Березівський районний суд Одеської області
Справа № 494/771/23
Провадження № 1-кп/494/99/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.09.2023року Березівський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

законного представника потерпілого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Березівці кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000027 від 10.04.2023 року про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Березівка, Одеської області, громадянина України з середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 Кримінального кодексу України, суд -

в с т а н о в и в :

09.04.2023 року приблизно о 21 год. 30 хв. у ОСОБА_4 , який знаходився на дитячому майданчику біля Михайло-Олександрівської гімназії, що розташована за адресою: вул. Центральна, 40 в с. Михайло-Олександрівка, Березівського району Одеської області виникла сварка з неповнолітнім ОСОБА_5 .

У ході сварки, з мотивів раптово виниклих неприязних відносин, у ОСОБА_4 виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 .

З метою реалізації свого протиправного умислу, направленого на спричинення ОСОБА_5 тілесних ушкоджень, ОСОБА_4 умисно, протиправно, завдав один удар долонею лівої руки в область лівої частини обличчя ОСОБА_5 , чи спричинив останньому легкі тілесні ушкодження у вигляді одного синця обличчя.

У продовження своїх протиправних дій, ОСОБА_4 схопив ОСОБА_5 за комір светра, стискаючи шию потерпілого, чим спричинив останньому легкі тілесні ушкодження у вигляді синця передньої поверхні шиї.

В подальшому ОСОБА_4 схопив лівою рукою за шию ОСОБА_5 і стиснув її пальцями лівої руки, чим спричинив ОСОБА_5 легкі тілесні ушкодження у вигляді синців правої та лівої поверхонь шиї.

Своїми неправомірними діями ОСОБА_4 спричинив потерпілому ОСОБА_5 легкі тілесні ушкодження у вигляді одного синця обличчя та синців правої, передньої та лівої поверхонь шиї.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, тобто в умисному легкому тілесному ушкодженні.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, визнав частково. Зазначив, що 09.04.2023 року приблизно 21.30 годині додому прийшов його пасинок ОСОБА_7 і почав питати де мама. Тоді ОСОБА_4 запитав його, що сталося, на що ОСОБА_7 відповів, що його вдарив ОСОБА_5 на прізвисько ОСОБА_9 і постійно його б`є, коли є інші хлопці. Далі обвинувачений пояснив, що його цивільна дружина вийшла з душу, одягнулась та вони разом з дитиною пішли до ОСОБА_5 . Було темно, взяли з собою ліхтарик. Коли підійшли до потерпілого, то обвинувачений запитав його для чого він б`є дитину, на що останній відповів, що вони гралися. Далі потерпілий встав з каруселі та намагався втекти, обвинувачений зазначив, що намагався його затримати, схопивши за светер. Коли потерпілий виривався, обвинувачений дав йому потиличник лівою рукою. Також сказав, щоб потерпілий відшкодував вартість зломаного ним велосипеда, на що потерплий погодився. В подальшому цивільна дружина сказала, щоб ОСОБА_5 більше не чіпати, оскільки він ще неповнолітній, та вони пішли додому. Також обвинувачений зазначив, що неодноразово скаржився дядькові потерпілого на його про протиправну поведінку відносно пасинка. До законного представника потерпілого претензії ніколи не висував. Крім цього, ОСОБА_4 повідомив, що йому не відомо звідки в потерпілого були синці на шиї, за шию останнього не брав. Вину визнає в тому, що дав потиличник потерпілому.

Відповідно до статті 129 Конституції України, статті 7 Кримінального процесуального кодексу України, основними засадами судочинства в Україні - є верховенство права, законність, рівність усіх учасників судового розгляду перед законом і судом, повага до людської гідності.

Вирок суду як найважливіший акт правосуддя покликаний забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права.

При цьому, суд виходить із положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України, від 17 липня 1997 року, норм Конституції України, КПК України, які визначають права і свободи кожного, хто перебуває під юрисдикцією членів Ради Європи, які підписали зазначену конвенцію, держави, яка ратифікувала її у встановленому Законом порядку, та гарантують кожному права і свободи, визначені в розділі 1 Конвенції та розділу VIII Конституції України.

