УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2023 року

м. Київ

Справа № 643/1077/21

Провадження № 51-3564 ск 23

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Московського районного суду м. Харкова від 15 липня 2021 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 16 травня 2023 року щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, востаннє вироком Київського районного суду м. Харкова від 04 лютого 2021 року за ч. 2 ст. 185 КК до 3 років позбавлення волі, звільненого на підставі положень ст. 75 КК України від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 роки,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Зміст оскаржуваних судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

Вироком Московського районного суду м. Харкова від 15 липня 2021 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі положень ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком Київського районного суду м. Харкова від 04 лютого 2021 року до призначеного покарання за цим вироком остаточно призначено ОСОБА_5 покарання у виді 6 років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 вирішено рахувати з моменту його затримання, тобто з 08 травня 2021 року. Вирішені питання щодо речових доказів.

Згідно з вироком ОСОБА_5 вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, за наступних обставин.

08 травня 2021 року приблизно о 12 год. 00 хв., точний час в ході досудового розслідування не встановлений, ОСОБА_5 , знаходячись у підземному переході станції метро «Героїв Праці» за адресою: м. Харків, вул. Героїв Праці, 13, побачив перед собою раніше незнайому йому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка йшла назустріч, тримаючи у руці мобільний телефон «Аррlе іРйоnе 6S Plus 64 GВ» сірого кольору з ІМЕІ: НОМЕР_1 вартістю згідно з висновком експерта за результатами товарознавчої експертизи від 20.05.2021 № 69 - 3 587 грн у захисному чохлі та сім-картою оператора мобільного зв`язку «Київстар» з номером НОМЕР_2 , які матеріальної цінності для ОСОБА_7 не являють.

ОСОБА_5 , маючи злочинний умисел, спрямований на відкрите заволодіння чужим майном, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного особистого збагачення за рахунок чужого майна, зблизився із ОСОБА_7 , задівши своїм плечем її праве плече, й у цей же час вирвав з руки потерпілої ОСОБА_7 мобільний телефон «Аррlе іРhоnе 6S Рlus 64 GВ» сірого кольору з ІМЕІ: НОМЕР_1 у захисному чохлі та сім-картою оператора мобільного зв`язку «Київстар» з номером НОМЕР_2 , тобто відкрито ними заволодів.

Після цього ОСОБА_5 з місця вчинення кримінального правопорушення з викраденим майном зник, обернувши його на свою користь і розпорядившись ним у подальшому на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду на суму 3 587 грн.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 16 травня 2023 року апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишено без задоволення, а вирок суду першої інстанції - без зміни.

Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_4 , посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону просить скасувати вирок місцевого суду та ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Обґрунтовуючи свої вимоги, захисник вказує, що суд апеляційної інстанції залишив поза увагою неповноту судового розгляду, допущену судом першої інстанції, формально розглянув подану на вирок апеляційну скаргу, належним чином не перевірив доводи обвинуваченого ОСОБА_5 щодо невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи, оскільки судом взагалі не допитувався жодний свідок у справі. Вважає, що судом не були дотримані вимоги ст. 23 КПК України.

Зазначає, що ухвала Полтавського апеляційного суду від 16 травня 2023 року не відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Мотиви суду

Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, дослідивши додані до неї копії судових рішень, колегія суддів вбачає, що у відкритті касаційного провадження потрібно відмовити з огляду на таке.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 433 КПК України, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Касаційний суд не перевіряє судові рішення в частині неповноти судового розгляду та невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Зазначені обставини були предметом перевірки суду апеляційної інстанції.

Крім цього, касаційний суд не може втручатися в аспекти оцінки судами нижчих інстанцій дослідженої ними сукупності належних, допустимих і достовірних доказів на предмет підтвердження чи не підтвердження ними обставин, які підлягають доказуванню в провадженні. Таку оцінку кожен суд здійснює незалежно і самостійно шляхом формування власного внутрішнього переконання як щодо кожної з обставин, які підлягають доказуванню, так і стосовно винуватості особи у вчиненні інкримінованого їй злочину в цілому.

Проте всупереч наведеним положенням процесуального закону, доводи касаційної скарги захисника фактично зводяться до її посилань на неповноту судового розгляду, незгоди з наданою судами оцінкою доказів, що в силу статей 433, 438 КПК України не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.

Тому колегія суддів касаційного суду відхиляє доводи касаційної скарги захисника щодо неправильної, на її думку, оцінки судами досліджених доказів за відсутності або безпідставності конкретних доводів щодо неналежності, недопустимості чи недостовірності окремих досліджених судом доказів.

Щодо тверджень захисника ОСОБА_4 про те, що суд апеляційної інстанції належним чином не перевірив і не спростував доводів апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_5 , поданої на вирок суду першої інстанції, колегія суддів касаційного суду вважає їх необґрунтованими з наступних підстав.

Зі змісту ухвали апеляційного суду від 16 травня 2023 року вбачається, що обвинувачений ОСОБА_5 подавав апеляційну скаргу. Зокрема обвинувачений посилався на порушення місцевим судом вимог ст. ст. 409, 414 КПК України. Звертав увагу суду на те, що одразу після того, як він побачив працівників поліції та потерпілу, він повернув телефон. Також зазначав, що суд не надав оцінки показанням потерпілої, й не було проведено слідчого експерименту.

Суд апеляційної інстанції, спростовуючи доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_5 , обґрунтовано вказав, що висновок про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за обставин, викладених у вироку, ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку та досліджених у судовому засіданні доказах.

