УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.06.2023 Справа №607/24249/21 номер провадження 1-кс/607/247/2023

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання: ОСОБА_2 ,

під час проведення судового засідання у кримінальному провадженні №0001396 від 12.10.2021р. про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України по розгляду клопотання прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_4 від 09.06.2023р. про застосування обвинуваченій ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченої ОСОБА_3 , захисників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_4 звернулася до суду в межах даного кримінального провадження із клопотанням від 09.06.2023р. про застосування обвинуваченій ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою із визначенням застави в розмірі 35 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

У судовому засіданні прокурор подане клопотання підтримує, просить його задовольнити, в його обґрунтування посилається на ті обставини, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 190 КК України, санкція статті якого передбачає покарання у виді позбавлення волі до трьох років, є особою раніше судимою, ухилялася від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, перешкоджала кримінальному провадженню його розглянути в розумні строки, продовжувала вчиняти інші кримінальні правопорушення, відносно неї на розгляді в Тернопільському міськрайонному суді перебуває інше кримінальне провадження про її обвинувачення у вчинення кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 190 КК України, яким потерпілим були заподіяні значні матеріальні збитки, що свідчать про наявні ризики, для уникнення яких необхідно застосувати саме такий запобіжний захід, оскільки більш м`який із запобіжних заходів не може забезпечити їх уникнення та належне дотримання покладених на ОСОБА_3 процесуальних обов`язків.

Захисники та обвинувачена просять відмовити у задоволенні клопотання прокурора за його необґрунтованістю, не підтвердженням до клопотання доказами наявності ризиків. ОСОБА_3 не ухилялася від суду, а перебувала на лікарняному, про що свідчать подані документи. Кримінальне правопорушення по даному обвинувальному акті нібито вчинені ОСОБА_3 до ухвалення судом 03.03.2021р. вироку, а тому не можна відносити обвинувачену до особи раніше судимої та посилатися на положення п. 2 ч. 2 ст. 183 КК України для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, як це вказує прокурор.

Суд, розглянувши клопотання, заслухавши прокурора, захисників та обвинувачену, приходить до наступного висновку.

Згідно обвинувального акту у кримінальному провадженні №0001396 від 12.10.2021р., обвинувачена ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до нетяжкого злочину і санкція статті якого передбачає найсуворіше покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років.

При цьому, із обставин інкримінованого ОСОБА_3 кримінального правопорушення вбачається, що діяння ОСОБА_3 по вчиненні шахрайських дій були систематичні та багато епізодичні, потерпілим у кримінальному провадженні згідно даних обвинувального акту були заподіяні матеріальні збитки, проте частково дані суми відшкодовані, про що свідчать подані потерпілими заяви.

Частина 2 статті 183 Кримінального процесуального кодексу України чітко встановлює можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, розрізняючи по критеріям тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особи, яка підозрюється чи обвинувачується у його вчинені.

Із даних кримінального провадження встановлено, що вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03.03.2021р. ОСОБА_3 визнано винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 2, ч. 4 ст. 190 КК України та призначено покарання у виді чотирьох років позбавлення волі та звільнено ОСОБА_3 від відбуття призначеного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку на два роки.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 у даному кримінальному провадженні та періоди його вчинення припадають до ухвалення Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області вироку від 03.03.2021р., тобто, ОСОБА_3 на дати інкримінованого діяння являлася не судимою.

Тому суд вважає, що в даному випадку при вирішенні правомірності звернення прокурора із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання вартою та його вирішення слід керуватися положеннями п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України, який встановлює, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Згідно ч. 1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, у тому числі наявність в нього родини утриманців; наявність постійного місця проживання у підозрюваного; наявність судимостей; репутацію підозрюваного та майновий стан; вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення.

Частина 2 статті 177 цього Кодексу передбачає, що підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженню; перешкоджати кримінальному провадженню іншими чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється обвинувачується.

Під час розгляду клопотання прокурора встановлено, що обвинувачена ОСОБА_3 неналежним чином виконувала покладені на неї КПК України обов`язки, не з`являлася на судові засідання, не повідомляла про причини своєї неявки, наслідком чого є постановлення судом ухвал про привід обвинуваченої та її розшук. Зазначені дії свідчать про ухилення обвинуваченої від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності при доведенні її вини у вчиненні кримінального правопорушення та перешкоджання кримінальному провадженню.

Без долучення додаткових матеріалів до клопотання не вдається встановити, чи ОСОБА_3 продовжує вчиняти кримінальні правопорушення та чи інкриміновані їй злочини у кримінальному провадженні №0000542 вчинені після ухвалення відносно неї вироку суду 03.03.2021р. та після перебування даного кримінального провадження на розгляді в суді, що виключає вказаний прокурором у клопотанні ризик як продовження та можливість вчинення обвинуваченою кримінального правопорушення.

При встановлених обставинах суд прийшов до висновку, що прокурор правомірно звернулася із клопотанням про застосування запобіжного заходу обвинуваченій, враховуючи встановлені і доведені ризики у кримінальному провадженні, а саме ухилення обвинуваченою від суду та перешкоджання кримінальному провадженню, а відтак і наявність правових підстав для застосування обвинуваченій ОСОБА_3 запобіжного заходу, що буде відповідати меті такого застосування, як забезпечення виконання обвинуваченою покладених на неї процесуальних обов`язків, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, а також запобігання вказаним ризикам.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Частиною 4 статті 194 КПК України встановлено, що якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини 1 цієї статті, але не доведе обставин, передбачені пунктом 3 частини 1 цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною 5 цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

З урахуванням обставин, при яких інкриміноване ОСОБА_3 кримінальне правопорушення було вчинене та їх наслідків, зокрема, відшкодування більшості потерпілим понесених ними матеріальних збитків та особи обвинуваченої, приймаючи до уваги пред`явлення органом досудового розслідування обвинувачення у вчинені саме нетяжкого злочину, суд вважає, що прокурором не доведено неможливість застосування в даному кримінальному провадженні більш м`якого із запобіжних заходів для запобіганням ризиків.

А тому, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки та виконання обвинуваченою процесуальних рішень, створення необхідних умов для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав, виконання процесуальних обов`язків та уникнення ризиків, суд приходить до висновку про необхідність застосування щодо обвинуваченої ОСОБА_3 у даному кримінальному провадженні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із забороною залишати помешкання цілодобово, з покладенням на обвинувачену обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, необхідність покладення яких встановлена з наведеного обґрунтування клопотання.

Згідно із п. 1 ч. 3 ст. 202 КПК України, у разі застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваний, обвинувачений, який був затриманий негайно доставляється до місця проживання і звільняється з-під варти, якщо згідно з умовами обраного запобіжного заходу йому заборонено залишати житло цілодобово.

Судом встановлено, що на розгляді в Тернопільському міськрайонному суді Тернопільської області перебуває кримінальне провадження №0000542 про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190 та ч. 4 ст. 190 КК України.

Обвинувачена ОСОБА_3 згідно протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, була затримана 08 червня 2023 року о 18 год. 00 хв. Затримання ОСОБА_3 відбулося на виконання ухвали Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25.05.2023р. №607/13591/22 з метою доставлення до суду для вирішення клопотання прокурора про застосування обвинуваченій ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000542 про її обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України.

Станом на дату проведення судового засідання по розгляду клопотання прокурора у даному кримінальному провадженні, клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000542, в межах якого і була затримана ОСОБА_3 , не вирішене по суті і строк попереднього ув`язнення, який не може перевищувати сімдесяти двох годин від затримання ОСОБА_3 не закінчився.

Тому, після проголошення судом ухвали за наслідками розгляду клопотання прокурора від 09.06.2023р. та застосування обвинуваченій ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді домашнього арешту, остання не підлягає звільненню з під варти в порядку, передбаченому п. 1 ч. 3 ст. 202 КПК України, а запобіжний захід у виді домашнього арешту слід вважати застосованим до обвинуваченої ОСОБА_3 у разі звільнення її з під варти згідно ухвали Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25.05.2023р. №607/13591/22 в кримінальному провадженні №0000542, за якою ОСОБА_3 затримана.

Разом з тим слід відзначити, що за правилами п. 1 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається щодо особи, обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Так, ч. 5 ст. 182 КПК України передбачає, що у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

У даному кримінальному провадженні і в межах якого подане прокурором клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням застави в розмірі 35 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, яке є нетяжким злочином. А тому, вимоги прокурора у поданому клопотанні в частині визначення розміру застави суперечать вимогам КПК України, оскільки в силу прямої вказівки ч. 5 ст. 182 КПК України, застава не може перевищувати двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 176-178, 181, 193, 194, 196, 205, 309, 376 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_4 від 09.06.2023р. про застосування обвинуваченій ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою - задовольнити частково

Застосувати до обвинуваченої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту і забороною ОСОБА_3 залишати місце проживання в АДРЕСА_1 цілодобово (за виключенням відвідування медичних закладів за відповідної необхідності та випадків повітряної тривоги на території місця відбування домашнього арешту).

Покласти на обвинувачену ОСОБА_3 обов`язки:

-- з`являтися за першою вимогою до слідчого, прокурора та суду;

-- не відлучатися із населеного пункту, в якому вона проживає і без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

-- здати УДМСУ в Тернопільській області на зберігання паспорт громадянина України та інші документи, що дають право на виїзд за кордон;

-- носити електронний засіб контролю.

Датою закінчення строку дії ухвали вважати 00 год. 00 хв. 05 серпня 2023 року.

Запобіжний захід у виді домашнього арешту вважати застосованим до обвинуваченої ОСОБА_3 у разі звільнення її з під варти згідно ухвали Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25.05.2023р. №607/13591/22 в кримінальному провадженні №0000542, за якою ОСОБА_3 затримана.

Копію ухвали скерувати до Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області з метою поставлення ОСОБА_3 на облік.

Контролю за виконанням обвинуваченою ОСОБА_3 покладених на неї обов`язків покласти на прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_4 .

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, що визначене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Головуючий суддяОСОБА_1