Відповідно до норм статті 56 КПК України - потерпілий є одним з основних учасників кримінального провадження, від процесуальної активності якого залежить з`ясування обставин вчинення кримінального правопорушення; пояснення потерпілого можуть бути складовою та різновидом доказів, а також використовуватись при здійсненні інших процесуальних прав, як під час досудового розслідування, так і в судовому розгляді для обґрунтування позиції чи думки з питань, які виникають у провадженні.

Так, в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 з участю законного представника ОСОБА_6 надав покази в яких зазначив, що він, ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_4 бавились в доганяли. Була його черга доганяти, всі відбігли, а ОСОБА_7 був близько і потерпілий його догнав. Доторкнувся до спини ОСОБА_7 , однак останній впав, оскільки було слизько, так як падав невеликий дощ. З незрозумілих для потерпілого причин ОСОБА_7 почав плакати та пішов додому. Потерпілий разом з іншими хлопцями пішли на площадку. На площадці хтось телефоном бавився, а хтось слухав музику, пояснив потерпілий. В подальшому побачили, що іде тітка ОСОБА_14 та ОСОБА_4 . Дядько ОСОБА_4 засвітив ліхтарем, а потім запитав в ОСОБА_7 хто його зачепив, останній показав на потерпілого. В подальшому обвинувачений виключив ліхтар підійшов до потерпілого та долонею вдарив по голові в праву частину. Далі за капюшон стягнув потерпілого з каруселі. Потерпілий зазначив, що в цей час намагався вирватись і втекти, однак обвинувачений тримав його за капюшон. Далі потерпілий зазначив, що розвернувся до обвинуваченого лицем та останній взяв його за светер однією рукою. Обвинувачений запитав потерпілого чого він вдарив ОСОБА_7 . Потерпілий відповів, що вони грались. Далі потерпілий появнив, що ОСОБА_4 відвів його тримаючи за светер, при цьому, стиснув за шию однією рукою. В подальшому вказав, що якщо потерпілий, ще раз зачепить ОСОБА_7 , то він вирве йому шию та розіб`є телефон. Далі обвинувачений відпустив потерпілого і вони пішли додому.

Суд немає підстав не вірити показанням потерпілого ОСОБА_5 , оскільки вони об`єктивно відображають обставини справи, підтверджуються іншими доказами, дослідженими судом. Судом не встановлено обставин, за яких потерпілий може оговорювати обвинуваченого.

Відповідно до статей 84-85 КПК України, доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставини, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Так в судовому засіданні свідок ОСОБА_17 , будучи попередженою про кримінальну відповідальність за дачу суду завідомо неправдивих показань та приведеною до присяги, повідомила, що 09 квітня 2023 року пізно ввечері, вона була дома, в душі та почула як син, ОСОБА_7 , плакав. Вона запита його, чого він плаче, на що він відповів, що його вдарив ОСОБА_24 , той що їздить на мотоциклі. Тоді вона разом з співмешканцем ОСОБА_4 і сином пішли на дитячу площадку, біля сільської ради, оскільки хотіли поговорити з ОСОБА_5 . На площадці було чотири хлопці, вони присвітили побачили потерпілого і запитали його, з якою метою він вдарив ОСОБА_7 . ОСОБА_5 встав і намагався втекти, але ОСОБА_4 схватив його за светер. Потерпілий відповів, що він його не бив, а просто штовхнув. Далі в ОСОБА_5 запитали, чому він поламав велосипед ОСОБА_7 . Обвинувачений тримав потерпілого за светер, в той час як останній огризався. Далі свідок зазначила, щоб обвинувачений не зачіпав потерпілого, обвинувачений вдарив потерпілого по шиї один раз, більще його не чіпав. ОСОБА_5 сказав, що відшкодує витрати за велосипед та більше не буде зачіпати ОСОБА_7 . Далі вони пішли додому. Також свідок уточнила, що обвинувачений правою рукою тримав потерпілого, а лівою вдарив. Свідками вказаних дій був ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 та ОСОБА_4 .

Вина обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, не дивлячись на часткове визнання ОСОБА_4 такої, доведена прокурором у повному обсязі і підтверджується встановленими судом фактичними даними, у розумінні вимог статей 84, 85, 86, 87, 94 КПК України, які містяться у показах наступних свідків та письмових доказах.