Як убачається зі змісту вироку Московського районного суду м. Харкова від 15 липня 2021 року, суд першої інстанції, дійшовши висновку про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.186 КК України, послався на показання потерпілої ОСОБА_6 , надані безпосередньо в судовому засіданні.

Вона пояснила, що 08 травня 2021 року приблизно о 12 год. 00 хв. вона піднімалася сходами у підземному переході станції метро «Героїв Праці» за адресою: м. Харків, вул. Героїв Праці, 13, тримаючи мобільний телефон «Аррlе іРйоnе 6S Plus 64 GВ» у правій руці. Незнайомий їй чоловік штовхнув її у праве плече, вихопив з рук телефон та побіг вниз. Вона крикнула: «Стій!», побігла за ним, однак останній зник. Вийшовши на вулицю, її друзі зателефонували до поліції.

Окрім того судом були досліджені документи, які перелічені у змісті вироку і яким суд дав належну правову оцінку. Серед них:

витяг з єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000794 від 08.05.2021 року, відповідно до якого 08.05.2021 року о 12:00 год, ОСОБА_5 без застосування фізичного насильства, шляхом ривка відкрито викрав мобільний телефон «AppleiPhone6SPlus64GB»;

заява ОСОБА_6 від 08.05.2021 року, відповідно до якої остання просить вжити заходів до невідомого чоловіка, який відкрито заволодів шляхом ривка її мобільним телефоном;

протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, від 08.05.2021 року, згідно з яким ОСОБА_5 було затримано 08.05.2021 року о 14:15 год;

протокол пред`явлення речей до впізнання від 08.05.2021 року та фототаблицею до нього, відповідно до якого було пред`явлено для впізнання чотири телефона, й потерпіла вказала на телефон під номером 1, який впізнала за наліпками, подряпинами на боках та особистими фото;

протокол пред`явлення особи до впізнання від 08.05.2021 року та фототаблицею до нього, відповідно до якого було пред`явлено для впізнання чотири чоловіка, при цьому обвинувачений зайняв перше місце зліва під номером 1. Потерпіла ОСОБА_6 впізнала особу під номером 1, тобто ОСОБА_5 , за зовнішніми ознаками обличчя, худорлявою статурою, за одягом;

протокол огляду речей від 08.05.2021 року, згідно з яким було оглянуто мобільний телефон «Apple iPhone 6S Plus 64 GB» у силіконовому чохлі. На телефоні є механічні пошкодження задньої частини телефону у вигляді незначних подряпин, а також сколів на кутах телефону;

протокол проведення слідчого експерименту з фототаблицею від 19.05.2021 року, відповідно до якого потерпіла ОСОБА_6 розташувалася у напрямку виходу із підземного переходу станції метро Героїв Праці, за адресою м. Харків, вул. Героїв Праці, 13, на сходах на відстані 10 м від виходу на вулицю, тримаючи у правій руці свій телефон. Пробігаючий повз неї незнайомий чоловік з правого боку зачепив її своїм правим плечем й у цей час правою рукою вирвав мобільний телефон та направився бігом вниз по сходах до підземного переходу. В цей час ОСОБА_6 повернулася до злочинця, крикнувши «Стій!» та почала швидким кроком переслідувати його, але через велику кількість людей втратила його з поля зору;

висновок судово-товарознавчої експертизи № 69 від 20.05.2021 року, відповідно до якого ринкова вартість мобільного телефону «Apple iPhone 6S Plus 64 GB» з урахуванням зносу складає 3 587 грн.

Оцінивши вказані вище та інші докази, покладені в основу вироку, з точки зору належності, допустимості та достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Залишаючи без задоволення апеляційну скаргу обвинуваченого щодо неправильного встановлення місцевим судом фактичних обставин кримінального правопорушення, неправильної оцінки доказів, щодо недоведеності винуватості засудженого у вчиненні інкримінованого йому злочину, апеляційний суд погодився з оцінкою доказів, наданою судом першої інстанції, навів в ухвалі докладні мотиви ухваленого рішення і не встановив істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які б перешкодили суду першої інстанції повно і всебічно розглянути провадження й надати правильну оцінку вчиненому.

Оцінюючи показання обвинуваченого ОСОБА_5 , які були надані ним в ході судового розгляду, щодо невизнання вини в вчиненні інкримінованого злочину, а саме, що він від`єднав проводи навушників та викрав телефон з кишені, суд визнав їх недостовірними, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам справи, не підтверджуються дослідженими доказами у справі, зокрема суперечать показам потерпілої.

Також не вбачаються обґрунтованими доводи захисника про порушення судом положень ст. 23 КПК України, оскільки зі змісту вироку місцевого суду вбачається, що докази були досліджені місцевим судом безпосередньо в ході судового розгляду. Крім цього, обґрунтованих підстав для повторного дослідження доказів апеляційним судом відповідно до вимог ч. 3 ст. 404 КПК України, які залишилися без належної реакції з боку апеляційного суду, у касаційній скарзі не наведено.

Полтавський апеляційний суд, переглянувши вирок в апеляційному порядку, дав належну оцінку доводам апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_5 й обґрунтовано залишив її без задоволення, а вирок Московського районного суду м. Харкова від 15 липня 2021 року - без зміни. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Таким чином, оскільки з касаційної скарги та копій судових рішень не убачається підстав для задоволення касаційної скарги, згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України у відкритті касаційного провадження потрібно відмовити.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Московського районного суду м. Харкова від 15 липня 2021 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 16 травня 2023 року.

Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3