи у невстановленому місці у невстановлений час змовились між собою на здійснення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого ОСОБА_9 .

Так, 03.09.2023 близько 22 год. 00 хв. (точного часу досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_5 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , маючи прямий умисел, направлений на здійснення нападу з метою заволодіння майном потерпілого ОСОБА_9 , поєднаного із застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я останнього, в умовах воєнного стану приїхали на автомобілі марки «Audi A6» з д.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_5 та зупинилися неподалік від ресторану «Garden» по вул. Боголюбова, 13 с. Софіївська Борщагівка Бучанського району Київської області.

Після цього, близько 22 год. 30 хв. ОСОБА_5 залишився в салоні вказаного автомобіля, де слідкував за навколишньою обстановкою з метою запобіганню викриття вчинення злочину, в той час як ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з метою реалізації спільного умислу, направленого на здійснення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого ОСОБА_9 , вийшли з вказаного автомобіля, підійшли до потерпілого, та застосували до останнього насильство, небезпечне для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, а саме ОСОБА_7 схопив за руку потерпілого ОСОБА_9 , та утримував його, а ОСОБА_8 завдав останньому 2 удари кулаком руки в ліву скроню. Після чого, ОСОБА_7 кулаками та ліктями обох рук завдав не менше чотирьох ударів по голові в область лівої та правої скроней потерпілого ОСОБА_9 , внаслідок чого останній втратив рівновагу та присів, а ОСОБА_7 тримаючи потерпілого обома руками за голову наніс один удар коліном правої ноги в ділянку лоба потерпілого ОСОБА_9 , внаслідок чого останній втратив свідомість.

В той час поки потерпілий ОСОБА_9 перебував без свідомості, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 керуючись спільним з ОСОБА_5 умислом, заволоділи речами, одягнутими на потерпілому ОСОБА_9 , а саме: золотим ланцюжком виробника «Baraka» 585 проби, вагою 31,65 гр., вартістю 31 000 грн., золотою підвіскою виробника «Baraka» 585 проби вагою 7,50 гр., оздоблений діамантами вартістю 31 000 грн., годинник виробника «Maurice» моделі «Lacroix» вартістю 43 937, 00 грн.

В подальшому, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 перемістили потерпілого ОСОБА_9 , який перебував без свідомості, до салону припаркованого неподалік автомобіля марки «Audi A6» з д.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_5 , а ОСОБА_7 та ОСОБА_8 сіли на пасажирські місця, та поїхали з місця події.

Під час руху вказаного автомобіля, потерпілий ОСОБА_9 прийшов до свідомості, після чого ОСОБА_8 наніс йому удар по потилиці предметом схожим на пістолет та заклеїв очі клейкою стрічкою, після чого ОСОБА_7 та ОСОБА_8 відібрали у потерпілого мобільний телефон «Apple iPhone 12 Pro», та почергово наносили удари потерпілому в голову кулаками рук та предметом схожим на пістолет, погрожуючи при цьому фізичною розправою, та примусили останнього назвати пароль до телефону та до криптовалютного гаманця, звідки заволоділи коштами шляхом їх перерахунку в сумі 3 750 доларів США, що відповідно до курсу НБУ станом на 03.09.2023 становить 142 500, 00 грн., після чого повернули телефон потерпілому, завдавши потерпілому ОСОБА_9 матеріального збитку на загальну суму в розмірі 248 437, 00 грн.

Крім того, ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , маючи корисливий мотив та мету незаконного позбавлення волі та викрадення ОСОБА_9 , 03.09.2023 близько 22 год. 00 хв. (точного часу досудовим розслідуванням не встановлено) приїхали на автомобілі марки «Audi A6» з д.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_5 та зупинилися неподалік від ресторану «Garden» по вул. Боголюбова, 13 с. Софіївська Борщагівка Бучанського району Київської області, де ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вийшли з автомобіля, а ОСОБА_5 залишився в салоні вказаного автомобіля, де слідкував за навколишньою обстановкою з метою запобіганню викриття вчинення злочину.