Так в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 ствердив, що в квітні 2023 року, точно дату не пам`ятає, він, ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_22 та ОСОБА_4 грали в лови. ОСОБА_24 біг за ОСОБА_7 , далі останній впав і почав плакати та сказав, що скаже матері. В подальшому ОСОБА_7 пішов додому, а хлопці пішли зі стадіону на площадку. Далі на площадку прийшов батько ОСОБА_7 і спитав хто його трогав. ОСОБА_7 вказав пальцем на ОСОБА_5 . Обвинувачений спитав потерпілого, чого він такий здоровий до менших чіпляється. Далі обвинувачений вдарив рукою в область віска потерпілого, зтягнув ОСОБА_5 з каруселі і почав шарпати, однією рукою за светер. Далі другий раз вдарив в область ока потерпілого. Далі свідок зазначив, що повернувся спиною і перестав спостерігати за конфліктом. Також свідок зазначив, що після першого удару, потерпілий намагався втекти. Також свідок зазначив, що в розмові згадували за поломаний велосипед. Крім цього, свідок ОСОБА_10 ствердив, що не бачив, чи обвинувачений хватав за шию потерпілого.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_12 з участю законного представника ОСОБА_28 надав покази, в яких зазначив, що події мали місце весною 2023 року. Він з ОСОБА_5 , ОСОБА_12 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 та ОСОБА_4 бавились в лови. В процесі гри виникла словесна перепалка між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 . Далі ОСОБА_7 впав та пішов жалітися до матері та ОСОБА_4 . В подальшому хлопці пішли на дитячий майданчик. Сиділи на каруселі. До них прийшли тітка ОСОБА_14 , дядько ОСОБА_4 та ОСОБА_7 . Обвинувачений вдарив ОСОБА_5 по лиці. Потерпілий намагався втекти, однак дядько ОСОБА_4 його схопив за капюшон та тримав. Далі вони відійшли в сторону. Обвинувачений сказав ОСОБА_7 , щоб той вдарив ОСОБА_5 , однак той відмовився. Свідок уточнив, що обвинувачений підійшов до потерпілого ззаду і вдарив по лиці долонею. Щоб обвинувачений тримав потерпілого за шию не бачив.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_11 з участю законного представника ОСОБА_35 надав покази, в яких зазначив, що події мали місце 9 квітня 2023 року. Він з ОСОБА_5 , ОСОБА_12 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 та ОСОБА_4 бавились в лови. ОСОБА_7 почав обзивати ОСОБА_5 , такий не вдаряв і не штовхав ОСОБА_7 , однак останній впав, розплакався та пішов додому. А хлопці пішли на дитячу площадку. Потім прийшли тітка ОСОБА_14 та дядько ОСОБА_4 з ОСОБА_7 . В подальшому свідок зазначив, що пішов в туалет, коли вернувся бачив як ОСОБА_4 наніс правою рукою два чи три удари біля вуха, по голові потерпілого ОСОБА_5 . Далі обвинувачений стягнув потерпілого з каруселі, що відбувалось в подальшому він не бачив через кущі, які закривали оглядовість. Ствердив, що не бачив, як ОСОБА_4 стискав горло ОСОБА_5 . Також свідок ствердив, що чув крики від потерпілого з проханням про допомогу, саму розмову між обвинуваченим та потерпілим не чув.

Прокурор Березівської окружної прокуратури відмовився від свого клопотання в частині безпосереднього допиту в судовому засіданні свідка ОСОБА_4 , так як пояснення останнього на стадії досудового розслідування не були суттєвими.

Окрім показань обвинуваченого, потерпілого та свідків, судом були досліджені письмові докази по кримінальному провадженню, які підтверджують вину ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, а саме:

-протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 10.04.2023 року від заявника ОСОБА_5 , з якого вбачається, що 09.04.2023 року приблизно о 21:30 год. ОСОБА_4 спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_5 , перебуваючи біля дитячого майданчика біля школи за адресою: вул Центральна, 40 с. Михайло-Олександрівка, Березівського району.

