Справа № 308/2652/23
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

15.05.2023 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретарки судових засідань ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/4806/112/23, за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 лютого 2023 року, відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_6 (далі - слідчий), погодженого прокурором у кримінальному провадженні №0000291, відомості про кримінальне правопорушення в якому 07.02.2023 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР), за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний період доби з 22 год 00 хв по 06 год 00 хв за місцем проживання з покладенням відповідних процесуальних обов`язків відносно підозрюваної

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Луганськ, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , громадянки України, не заміжньої, тимчасово не працюючої, раніше не судимої.

Цією ухвалою щодо підозрюваної ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладенням на неї таких процесуальних обов`язків: прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою; не відлучатися з населеного пункту в якому вона фактично проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну місця проживання; утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілими у кримінальному провадженні до 21 квітня 2023 року включно.

З матеріалів клопотання убачається, що 21 лютого 2023 року, до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області звернувся слідчий із погодженим прокурором клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний період доби з 22 год 00 хв по 06 год 00 хв за місцем проживання з покладенням відповідних процесуальних обов`язків відносно підозрюваної ОСОБА_7 . Відповідно до клопотання, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України, віднесено до тяжких злочинів, за яке, у разі доведення її вини, може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років. У клопотанні слідчий також посилається на наявність доказів, які слугували підставою для висунення підозри, на існування передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків, а саме те, що ОСОБА_7 , усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення тяжкого злочину, може: переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене нею кримінальне правопорушення; перешкоджати кримінальному правопорушенню іншим чином. Також існує ризик того, що підозрювана може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні з метою зміни їх показань на її користь. Отже, застосування більш м`яких запобіжних заходів, окрім як домашній у нічний час доби за місцем проживання, не дозволить запобігти ризикам, визначених ст. 177 КПК України. Просить застосувати відносно підозрюваної ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

В ухвалі слідчий суддя зазначає, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України. При розгляді клопотання слідчий суддя взяв до уваги тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 , у разі визнання її винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, яке, відповідно до ст. 12 КК України, віднесено до тяжких злочинів, і яке, згідно з санкцією вказаної статті карається позбавленням волі на строк до восьми років. Слідчий суддя вважає, що прокурором не доведено наявності всіх ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на які він посилається у клопотанні. Так, слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_7 є жителькою іншого регіону України, який перебуває під тимчасовою окупацією російської федерації, має місце проживання на території м. Ужгород, є особою похилого віку, не веде аморального способу життя та раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася. Також слідчим суддею під час розгляду клопотання з`ясовано, що з моменту внесення відомостей за вказаною подією до ЄРДР та повідомлення ОСОБА_7 про підозру у вчиненні злочину, до часу звернення до суду з клопотанням про обрання їй запобіжного заходу, остання не ухилялася від органу досудового розслідування, доказів зворотного надано не було, та не допускала порушень процесуальної поведінки. За таких обставин, слідчий суддя дійшов висновку, що у задоволенні клопотання про обрання відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту необхідно відмовити та вважає за необхідне застосувати відносно підозрюваної більш м`який запобіжний захід, а саме особисте зобов`язання, з покладенням на підозрювану обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, який у повній мірі забезпечить настанню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор вказує на те, що оскаржувана ухвала слідчого судді є необґрунтованою, незаконною, такою, що підлягає скасуванню. Зазначає, що слідчий суддя під час розгляду клопотання залишив поза увагою наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого та обрати відносно підозрюваної ОСОБА_7 запобіжний захід домашній арешт у нічний період доби з 22 год 00 хв по 06 год 00 хв із покладенням на підозрювану відповідних процесуальних обов`язків.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали слідчого судді, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Апеляційна скарга розглядається за відсутності сторін обвинувачення та захисту, неявка яких, з огляду на положення ст. 405, 422 КПК України, не перешкоджає її розгляду. Приймаючи рішення про розгляд справи за відсутності вищевказаних осіб апеляційний суд бере до уваги, що: сторони обвинувачення та захисту належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги; до початку апеляційного розгляду заяви про відкладення розгляду апеляційної скарги на інший день від сторін кримінального провадження не надходило, а підозрювана ОСОБА_7 подала заяву про розгляд апеляційної скарги без її участі.

Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість судового рішення колегія суддів відхиляє з таких підстав.

Відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби, а відповідно до ч. 6 даної статті строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію, і запобіжний захід вважається скасованим.

Відповідно до ч. 1 ст. 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Підозрюваному, обвинуваченому письмово під розпис повідомляються покладені на нього обов`язки та роз`яснюється, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання здійснює слідчий, а якщо справа перебуває у провадженні суду, - прокурор.

Колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді місцевого суду про те, що клопотання про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 подано до суду в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування і відповідає вимогам ст. 184 КПК України, ґрунтується на вимогах закону та змісті викладених у ньому доводів.

