Справа №585/2804/22 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/773/23 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - про зарахування строку попереднього ув`язнення в строк покарання
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2023 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5

прокурора - ОСОБА_6

розглянувши у залі суду в м. Суми кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 16 листопада 2022 року, якою у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання згідно ч. 5 ст. 72 КК України у редакції Закону України № 838 - VIII від 26.11.2015 року, відмовлено,-

ВСТАНОВИЛА:

До Роменського міськрайонного суду Сумської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_7 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання згідно ч. 5 ст. 72 КК України у редакції Закону України № 838 - VIII від 26.11.2015 року.

Ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 16 листопада 2022 року, у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 було відмовлено.

Своє рішення суд вмотивував тим, що при вивченні матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_7 судом не було встановлено, що згідно вироку Київського районного суду м. Полтави від 29 жовтня 2007 року та вироку Київського районного суду м. Полтави від 23 липня 2008 року ОСОБА_7 утримувався в умовах попереднього ув`язнення, а надалі за вказаними вироками покарання було враховано до вироку Київського районного суду м. Полтава від 26.02.2020 року з підстав, визначених ст. 70, ст. 71 КК України.

При цьому, саме по собі перебування засудженого в умовах попереднього ув`язнення за іншим вироком суду, за яким покарання вже відбуте, не дає підстави для зарахування строку такого попереднього ув`язнення, зокрема за минулий час.

Не погодившись з таким судовим рішенням, засуджений ОСОБА_7 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 16 листопада 2022 року та зарахувати йому строк попереднього ув`язнення у строк відбування покарання згідно ч. 5 ст. 72 КК України у редакції Закону України № 838 - VIII від 26.11.2015 року.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що вироком Київського районного суду м. Полтави від 29 жовтня 2007 року його було засуджено за ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 185 КК України на 03 роки позбавлення волі з іспитовим строком на 03 роки. Також вироком Київського районного суду м. Полтави від 23 липня 2008 року його було засуджено за ч. 1 ст. 122, ст. 71 КК України на 03 роки 01 місяць позбавлення волі.

Про призначення даного кримінального провадження до апеляційного розгляду його учасники були повідомлені завчасно, у передбачений законом спосіб.

Від засудженого ОСОБА_7 та прокурора надійшли заяв, про розгляд апеляційної скарги за їх відсутності.

Тому, заслухавши доповідь головуючого судді щодо змісту оскаржуваного рішення та доводів апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечив щодо апеляційної скарги, перевіривши матеріали даного провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Так, ст. 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Перевіряючи законність прийнятого судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що вищезазначені вимоги Закону суддею судом першої інстанції дотримані в повному обсязі, враховуючи наступне.

Відповідно до ст.72 ч.5 КК України в редакції Закону від 26.11.2015 року №838-VIII зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, проводиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

При цьому у строк попереднього ув`язнення включається строк: а) затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; б) затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання; в) тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження; г) перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведенні судово-медичної або судово-психіатричної експертизи; г) перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.

Вироком Київського районного суду м. Полтави від 29 жовтня 2007 року, ОСОБА_7 засуджений за ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 185 КК України до 03 років позбавлення волі з іспитовим строком на 03 роки.

Вироком Київського районного суду м. Полтави від 23 липня 2008 року, ОСОБА_7 засуджений за ч. 1 ст. 122, ст. 71 КК України на 03 роки 01 місяць позбавлення волі. Звільнений умовно - достроково 01 жовтня 2010 року на невідбутий строк 11 місяців.

Так, із матеріалів провадження вбачається та вірно встановлено судом першої інстанції під час розгляду провадження, що засуджений ОСОБА_7 не утримувався в умовах попереднього ув`язнення, відповідно вказаним вирокам Київського районного суду м. Полтави від 29 жовтня 2007 року та 23 липня 2008 року.

Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили. Таким чином, попереднє ув`язнення не є покаранням, оскільки особа перебуває в місцях ув`язнення ще до постановлення вироку. Водночас перебування особи в умовах ізоляції від суспільства за характером обмежень, покладених на особу, фактично прирівнюється до позбавлення волі як виду покарання.

Згідно ст. 3 Закону України «Про попереднє ув`язнення» підставою для попереднього ув`язнення є вмотивоване рішення суду про обрання як запобіжного заходу тримання під вартою або про застосування тимчасового чи екстрадиційного арешту, винесене відповідно до Кримінального і Кримінального процесуального кодексів України та/або рішення компетентного органу іноземної держави у випадках, передбачених законом.

Вимоги абз. 1 ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону від 26.11.2015 року № 838-VIII, встановлюють те, що зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі здійснюється в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення.

Враховуючи те, що за вироками Київського районного суду м. Полтави від 29 жовтня 2007 року та 23 липня 2008 року запобіжний захід ОСОБА_7 не обирався, колегія суддів погоджується з думкою суду першої інстанції про те, що строк попереднього ув`язнення засудженому ОСОБА_7 не зараховується.

З врахуванням вищезазначеного, колегія суддів дійшла висновку, що за результатом розгляду клопотання засудженого ОСОБА_7 , судом першої інстанції було прийнято законне та обґрунтоване рішення, підстав для його скасування, про що просить апелянт, під час апеляційного розгляду не встановлено, у зв`язку з чим оскаржувану ухвалу слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 16 листопада 2022 року, якою у задоволенні клопотання ОСОБА_7 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання згідно ч. 5 ст. 72 КК України у редакції Закону України № 838 - VIII від 26.11.2015 року, відмовлено - залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на цю ухвалу - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4