- висновком експерта про проведення судово-медичної експертизи ОСОБА_5 №32 від 10.04.2023 р. стверджується, що при обстеженні лікарем судово-медичним експертом Північного МВ СМЕ №2 ОСОБА_39 у ОСОБА_5 виявлені тілесні ушкодження у вигляді одного синця обличчя та синців правої, передньої та лівої поверхонь шиї. Морфологічні особливості тілесних ушкоджень (форма та розміри) вказують на те, що вони могли утворитися від дії тупими предметами, якими могли бути кулак (на обличчі), пальці руки (на бокових поверхнях шиї), комір светра (на передній поверхні шиї), тощо. Враховуючи колір синців, давність утворення тілесних ушкоджень у ОСОБА_5 в межах не більше 1-2 днів, тобто, вони могли утворитися у вказаний в постанові час. Об`єктивних даних, як б свідчили за власноручне утворення тілесних ушкоджень самому собі під експертним ОСОБА_5 або внаслідок падіння з висоти власного зросту, немає. Враховуючи локалізацію тілесних ушкоджень, в момент їх спричинення ОСОБА_5 міг бути в будь-якому положенні (стоячи, сидячи, лежачи) обличчям та передньою поверхнею шиї зверненим до травмуючих предметів. Виявлені у ОСОБА_5 тілесні ушкодження відносяться до легких.

-допитана в судовому засіданні експерт ОСОБА_39 пояснила суду, що три синці на передній поверхні шиї потерпілого могли утворитися від здавлення коміру. При мінімальному здавленні могли утворитися синці, оскільки шкіра на шиї досить тонка. На потерпілому були синці і від здавлення комірця і від здавлення рукою. Також на потерпілому ОСОБА_5 на обличчі в ділянці лівої вилиці був один синець, який міг утворитися від удару кулаком. Підсумовуючи зазначила, що на шиї потерпілого були синці один на правій частині, 2 на лівій поверхні шиї від стиснення рукою, один синець від стиснення комірця та останній, п`ятий синець на обличчі потерпілого. Синці стало видно через 3 години, одразу настає почервоніння. Синці на шиї блідніють, стають світлішими за відтінком.

-протоколом проведення слідчого експерименту від 26 квітня 2023 р. за участю потерпілого ОСОБА_5 , з якого вбачається, що усі учасники слідчої дії знаходились на дитячому майданчику, що розташований неподалік Михайло-Олександрівської гімназії, де потерпілий ОСОБА_5 вказав, що він сидів на каруселі. Після чого останньому було запропоновано пройти безпосередньо до каруселі. Далі стажисту було вказано зайняти місце на каруселі. Після чого ОСОБА_5 вказав, що коли він перебував у положенні, яке зайняв стажист до нього зі спини підійшов ОСОБА_4 . Після чого потерпілий продемонстрував як саме ОСОБА_4 підійшов до нього, а потім продемонстрував як останній наніс йому удар лівою рукою по обличчю, а саме стоячи позаду спини стажиста. ОСОБА_5 продемонстрував тильною стороною долоні лівої руки удар в область лівої частини голови. Після чого ОСОБА_5 вказав, що ОСОБА_4 схопив його за капюшон та стягнув його з каруселі, а потім потерпілий продемонстрував вказане на статистові. Далі ОСОБА_5 вказав, що коли ОСОБА_4 стояв навпроти нього обличчям до обличчя правою рукою ОСОБА_4 тримав його за одяг, а лівою рукою вдарив у ліве око, після чого це було продемонстровано. Далі потерпілий пояснив, що ОСОБА_4 перевів його на інше місце та продемонстрував як обвинувачений лівою рукою стискав за шию. Також ОСОБА_5 сказав, що ОСОБА_4 стискав за кадик. На питання дізнавача до потерпілого через, що ОСОБА_4 спричинив йому тілесні ушкодження, відповів, що мабуть ОСОБА_7 поскаржився на нього, що він його бив. Однак потерпілий зазначив, що ОСОБА_7 не бив, вони грали в гру, він його доганяв та доторкнувся до спини, а ОСОБА_7 впав через те, що діти бавились на траві. Також потерпілий повідомив, що на дитячому майданчику були з ним ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , а ОСОБА_4 прийшов зі своєю дружиною ОСОБА_14 . На питання чи були в нього раніше конфлікти з ОСОБА_4 потерпілий відповів, що конфліктів не було.