При цьому, колегія суддів бере до уваги те, що у провадженні СВ Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області, знаходиться кримінальне провадження за № 0000291, відомості про кримінальне правопорушення в якому 07.02.2023 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, процесуальне керівництво у якому здійснюється прокурорами Ужгородської окружної прокуратури.

Із журналу судового засідання вбачається, що у розгляді клопотання брала участь підозрювана ОСОБА_7 . При цьому, з матеріалів судового провадження не вбачається, що підозрювана ОСОБА_7 заперечувала щодо розгляду клопотання без участі захисника чи заявляла клопотання про призначення їй захисника, що не свідчить про порушення права підозрюваної на захист.

Обґрунтованим є й висновок слідчого судді про те, що прокурором та слідчим наведено обставини, які свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення. Обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні та доданими до клопотання доказами, а саме: протоколами прийняття заяви про кримінальне правопорушення, допиту представника потерпілого ОСОБА_8 , огляду відеозапису, допиту свідка ОСОБА_9 , пред`явлення особи для впізнання, на підставі яких 16.02.2023 ОСОБА_7 повідомлено про підозру. Погоджуючись з указаним висновком, колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини, відображену в п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, п. 32, Series A, N 182). При цьому, колегія суддів доходить висновку про те, що додані до клопотання матеріали (докази) підтверджують обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у скоєнні інкримінованого їй кримінального правопорушення, а також підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрювана могла вчинити вищевказане кримінальне правопорушення. Разом із тим, колегія суддів зазначає, що висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінальних проваджень. При цьому, апеляційний суд бере до уваги і те, що обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України кримінального правопорушення, сторонами кримінального провадження не оспорюється.

Разом із тим, обґрунтованим є і висновок слідчого судді про те, що прокурором не доведено наявності всіх ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на які він посилається у клопотанні, а саме можливості переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином. У підтвердження наявності цих ризиків слідчим та прокурором не надано жодних доказів. Тому, апеляційний суд також визнає їх недоведеними.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано взяв до уваги те, що ОСОБА_7 є жителькою іншого регіону України, який перебуває під тимчасовою окупацією російської федерації, має місце проживання на території м. Ужгород, є особою похилого віку, не веде аморального способу життя, раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася, з моменту внесення відомостей за вказаною подією до ЄРДР та повідомлення ОСОБА_7 про підозру у вчиненні злочину до часу звернення до суду з клопотанням про обрання їй запобіжного заходу, не ухилялася від органу досудового розслідування та не допускала порушень процесуальної поведінки.

Тому, апеляційний суд погоджується і з висновком слідчого судді про те, що органом досудового розслідування не доведено, що більш м`який запобіжний захід, ніж домашній арешт може бути недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваної та запобіганню визначеним ч. 1 ст. 177 КПК України ризикам.

У зв`язку з наведеним вище, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов до належних висновків про відмову в задоволенні клопотання слідчого про застосування щодо підозрюваної ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час доби та про можливість застосування щодо підозрюваної запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, які ґрунтуються на вимогах закону й доданих до клопотання матеріалах, у зв`язку із чим, визнаються апеляційним судом обґрунтованими й належним чином вмотивованими. При цьому, колегія суддів вважає, що запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваної та запобігання будь-яким із передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України ризикам.

Доводи апеляційної скарги про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, апеляційний суд відхиляє як такі, що не підтверджені будь-якими доказами і ґрунтуються виключно на припущеннях та, відповідно, не впливають на висновки слідчого судді. Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд бере до уваги те, що у підтвердження наявності передбачених ст. 177 КПК України ризиків прокурором не надано жодних доказів.

На інші доводи в обґрунтування апеляційної скарги, які б свідчили про незаконність судового рішення, в апеляційній скарзі не вказується.

Колегія суддів також вважає, що слідчим суддею обґрунтовано, відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, покладено на ОСОБА_7 передбачені п. п. 1-4 ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язки, та визначено строк дії вказаних обов`язків.

Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, у зв`язку із чим, враховуючи положення ч. 3 ст. 407 КПК України, ухвала слідчого судді як законна та обґрунтована підлягає залишенню без зміни.

Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що апеляційним судом не встановлено обставин, які б свідчили про незаконність висновків слідчого судді; що прокурор, не з`явившись на розгляд апеляційної скарги позбавив себе можливості довести обгрунтованість її доводів; що строк дії оскаржуваної ухвали сплив.

Керуючись ст. ст. 176-179, 183, 194, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу, яку подав прокурор ОСОБА_5 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 лютого 2023 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого, погодженого прокурором, у кримінальному провадженні №0000291, відомості про кримінальне правопорушення в якому 07.02.2023 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та обрано відносно підозрюваної ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладенням на неї таких процесуальних обов`язків: прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою; не відлучатися з населеного пункту у якому вона фактично проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну місця проживання; утримуватись від спілкування зі свідками та потерпілими у кримінальному провадженні до 21 квітня 2023 року включно, - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: