ТАРУТИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Справа№ 514/844/22
Провадження по справі № 1-кп/514/67/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 червня 2023 року

Тарутинський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника-адвоката - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт Тарутине кримінальне провадження, відомості за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000214 від 15.07.2022 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Новоселівка Болградського району Одеської області, зареєстрованого та проживаючого в будинку АДРЕСА_1 , інспектора прикордонної служби 3-ї категорії - водія відділення прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » НОМЕР_1 прикордонного загону, молодшого сержанта

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України

В С Т А Н О В И В:

Молодший сержант ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем Державної прикордонної служби України та проходячи її на посаді інспектора прикордонної служби 3-ї категорії-водія відділення прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України, діючи всупереч вимог ст..ст. 1,8 Конституції України; ст..ст. 1,2 Закону України «Про державний кордон України»; ст.ст. 2, 6 Закону України «Про прикордонний контроль»; ст. 3 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України»; Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України № 2102-ІХ від 24.02.2022; Указу Президента України №259/2022 від 18.04.2022, затвердженого Законом України № 2212-ІХ від 21.04.2022;ст..ст. 9, 11, 16, 49, 127, 128 Статусу внутрішньої служби Збройних Сил України; ст.. ст.. 1-4 Дисциплінарного статусу Зброй них Сил України, 05.05.2022 близько 19 год. 00 хв., діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА1 та ОСОБА2 (матеріали досудового розслідування стосовно яких виділені в окремі кримінальні провадження), перебуваючи в домоволодінні, розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , організували незаконне переправлення громадянина ОСОБА_6 поза пунктами пропуску через державний кордон України в напрямку до Республіки Молдова, за що отримали від громадянина ОСОБА_6 незаконну грошову винагороду у виді грошових коштів на загальну суму 148 000 (сто сорок вісім тисяч) грн.

ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 332 КК України організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, вчинена за попередньою змовою групою осіб з корисливих мотивів.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні ухвалою Тарутинського районного суду Одеської області від 29 серпня 2022 року, прийнято до розгляду та призначено підготовче судове засідання.

15.07.2022 року між прокурором відділу Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 укладено Угоду про визнання винуватості згідно вимог ст.472 КПК України.

Згідно даної угоди прокурор відділу Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_3 якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000214 від 15.07.2022 за ч. 3 ст. 332 КК України, з одного боку, а також підозрюваний у цьому провадженні ОСОБА_4 , за участю захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_7 , дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 3 ст.332 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у зазначеному діянні вчиненого кримінального правопорушення. Також сторонами угоди узгоджено покарання, яке повинен понести обвинувачений за вчинене кримінальне правопорушення із застосуванням ч.1 ст.69 КК України призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.3 ст. 332 КК України та призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі, строком на 5 (п`ять) років з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах строк на 3 (три) роки з конфіскацією майна, із застосуванням положень ст. 75 КК звільненням ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком, тривалість якого буде визначено судом, та із покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 підтвердив свою згоду на укладання угоди про визнання винуватості, вину у скоєнні вищевказаного кримінального правопорушення за вказаними обставинами, визнає в повному обсязі, стверджував, що у скоєному розкаюється, розуміє наслідки укладання угоди про визнання винуватості, яку підписав добровільно без будь-якого тиску на нього, умови угоди йому роз`яснені і він їх розуміє.

Прокурор в судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання обвинуваченим вини та призначити покарання, до якого дійшли прокурор та обвинувачений угодою у присутності захисника.

Обвинувачений та його захисник просили затвердити угоду і не заперечували проти призначення судом узгодженого угодою покарання.

Вислухавши у судовому засіданні прокурора, обвинуваченого та його захисника, вивчивши матеріали, надані суду та дослідивши надані докази, суд дійшов наступного.

Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч.4 ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.332 КК України, яке, згідно ст.12 КК України, є тяжким злочином, у кримінальному провадженні потерпілі відсутні, шкода не заподіяна. Обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у зазначеному кримінальному правопорушенні. Прокурором надані характеризуючі матеріали стосовно обвинуваченого, згідно яких ОСОБА_4 характеризується позитивно, до відповідальності притягується вперше, щиро розкаюється.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.3 ст.332 КК України, а саме організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, вчинена за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.

Обставинами, які пом`якшують його покарання, є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, бажання використати кошти, передані в заставу для цілей оборони України, що на даний час також свідчить про істотне зниження ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення.

Сторони погоджуються, що за наявності зазначених обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступень тяжкості вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, з урахуванням його особи: раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне місце проживання, можливо призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання з застосуванням положень ч.1 ст.69 КК України, а саме, перейти до іншого, більш м`якого виду покарання, не зазначеного у санкції ч.3 ст.332 КК України. При цьому обвинувачений цілком розуміє права, визначені йому ст. 474 п.1 ч.4 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ст.473 ч.2 КПК України, характер обвинувачення, вид та міру покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього в разі затвердження угоди судом.

Відповідно до вимог ст.65 КК України суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, його суспільну небезпеку, особу винного, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини.

Визнаючи ОСОБА_4 винним у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, суд дійшов висновку, що узгоджене між обвинуваченим та прокурором в угоді покарання враховує: характер суспільної небезпечності вчиненого, особу обвинуваченого, те, що він вину визнав повністю, у вчиненому щиро розкаюється, сприяв розкриттю правопорушення, також враховує відсутність тяжких наслідків.

Обставинами, згідно ст.66 КК України, що пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає: визнання обвинуваченим вини, його активне сприяння у розкритті кримінального правопорушення, те, що обвинувачений на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання, правопорушення скоїв вперше.

Крім того, суд при затверджені угоди враховує дії обвинуваченого, його особистої ініціативи передачі на потреби допомоги ЗСУ.

З урахуванням особи винного, у даному випадку, який до кримінальної відповідальності раніше не притягувався, позитивно характеризується, визнав вину в повному обсязі, сприяв правоохоронним органом у встановленні обставин правопорушення. А тому, враховуючи відсутність обставин, що обтяжують покарання відповідно до вимог ст.67 КК України, суд дійшов висновку щодо наявності обґрунтованих підстав для призначення ОСОБА_4 покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією частиною 3 статті 332 цього Кодексу, для призначення більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції цієї статті за це кримінальне правопорушення, тобто, з застосуванням ст.69 КК України.

Так, згідно з п.п.2 і 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003р. «Про практику призначення судами кримінального покарання», визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди мають виходити з класифікації злочинів, а також з особливостей злочину і обставин його вчинення, характеру та ступеню тяжкості наслідків, що наступили. А, відповідно до положень ст.69 КК України та п.8 Постанови вищевказаного Пленуму ВС України, призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання, впливають на суспільну небезпечність вчиненого діяння та, відповідно, істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

А тому, враховуючи, що покарання, встановлене для такого виду правопорушення, - що інкриміноване ОСОБА_4 за ч.3 ст.332 КК України, передбачене у виді позбавлення волі строком від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна, суд вважає, що воно не відповідатиме тяжкості кримінального правопорушення, обставинам справи та особі засудженого та є занадто суворим. Проте, призначення іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції цієї статті за це кримінальне правопорушення, як визначено вищевказаною угодою, відповідатиме загальним засадам призначення покарання, принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, оскільки є достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, адже відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особі засудженого, його ролі у здійсненні дій, направлених на скоєння кримінального правопорушення (надання згоди) та наслідкам правопорушення, а його поведінка після вчиненого свідчить про усвідомлення протиправності своїх дій, вказує на щире каяття.

При можливості застосування до покарання ст. 75 КК України, додаткове покарання у виді конфіскації майна, як то передбачено ст. 77 КК України, судом не застосовується.

Щодо додаткового покарання передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України - позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю, суд констатує наступне.

Згідно п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» відповідно до ст. 55 КК позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю застосовується як додаткове покарання лише в тих випадках, коли вчинення злочину було пов`язане з посадою підсудного або із заняттям ним певною діяльністю.

Якщо додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю за санкцією статті (санкцією частини статті) є обов`язковим, то воно застосовується лише до тих осіб, які обіймали посади чи займалися діяльністю, з якими було пов`язано вчинення злочину. До інших осіб, які були співучасниками злочину, не пов`язаного з їх діяльністю чи займаною посадою, додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю не застосовується з наведенням у вироку відповідних мотивів.

Виходячи з вищенаведеного, враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 на час вчинення злочину працював інспектором прикордонної служби 3-ї категорії - водій відділення прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » НОМЕР_1 прикордонного загону, молодший сержант, вчинення ним злочину було пов`язане з його посадою або із заняттям ним певною діяльністю, тому додаткове покарання позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю до нього слід застосовувати.

Тому, відсутність даних про тяжкі наслідки від дій обвинуваченого, наявність активних дій зі співпраці з правоохоронними органами у встановленні обставин правопорушення, разом з даними про його особу та наявність декількох пом`якшуючих обставин, підтверджують, що за таких виключних обставин узгоджене сторонами покарання може бути призначене.

В ході судового засідання суд переконався, що укладення угоди між обвинуваченим та прокурором є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, оскільки обвинувачений підтвердив цю обставину та стверджував, що скарги на органи досудового розслідування в нього відсутні. Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам КПК України і КК України, зокрема, вимогам ст.65 КК України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості ОСОБА_4 , який раніше не притягувався до будь-яких видів відповідальності, повністю визнав свою вину у скоєнні кримінального правопорушення, стверджує, що розкаюється, і це підтверджується його активним сприянням у розкритті кримінального правопорушення, та погоджується на призначення йому покарання, визначеного угодою за ч.3 ст.332 КК України між ним і прокурором. Характер взятих обвинуваченим на себе за угодою зобов`язань свідчить про можливість їх виконання, обвинувачений, усвідомив скоєне.

Підстав для відмови у затвердженні угоди судом не встановлено. Клопотань про обрання запобіжного заходу засудженому ОСОБА_4 , не надходило, проте в ході судового розгляду такий захід був обраний у виді застави.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявність обґрунтованих підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором відділу Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону з одного боку, та обвинуваченим з іншого, і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами виду й міри покарання.

Потерпілі у кримінальному провадженні відсутні, цивільний позов не заявлено, витрати на залучення експертів в межах даного кримінального провадження також відсутні.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили слід залишити без змін.

Питання щодо речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

У кримінальному провадженні застосовувались заходи забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна, які підлягають скасуванню відповідно до положень ч.4 ст.174 КПК України.

Керуючись ст.ст.69, ч.3 ст.332 КК України, Пленумом ВС України №7 від 24.10.2003р. «Про практику призначення судами кримінального покарання», ст.ст.122,314,368-371,373,374,475 КПК України, суд

УХВАЛИВ :

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 15 липня 2022 року між прокурором відділу Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 , за участю захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_7 , по кримінальному провадженню № 0000214 від 15.07.2022 року.

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, на підставі санкції статті з застосуванням ч.1 ст.69 КК України, призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5(п`ять) років, з позбавленням права обіймати будь-які посади в Державній прикордонній службі України строком на 3 (три) роки, без конфіскації майна.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання, з випробуванням, призначивши йому іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки.

Відповідно до ч.1 п.1,2, ч.3 п.2 ст.76 КК України, зобов`язати ОСОБА_4 протягом випробувального строку:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації,

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

Покласти, згідно з вимогами ч.4 ст.76 КК України, на уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання засудженого, обов`язок: здійснювати нагляд за засудженим ОСОБА_4 , що звільнений від відбування покарання з випробуванням, починаючи з дня набрання даним вироком законної сили і протягом 3 (трьох) років з моменту ухвалення вироку.

В силу положень ч. 1 ст. 165 КВК України іспитовий строк ОСОБА_4 обчислювати з моменту проголошення вироку, тобто з 28.06.2023 року.

Запобіжний захід у виді застави, який було зменшено ухвалою Тарутинського районного суду Одеської області від 28.06.2023 року, визначений ухвалою слідчого судді Приморського районного суду міста Одеси від 10.05.2022 року у справі №522/5433/22, провадження по справі № 1-кс/522/2944/22 підозрюваному ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000214 від 15.07.2022 р. з 198 480 грн. на 100 000 грн. - залишити без змін до набрання даним вироком законної сили.

Після набрання вироком законної сили повернути ОСОБА_8 (рахунок НОМЕР_2 , ІBAN: НОМЕР_3 , банк одержувача АТ КБ «ПРИВАТБАНК», КИЇВ,УКРАЇНА, РНОКПП , призначення платежу поповнення рахунку ОСОБА_8 ) суму застави в розмірі 100 000 (ста тисяч) гривень, яка внесена згідно з квитанцією №0.0..1 від 10.05.2022 за наступними реквізитами: рахунок ДКС України в м.Київ №UА0005435, отримувач ТУ ДСА України в Одеській області, Код отримувача 26302945, Банк отримувача 820172), призначення платежу застава за ОСОБА_4 .

З набранням вироком законної сили арешт, накладений ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 19 травня 2022 року року по справі № 522/5433/22 провадження № 1-кс/522/2940/22 - скасувати.

Речові докази по справі:

1000 (одну тисячу) доларів США, купюрами номіналом по 100, які зберігаються в УСБУ в Одеській області повернути володільцю ОСОБА_9 .

З набранням вироком законної сили арешт, накладений ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 19 травня 2022 року року по справі № 522/5433/22 провадження №1-кс/522/2939/22- скасувати.

Речові докази по справі:

мобільний телефон марки HUAWEI Y7 Prime 2018, моделі LDN-L21, IMEI НОМЕР_4 , мобільний телефон марки OPPO A54, моделі CPH 2239, IMEI НОМЕР_5 - повернути володільцю ОСОБА_4 ;

грошові кошти у розмірі 49 000 (сорок дев`ять) тисяч гривень, номіналом купюр по 500, які зберігаються у ФВ УСБУ в Одеській області - вважати повернутими Управлінню СБ України в Одеській області.

Речові доказі:

грошові купюри номіналом 500 (п`ятсот) гривень НБУ з серіями та номерами:

1. УЖ1079341; 2. УД9916252; 3. УИ1995525

4. СЖ5601323; 5. ЛВ3094220; 6. ГН0190070

7. ФД7346313; 8. ВЕ4646083; 9. ГН2982813

10. УЗ8277183; 11. СЖ0624366; 12. СГ1198928

13. ФЗ7674666; 14. УГ3721598; 15. СЖ9376120

16. ВБ3433861; 17. ГН3756071; 18. БН2864142

19. СД1737967; 20. ЛИ9591750; 21. ВА7629671

22. МА0989118; 23. ГТ0901618; 24. УЗ6439348

25. ВХ6293182; 26. ЛБ0316800; 27. ФГ5690369

28. УБ5680407; 29. ЗГ3424444; 30. ВБ2316493

31. МА8412107; 32. ЗД7190585; 33. МГ7729113

34. ЛВ4116153; 35. МБ7957719; 36. МА0188015

37. ЛГ5160099; 38. СБ3343081; 39. ФЗ2764145

40. ЗГ6693967; 41. МБ5034311; 42. БР0972839

43. ВИ4618854; 44. ФЖ2422651; 45. СБ4978034

46. УИ1709178; 47. СГ9724096; 48. ЛА2747950

49. ЛЗ8121269; 50. СД8583796; 51. СЗ2610093

52. УИ5141510; 53. СИ3494611; 54. СГ7429546

55. СБ6886615; 56. УЖ0297091; 57. СГ6591236

58. МБ9881992; 59. УД0657085; 60. ЛГ7280516

61. УД2407474;62. ЛГ2583321; 63. УГ9286512

64. СЗ6791620; 65. ЗГ0642002; 66. ЗГ5425346

67. ВВ5583742; 68. УД6614516; 69. ЗИ1516860

70. БР3051897; 71. ЛА1154252 ;72. УИ1859609

73. СГ8457111; 74. ЛБ3758780; 75. ФЗ4704830

76. ФГ0692877; 77. ЛИ8097923; 78. ЛБ6734628

79. МА1307501; 80. УГ3258375 ;81. МВ8105115

82. ЛИ9168044; 83. СЗ2810680; 84. УИ3334902

85. ЛГ5163304; 86. СЖ1446634; 87. ВВ3136567

88. ВВ3852522 ;89. СГ3089600; 90. БТ7738605

91. УИ3860855; 92. МВ7251360 ;93. ЗБ3421545

94. ЛГ2386831; 95. ЛИ4507885; 96. ВБ3999876

97. МБ8393018; 98. ЛИ4940661 ;99. МВ9492589

100. БР3210534; 101. СД3927355; 102. ФД4174851

103. ЗБ5239388; 104. ВГ5278067; 105. ФЗ5770642

106. ФГ0978227; 107. ВИ7708524; 108. ВА5805233

109. МВ3137301; 110. ФГ6735957; 111. ВЖ6750613

112. ВБ6239214; 113. ЛД1113882; 114. ФД1851429

115. УД9084341; 116. ФД2274782; 117. СЖ4939729

118. ЛБ8901244; 119. УД1567492; 120. УИ8616008

121. СГ4550765; 122. ЛБ3355765; 123. ЗД3976059

124. ЛИ9355115; 125. ВА8927784; 126. ЛВ6963566

127. МВ8856118; 128. СД2269663; 129. УЖ1242914

130. УЗ4598595; 131. БН7733552; 132. УБ9925713

133. ВА9330744; 134. ЛБ6650862; 135. СГ7896674

136. ЗИ9780627; 137. ВБ2711588; 138. ФЖ7627851

139. ВД0570855; 140. ФГ1196037; 141. ФД0391885

142. СЖ9903530; 143. ФЗ4158945; 144. УГ9241088

145. МБ1576718; 146. ЗД6190985; 147. ФГ1039162

148. ВГ2153935; 149. ВД4612840; 150. УГ8812617

151. ФЗ3046562; 152. ЗГ0627352; 153. МА7216881

154. СЗ5184824; 155. ЗД0600157; 156. СЗ5535435

157. ФГ3001706; 158. ФЗ1288511; 159. СД7923523

160. МБ7467230; 161. МБ4789669; 162. ГК2321600

163. БР0258514; 164. УГ4552841; 165. ЛА4606124

166. ВА0890139; 167. ФГ4501529; 168. УИ4374475

169. ФД4652996; 170. ЛИ0381886; 171. ЛВ3116865

172. УЖ5344849; 173. МВ2452307; 174. СИ0488347

175. ФЗ2434947 ;176. ЛГ9228814; 177. УГ1593792

178. БР7197215; 179. ЛБ4732927; 180. ВХ1215124

181. СИ9486381; 182. ЛГ9056285; 183. МБ8110159

184. ФБ7861730; 185. ВБ1286324; 186. СГ0639483

187. МБ7545379; 188. СЗ7190631; 189. ЗЗ7781312

190. СБ1229668; 191. УИ8247369; 192. СБ9273027

193. МБ8864543; 194. БН7020261; 195. МА8334111

196. ЗГ7268313; 197. ЗИ9731385; 198. УГ0991551

загальною сумою 99 000 (дев`яносто дев`ять тисяч) гривень НБУ, які зберігаються у фінансового відділу Управління СБ України в Одеській області вважати повернутими Управлінню СБ України в Одеській області;

мобільний телефон Redmi Note 8 модель М1908С3JG з IMEI НОМЕР_6 та НОМЕР_7 - повернути володільцю ОСОБА_10 .

Роз`яснити засудженому, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку. Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до відповідальності, встановленої законом.

На вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення можуть бути подані апеляційні скарги до Одеського апеляційного суду через Тарутинський районний суд Одеської області.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1