-протоколом проведення слідчого експерименту від 04 травня 2023 р. за участю підозрюваного ОСОБА_4 , з якого вбачається,що усі учасники слідчої дії знаходились навпроти будинку АДРЕСА_1 , де підозрюваний ОСОБА_4 погодився надати покази стосовно подій, що мали місце 09.04.2023 року приблизно о 21 год 30 хв. на дитячому майданчику в с. Михайло-Олександрівка Березівського району Одеської області та вказав, що ОСОБА_7 повернувся додому, плакав та поскаржився, що його побив хлопчик ОСОБА_24 та зламав йому ручки на велосипеді, через шо підозрюваний ОСОБА_4 не витримав та разом з жінкою на ім`я ОСОБА_46 та ОСОБА_7 пішли на дитячий майданчик. Коли ОСОБА_4 прийшов на дитячий майданчик, то посвітив ліхтариком на ОСОБА_24 . Потім ОСОБА_4 було запропоновано продемонструвати як він підходив до потерпілого, та як вони були розташовані, а саме потерпілий сидів на каруселі, а потім піднявся, а ОСОБА_4 схопив правою рукою за одяг, а лівою, а саме доленою вдарив в область голови. Після чого ОСОБА_4 вказував, що більше ударів потерпілому не наносив. Після вказаного з дружиною повернувся додому.

Згідно ст.94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Відповідно до ст.84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому КПК порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

З врахуванням норм статей 368, 370 КПК України, суд, прийшов до висновку про винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 125 КК України, а саме в заподіянні умисного легкого тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_5 .

Оцінюючи досліджені судом докази, а саме: пояснення потерпілого, висновок судово-медичної експертизи ОСОБА_5 , показання експерта ОСОБА_39 , покази свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , суд приходить до висновку, що вказані та досліджені докази є належними, оскільки підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимі, оскільки отримані в порядку встановленому КПК України, достовірні, оскільки фактичні дані, отримані з цих доказів не спростовані жодним іншим доказом, наданим сторонами кримінального провадження. Дані докази у своїй сукупності та взаємозв`язку не містять суперечностей, доповнюють один одного і дають можливість суду прийти до однозначного висновку про те, що вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінальному проступку доведена та спростовують ствердження обвинуваченого про те, що він дав лише потиличника потерпілому, при цього не наносив останньому інших ударів та не стискав рукою шию ОСОБА_5 , тому суд розцінює таку позицію обвинуваченого як спробу уникнути відповідальності за вчинений ним кримінальний проступок.

Суд не надає віри показанням свідка ОСОБА_17 , оскільки вони не об`єктивно відобразили обставини справи, які підтверджуються іншими доказами, дослідженими судом. Свідок, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за дачу суду завідомо неправдивих показань та приведена до присяги, в судовому засіданні дала, на думку суду, покази не в повному обсязі стосовно обставин події, що мала місце між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , окрім цього, свідок, упереджено відносяться до потерпілого ОСОБА_52 , так як останній неодноразово конфліктував з її сином, що було встановлено під час судового розгляду, а також, суд бере до уваги ту обставину, що свідок разом з обвинуваченим перебувають у фактичних шлюбних відносинах. Показання вказаного свідка не узгоджуються з показаннями потерпілого, висновком експерта, показаннями експерта та іншими дослідженими доказами.

Таким чином, суд вважає, що винуватість ОСОБА_4 повністю доведена та вірною є кваліфікація його дій за ч. 1 ст. 125 КК України, оскільки він заподіяв умисні легкі тілесні ушкодження.

Відповідно до статті 65 КК України суд, при призначенні покарання, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, та призначає покарання у межах, встановлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , згідно ст. 66 КК України, судом не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_4 , згідно ст. 67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення у присутності дитини.

Щодо особи обвинуваченого, то встановлено, що ОСОБА_4 за місцем проживання характеризується посередньо, раніше не судимий, на обліку в лікаря психіатра чи нарколога не перебуває, не одружений, офіційно не працює.

Судом при призначенні покарання враховуються вимоги статті 50 КК України, що метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого, а також запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень. Виходячи із вказаних вимог закону особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до роз`яснень пункту 1 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 року зі змінами, при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні кримінального правопорушення, також мають суворо додержуватися вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Приймаючи до уваги вищенаведене, суд приходить до висновку про необхідність призначення ОСОБА_4 покарання у виді громадських робіт.

Витрат на проведення експертиз у кримінальному провадженні немає. Цивільний позов не заявлявся. Речові докази - відсутні. Клопотання про обрання запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_4 не надходило.

Керуючись ст.ст. 371, 373, 374, 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначити йому покарання у виді 180 (ста вісімдесяти) годин громадських робіт.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду через Березівський районний суд Одеської області протягом тридцять днів з моменту його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1