Так, цього ж дня близько 22 год. 30 хв., більш точного часу не встановлено, ОСОБА_5 діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 керуючись корисливим мотивом, з метою заволодіння майном ОСОБА_9 , перебуваючи поблизу ресторану «Garden» по вул. Боголюбова, 13 с. Софіївська Борщагівка Бучанського району Київської області, маючи прямий умисел направлений на незаконне викрадення та позбавлення волі потерпілого ОСОБА_9 , нанесли йому тілесні ушкодження, а саме застосували до останнього фізичне насильство: ОСОБА_7 схопив за руку потерпілого ОСОБА_9 , та утримував його, а ОСОБА_8 завдав останньому 2 удари кулаком руки в ліву скроню. Після чого, ОСОБА_7 кулаками та ліктями обох рук завдав не менше чотирьох ударів по голові в область лівої та правої скроней потерпілого ОСОБА_9 , внаслідок чого останній втратив рівновагу та присів, а ОСОБА_7 тримаючи потерпілого обома руками за голову наніс один удар коліном правої ноги в ділянку лоба потерпілого ОСОБА_9 , внаслідок чого останній втратив свідомість.

В подальшому, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 перемістили потерпілого ОСОБА_9 , який перебував без свідомості, до салону припаркованого неподалік автомобіля марки «Audi A6» з д.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_5 , а ОСОБА_7 та ОСОБА_8 сіли на пасажирські місця, та поїхали з місця події, чим незаконно силоміць проти волі останнього, викрали потерпілого ОСОБА_9 та незаконно позбавили його волі, насильно утримуючи в салоні вказаного автомобіля, позбавивши його таким чином змоги вільно залишити вказане місце, де примусили останнього назвати пароль до телефону та до криптовалютного гаманця, звідки заволоділи коштами шляхом їх перерахунку в сумі 3 750 доларів США, що відповідно до курсу НБУ станом на 03.09.2023 становить 142 500, 00 грн., при цьому завдаючи йому фізичних страждань шляхом нанесення ударів в голову кулаками рук та предметом схожим на пістолет.

Крім цього, Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, крім того, Указом Президента України №133/2022 від 14 березня 2022 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» частково змінено статтю 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб, який затверджено Законом України від 15 березня 2022 року №2119-ІХ.

Окрім того, частково змінено статтю 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IХ (зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-IX), продовжити строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

Окрім того, Указом Президента України №341/2022 від 17 травня 2022 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» частково змінено статтю 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Окрім того, Указом Президента України № 573/2022 від 12 серпня 2022 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» частково змінено статтю 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.

Окрім того, Указом Президента України від 7 листопада 2022 року № 757/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», частково змінено статтю 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX (зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-IX, Указом від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-IX, Указом від 17 травня 2022 року № 341/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року № 2263-IX, та Указом від 12 серпня 2022 року № 573/2022, затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року № 2500-IX), продовжити строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб.

Поряд з цим, згідно Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», на часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IХ (зі змінами, внесеними Указами від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119- IХ та від 07 листопада 2022 року № 757/2022, затвердженим Законом України від 16 листопада 2022 року № 2738-IX) продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 19 лютого 2023 року строком на 90 діб.

Окрім того, згідно Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», на часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року законом затверджено Указ Президента України від 1 травня 2023 року № 254/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким строк дії воєнного стану в Україні продовжується з 05 години 2023 року 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб.

Поряд з цим, згідно Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», на часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року законом затверджено Указ Президента України від 26 липня 2023 року № 254/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким строк дії воєнного стану в Україні продовжується з 05 годин 30 хвилин 18 серпня 2023 року строком на 90 діб.

Так, 03.09.2023 близько 23 год. 20 хв. (точного часу досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , маючи спільний умисел на повторне таємне викрадення чужого майна, діючи в умовах воєнного стану, за попередньою змовою групою осіб, на автомобілі марки «Audi A6» з д.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_5 перебували за адресою АДРЕСА_1 , в салоні якого незаконно силоміць утримували потерпілого ОСОБА_9 , в якого ОСОБА_8 із кишені штанів витягнув ключі від квартири, в якій проживає потерпілий, а саме за адресою: АДРЕСА_2 .

Після цього ОСОБА_5 та ОСОБА_7 з метою реалізації спільного умислу, спрямованого на повторне таємне викрадення чужого майна, маючи корисливий мотив, з метою незаконного збагачення, утримували потерпілого ОСОБА_9 в салоні вказаного автомобіля, в той час коли ОСОБА_8 вийшов з автомобіля та пішов до місця проживання потерпілого ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_2 , де використовуючи ключі відкрив вхідні двері та, усвідомлюючи, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно незаконно проник до вищевказаної квартири, звідки повторно таємно викрав грошові кошти потерпілого у сумі 2 200 гривень.

Після чого, ОСОБА_8 повернувся до автомобіля марки «Audi A6» з д.з. НОМЕР_1 , припаркованого за адресою: м. Київ на вул. Нижній Вал, 13, де сів на пасажирське сидіння, а ОСОБА_5 та ОСОБА_7 висадили потерпілого із салону вказаного автомобіля, та співучасники злочину з місця події зникли на автомобілі «Audi A6» з д.з. НОМЕР_1 , викраденим майном розпорядились на власний розсуд, чим заподіяли потерпілому матеріального збитку на суму 2 200 гривень.

19.09.2023 року ОСОБА_5 у відповідності до вимог ч. 1 ст. 278 КПК України, слідчим за погодженням з прокурором повідомлено про підозру у вчиненні зазначених вище кримінальних правопорушень.

Підставами підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст.187, ч. 2 ст.146, ч. 4 ст.185 КК України, являються зібрані докази у кримінальному провадження, а саме: протокол прийняття заяви від заявника, протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю потерпілого ОСОБА_9 , протоколом огляду місця події, протоколом огляду відео, протоколом допиту свідка ОСОБА_10 , протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_10 , протоколом допиту свідка ОСОБА_11 , інші докази у своїй сукупності.

Таким чином, у вчиненні вищевказаних кримінальних правопорушень обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець Республіки Вірменія, вірменин, громадянин України, проживаючий за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимий.

Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_12 із вчиненням кримінальних правопорушень, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

У ході досудового розслідування задля досягнення дієвості кримінального провадження, запобігання встановленим під час здійснення досудового розслідування ризикам, виникла необхідність у застосуванні щодо підозрюваного ОСОБА_12 запобіжного заходу з метою забезпечення виконання ним перед органом досудового розслідування та судом покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання встановленим ризикам, передбаченим п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та які вказують, що підозрюваний може:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, і у цьому ж кримінальному провадженні;

4) вчинити інше кримінальне правопорушення.

Зокрема, ризик переховування ОСОБА_12 полягає в тому, що останній не має постійного місця роботи та засобів для існування, підозрюється у вчиненні ряду корисливих кримінальних правопорушеннях, в тому числі і особливо тяжкого кримінального правопорушення, а тому під страхом можливого суворого покарання, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду.

Так, оцінюючи ризик втечі з позиції ЄСПЛ, слідчий зазначає, що у ОСОБА_12 не має на утриманні непрацездатних родичів, неповнолітніх/малолітніх дітей, за якими потрібен догляд, не має постійного місця роботи, а отже не має міцних соціальних зв`язків, які б були стримуючим фактором для підозрюваного ОСОБА_12 щодо належної процесуальної поведінки.

Так, стороною обвинувачення на даний час не встановлено стримуючих факторів, які б свідчили, що підозрюваним не будуть вживатися перешкоди для запобігання відправлення правосуддя у спосіб неявки в судове засідання.

Враховуючи ці обставини і тяжкість вчиненого ним злочину, існує реальний ризик переховування підозрюваного з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Ризик знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, обгрунтовується тим, що місце знаходження зниклих речей речових доказів у справі, не встановлено, а тому підозрюваний ОСОБА_12 , перебуваючи на свободі, може знищити, сховати або спотворити речові докази у кримінальному провадженні.

Щодо наявності ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, згідно з яким підозрюваний ОСОБА_12 може впливати на потерпілого та свідків, зазначає, що наразі існує ризик того, що підозрюваний, перебуваючи на свободі, підозрюючись у вчиненні кримінальних правопорушень, поєднаних із застосуванням насильства до потерпілого, та знаючи про місце проживання потерпілого та свідків може незаконно впливати на них, змушуючи із застосуванням фізичного чи психологічного примусу змінювати свої показання, давати неправдиві показання або відмовитися від дачі будь-яких показань.

На підставі викладеного сторона обвинувачення дійшла до висновку, що ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, має місце у зв`язку із не проведенням у судовому засіданні допиту потерпілих та свідків.

Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, згідно з яким підозрюваний ОСОБА_12 може вчинити інше кримінальне правопорушення, обґрунтовується тим, що ОСОБА_12 не має постійного джерела доходу та засобів для існування, підозрюється у вчиненні майнових злочинів, а отже підозрюваний в подальшому може знову вчинити кримінальне правопорушення.

Зазначає також, що ОСОБА_12 підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, тому соціальні наслідки та можлива суспільна реакція виправдовує необхідність попереднього ув`язнення підозрюваного.

Таким чином, лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе запобігти усім вищевказаним ризикам, у тому числі вчинення підозрюваним нових кримінальних правопорушень.

З огляду на викладене, сторона обвинувачення вважає, що застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою є обґрунтованою та необхідною мірою, оскільки ОСОБА_12 обґрунтовано підозрюється у скоєнні умисних тяжкого та особливо тяжкого кримінальних правопорушень, максимальним покаранням за які є позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років позбавлення волі з конфіскацією майна, у зв`язку з чим, на думку сторони обвинувачення, існує ймовірний ризик, що підозрюваний, перебуваючи на волі, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей і документів, що матимуть значення для досудового розслідування, незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення. Застосування альтернативного запобіжного заходу, такого як домашній арешт чи особисте зобов`язання, не зможе запобігти всім вище вказаним ризикам.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив суд задовольнити його.

Підозрюваний та захисник проти вимог клопотання заперечували, просили суд відмовити в задоволенні клопотання та обрати запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі.

Вивчивши клопотання та матеріали, якими воно обґрунтовується, заслухавши думку учасників судового розгляду, слідчий суддя приходить наступних висновків.

Судом встановлено, що у провадженні СВ ВП №1 Бучанського РУП ГУ НП в Київській області перебуває кримінальне провадження № 0001539 від 05.09.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст.187, ч. 2 ст.146, ч. 4 ст.185 КК України.

В рамках даного кримінального провадження 19.09.2023 року ОСОБА_5 у відповідності до вимог ч. 1 ст. 278 КПК України, слідчим за погодженням з прокурором повідомлено про підозру у вчиненні зазначених вище кримінальних правопорушень.

Підставами підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст.187, ч. 2 ст.146, ч. 4 ст.185 КК України, являються зібрані докази у кримінальному провадження, а саме: протокол прийняття заяви від заявника, протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю потерпілого ОСОБА_9 , протоколом огляду місця події, протоколом огляду відео, протоколом допиту свідка ОСОБА_10 , протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_10 , протоколом допиту свідка ОСОБА_11 , інші докази у своїй сукупності.

Таким чином, у вчиненні вищевказаних кримінальних правопорушень обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець Республіки Вірменія, вірменин, громадянин України, проживаючий за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимий.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки останнє є завданням попереднього розслідування.

Європейський Суд з прав людини у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя, встановив, що дані які вказують на обґрунтовану підозру, які навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, підтверджується долученими до матеріалів клопотання доказами.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Вичерпний перелік підстав застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначено у ч. 2 ст. 183 КПК України та розширеному тлумаченню не підлягає.

При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України").

Слідчий суддя, суд, вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі відповідно до ст. 178 КПК України.

Загальною декларацією прав людини (статті 3, 9) та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України (стаття 5), визначено, що кожна людина має право на свободу та особисту недоторканість і ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання або вигнання.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема, у справі «ЛУЦЕНКО ПРОТИ УКРАЇНИ» у остаточному рішенні від 19 листопада 2012 року у пункті 62 зазначено: «Суд наголошує, що стаття 5 Конвенції гарантує основоположне право на свободу та недоторканність, яке є найважливішим у «демократичному суспільстві» у розумінні Конвенції. Кожен має право на захист цього права, що означає не бути позбавленим свободи або мати гарантії від продовження позбавлення свободи, крім випадків, коли таке позбавлення відбувалось за умов, встановлених у пункті 1 статті 5 Конвенції. Цей перелік винятків, встановлений у вищезазначеному положенні, є вичерпним і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідає цілям цього положення, а саме гарантувати, що нікого не буде свавільно позбавлено свободи (рішення від 14 жовтня 2010 року у справі «Хайредінов проти України» (Khayredinov v. Ukraine), № 38717/04, пункт 26, з подальшими посиланнями). Будь-яке свавільне тримання під вартою не може відповідати пункту 1 статті 5 Конвенції. У цьому контексті термін «свавільність» розуміється ширше, ніж лише невідповідність національному законодавству. Як наслідок, законне позбавлення свободи за національним законодавством усе одно може бути свавільним і, таким чином, може порушувати Конвенцію, зокрема, коли з боку державних органів мала місце недобросовісність або введення в оману (рішення від 09 липня 2009 року у справі «Моорен проти Німеччини» (Mooren v. Germany) [ВП], заява № 11364/03, пункти 72, 77 та 78, з подальшими посиланнями), або коли таке позбавлення свободи не було необхідним за конкретних обставин (рішення від 27 лютого 2007 року у справі «Нештак проти Словаччини» (Nestak v. Slovakia), заява № 65559/01, пункт 74)».

