26.05.2023
Справа №642/2623/23
Провадження №1-кс/642/1543/23
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 травня 2023 року м. Харків
Ленінський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
24.04.2023 старшою слідчою СВ ВП № 2 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 було винесено постанову про відмову у визнанні потерпілою, з огляду на те, що нібито на даний час в органу досудового розслідування відсутні підстави щодо залучення ОСОБА_3 в якості потерпілого. Однак, всупереч положенням ст. 110 КПК України вказана постанова слідчого не містить жодних відомостей про зміст та обставини, які стали підставами для прийняття постанови, не наведено обґрунтування необхідності прийняття рішення про відмову у задоволенні заяви.
Згідно ч. 6 ст. 55 КПК України встановлено, що якщо внаслідок кримінального правопорушення настала смерть особи або особа перебуває у стані, який унеможливлює подання нею відповідної заяви , положення частини першої-третьої цієї статті поширюються на близьких родичів чи членів сім`ї такої особи.
Оскільки батько заявника ОСОБА_6 є насильно викраденим, то безумовно він сам не має можливості подати відповідну заяву про визнання його потерпілим, тому підлягають застосуванню вимоги ч.6 ст. 55 КПК України.
В судове засідання заявник ОСОБА_3 та її адвокат ОСОБА_4 з`явилися, скаргу підтримали, просили задовольнити.
Слідчий до суду не з`явилася, надала матеріали кримінального провадження для розгляду скарги.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 306 КПК України відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.
Заслухавши пояснення представника заявника, розглянувши скаргу та додані до неї матеріали, дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.
Відповідно до п. 5 ч. 1ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, зокрема: рішення слідчого, прокурора про відмову у визнанні потерпілим особою, якій відмовлено у визнані потерпілим.
24.04.2023 старшою слідчою СВ ВП № 2 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 було винесено постанову про відмову у визнанні потерпілою, з огляду на те, що нібито на даний час в органу досудового розслідування відсутні підстави щодо залучення ОСОБА_3 в якості потерпілого.
Судом встановлено, що з вказаною постановою заявник не згодна, оскільки застосуванню підлягають положення ч. 6 ст. 55 КПК України щодо визнання потерпілим однієї особи з числа близьких родичів чи членів сім`ї, яка подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.
У відповідності до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Стаття 24 КПК України гарантує потерпілому право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Це право є однією із найважливіших гарантій захисту громадянами своїх прав та свобод від їх порушення як з боку органів, що здійснюють досудове розслідування та судовий контроль у кримінальному провадженні, так і з боку інших осіб, що беруть участь у ньому. Чинний КПК України дає чіткий перелік кола рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, що можуть бути оскаржені під час провадження досудового розслідування, а також надає вичерпний перелік осіб, що мають право оскаржити те чи інше рішення, дію чи бездіяльність слідчого або прокурора. Скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді. З метою забезпечення цього права слідчий зобов`язаний забезпечити можливість його реалізації, тобто роз`яснити потерпілому порядок оскарження: яким чином, у яких випадках і до кого може звернутися заявник із вимогою про усунення допущених відносно нього порушень. Найважливіше право потерпілого, що передбачене чинним КПК України це право потерпілого на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди.
Слідчі судді зобов`язані здійснювати належний контроль за дотриманням гарантій, встановлених нормативно-правовим актом, метою якого є захист осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, та створення необхідних умов для належного відправлення правосуддя.
Відповідності до п.33 рішення ЄСПЛ «Шмалько проти України та п.44 рішення ЄСПЛ «Далбан проти Румунії» визначено, що термін «потерпілий» у сенсі ст. 34 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод означає особу, яка безпосередньо постраждала від дії чи бездіяльності, яка є предметом судового розгляду. При цьому порушення Конвенції може мати місце навіть за відсутності шкоди.
Згідно ч. 1ст. 55 КПК України визначено, що потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушення завдано моральної шкоди.
Частиною ч.6 ст. 55 КПК України визначено, якщо внаслідок кримінального правопорушення настала смерть особи або особа перебуває у стані, який унеможливлює подання нею відповідної заяви, положення частин першої - третьої цієї статті поширюються на близьких родичів чи членів сім`ї такої особи. Потерпілим визнається одна особа з числа близьких родичів чи членів сім`ї, яка подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого, а за відповідним клопотанням - потерпілими може бути визнано кілька осіб.
Після того, як особа, яка перебувала у стані, що унеможливлював подання нею відповідної заяви, набуде здатності користуватися процесуальними правами, вона може подати заяву про залучення її до провадження як потерпілого.
Фактично, шкода це об`єктивна категорія, що являє собою ті зміни, які настали в майновому, фізичному, психічному, моральному стані особи внаслідок вчинення злочину.
Під час судового розгляду потерпілий бере участь у безпосередній перевірці доказів, підтримує обвинувачення в суді у випадку відмови прокурора від підтримання державного обвинувачення, висловлює свою думку стосовно призначення покарання обвинуваченому, а також при вирішенні питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.
В основі набуття фізичною чи юридичною особою статусу потерпілого у кримінальному провадженні лежить одночасна сукупність таких умов: фактичної (завдання кримінальним правопорушенням відповідної шкоди) та формальної (подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого). Перевірка, розгляд та вирішення такої заяви законом не передбачаються, тому статусу потерпілого особа набуває автоматично за наявності вказаних вище умов.
Набуття особою процесуального статусу потерпілого здійснюється лише на підставі вільного волевиявлення особи, яке відбувається в активній формі. Процесуальною формою такого волевиявлення може бути: подання особою заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення, яка підлягає внесенню до ЄРДР та служить передумовою для початку досудового розслідування; подання заяви про залучення її до провадження як потерпілого, яка підлягає обов`язковому прийняттю і реєстрації. Така заява має містити дані про потерпілого (фізичну чи юридичну особу), кримінальне провадження, до якого вона має бути залучена, зазначення і обґрунтування підстав для набуття статусу потерпілого, чітко висловлене клопотання про залучення її до кримінального провадження як потерпілого. Заява подається до органу чи посадової особи, яка в даний момент здійснює кримінальне провадження: під час досудового розслідування до слідчого чи прокурора, а під час судового провадження до суду. За відсутності волевиявлення на визнання особи потерпілим у кримінальному провадженні така особа не може бути визнана потерпілим. У разі необхідності вона може бути залучена до кримінального провадження як свідок.
На слідчого суддю відповідно до норм КПК України покладено обов`язок здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, зобов`язаний перевірити законність прийнятої слідчим постанови.
Відповідно до п.2 ч.5 ст.110 КПК України, мотивувальна частина постанови слідчого, прокурора повинна містити відомості про зміст обставин, які стали підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтованості та посилання на положення КПК.
Разом з тим, дослідивши постанову слідчого від 24.04.2023, слідчий суддя приходить до висновку, що така не відповідає вимогам ч.5 ст. 110 КПК України. Вказана постанова містить лише посилання на норми процесуального законодавства та посилання на те, що на даний час відсутні підстави щодо залучення ОСОБА_3 в якості потерпілого, при цьому відсутні мотиви, на підставі яких слідчий прийшов до такого висновку, а відповідно і належне обґрунтування цьому.
При цьому, слідчий суддя звертає увагу, що батько заявника ОСОБА_3 є насильно викраденим, сам відповідно не має можливості подати заяву щодо визнання його потерпілим, тому суд вбачає можливим застосування норми ч. 6 ст. 55 КПК України.
Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що постанова слідчого від 24.04.2023 не відповідає вимогам ч.5 ст.110 КПК України, належним чином не мотивована, що позбавляє слідчого суддю можливості, перевірити відповідність вказаного рішення нормам кримінально-процесуального законодавства.
Положення Глави 19 Кримінального процесуального кодексу України визначають форму та регламентують порядок проведення досудового розслідування, під час якого слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог Кримінального процесуального кодексу України, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється (ч. 5 ст. 40 Кримінального процесуального кодексу України).
Ч. 3 ст. 26 Кримінального процесуального кодексу України встановлено, що слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Таким чином, слідчий суддя не наділений відповідними процесуальними повноваженнями для визнання фізичних чи юридичних осіб потерпілими у кримінальному провадженні, а у відповідності до положень ст. 55 КПК України таким правом наділені прокурор та слідчий, в процесуальну діяльність яких, як зазначалось вище, слідчий суддя не уповноважений втручатись.
Викладене вище узгоджується з висновками, викладеними у постанові Верховного Суду колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 01.12.2022 р. у справі № 522/7836/21.
Керуючись ст. ст. 7, 9, 26, 40, 55, 303, 304, 306, 307, 369 - 372, 376 та 615 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя -
З урахуванням викладеного, керуючись ст. 40, 55, 303, 304, 306, 307, 376 КПК України, слідчий суддя-
В іншій частині вимог відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1