Конституція України регламентує право кожної людини на свободу та особисту недоторканість.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі Клоот проти Бельгії (Cloot v. Belgium, § 40) серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших порушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідний в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться.

Досліджуючи матеріали клопотання відносно підозрюваного ОСОБА_5 , суддя вважає, що клопотання не містить переконливого обґрунтування про наявність у підозрюваного наміру перешкоджати ходу досудового розслідування у такий спосіб, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченими ст. 177 КПК України. Разом з цим, доводи, які зазначені в клопотанні слідчого про застосування запобіжного заходу щодо можливості переховування підозрюваної від органів досудового слідства та суду, не знайшли свого підтвердження, а відтак є непропорційними легітимній меті, яка ставиться до застосування запобіжних заходів.

Долучені до клопотання докази, містять дані виключно щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого діяння, однак не містять обґрунтованих доказів стосовно наявності ризиків вказаних у клопотанні, передбачених ст. 177 КПК України, які б передбачали застосування до підозрюваного виняткового запобіжного заходу.

Крім цього, в судовому засіданні захисником підозрюваного адвокатом ОСОБА_4 було долучено копію документів на підтвердження наявності міцних соціальних зв`язків підозрюваного ОСОБА_5 , а саме договір оренди квартири від 01.10.2022, що свідчить про наявність постійного місця проживання, довідку Громадської організації «Комітет по боротьбі з корупцією і порушенням прав громадян» від 20.09.2023, згідно якої ОСОБА_5 є членом вказаної організації на посаді радника голови комітету, також надано договір про провадженні волонтерської діяльності ОСОБА_5 .

За таких обставин, оцінюючи зібрані у справі докази, надавши оцінку встановленим фактам щодо особи підозрюваного, наявність ризиків у кримінальному провадженні, суд приходить до висновку, що запобіжний захід на застосуванні якого наполягає сторона обвинувачення не відповідає фактичним обставинам справи.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини, яке згідно ч. 5 ст. 9 КПК України, які є джерелом законодавства, у справі «Бойченко проти Молдови» № 41088/05, рішення від 11 липня 2006 року - «одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказівки підстав з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню в справі, переховуватися від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про обрання запобіжного заходу». А у справі «Мамедова проти Росії» № 7064/05, рішення від 01 червня 2006 року Європейський суд дійшов такого висновку: «посилання на тяжкість обвинувачення, як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальний елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребує позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину».

За вказаних обставин, проаналізувавши всі надані сторонами докази та дані про особу підозрюваного, який має постійне місце проживання, офіційно працевлаштований, слідчий суддя не знаходить підстав для задоволення клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Разом з цим, зважаючи на необхідність дотримання цілей кримінального провадження, принципів публічності, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, слідчий суддя, з метою забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків, у зв`язку з тим що в ході розгляду клопотання доведено обґрунтованість підозри та наявність існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, приходить до висновку про наявність підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Такий запобіжний захід є співмірним з існуючими ризиками, відповідає особі підозрюваного та тяжкості пред`явленої йому підозри, може забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 29 Конституції України, ст. 107, 176, 177, 178, 179, 183, 184, 193, 194, 196, 202, 205, 309, 532, 534 Кримінального процесуального кодексу України,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Республіки Вірменія, вірменина, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , раніше не судимого, запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_4 , в межах строків досудового розслідування, а саме до 18 листопада 2023 року, включно.

Заборонити підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , цілодобово залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_4 .

Зобов`язати підозрюваного:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора чи суду, котрі будуть здійснювати розслідування чи розгляд по суті кримінального провадження щодо нього;

- не відлучатись без дозволу слідчого, прокурора чи суду з місця проживання, а саме: АДРЕСА_4 ;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд, котрі будуть здійснювати розслідування чи розгляд по суті кримінального провадження щодо нього, про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування зі свідками, потерпілими, підозрюваними у даному кримінальному провадженні.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Строк дії ухвали про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту та покладення обов`язків відповідно до ч. 5 ст. 194 КК України визначити строком до 18 листопада 2023 року, включно в межах строків досудового розслідування.

Ухвала може бути оскаржена до Київського Апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали суду проголошено 29 вересня 2023 року о 11:00 год.

Слідчий суддя Наталія ПІНКЕВИЧ