Cправа №505/167/21
Провадження №1-кс/505/591/2023
УХВАЛА

Іменем України

01.05.2023 м. Подільськ

Слідчий суддя Котовського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

слідчого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Подільську Одеської області клопотання старшого слідчого відділення №-1 СВ Подільського РУП ГУНП в Одеській області капітан поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Подільської окружної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженню №-0000329 від 31.12.2020 за ознаками ч.2 ст.146 КК України, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Ракулове, Балтського району, Одеської області, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , громадянки України, з вищою освітою, неодруженої, пенсіонерки, раніше не судимої.

- підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.146 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Котовського міськрайонного суду Одеської області надійшло зазначене клопотання.

Як вбачається з клопотання, що досудовим розслідуванням встановлено 30.12.2020 приблизно о 05.00 годині, з метою реалізації своїх злочинних намірів, ОСОБА_6 , перебуваючи за місцем свого мешкання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , усвідомлюючи протиправність та карність своїх дій, враховуючи ранній час доби під час якого вона не може бути викрита сторонніми особами, володіючи відповідними педагогічними навиками у спілкуванні з дітьми та спеціальними знаннями у галузі дитячої психології, а саме враховуючи малолітній вік ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в силу якого вона має недостатнє критичне мислення і можливість оцінити, що таке добре, а що таке погане, залежність виживання і розвитку від дорослого, свідомо використовуючи свій вплив та авторитет на потерпілу як бабуся, тобто залежність морального, економічного та фізичного характеру, відсутності сил та можливості протистояти насильству, уразливість психіки малолітніх своєї малолітньої онуки ОСОБА_7 , з метою налагодження з нею особистих відносин та одноособового виховання, усвідомлюючи малолітній вік дитини, а також те, що вона не має права обмежувати волю іншої особи, скориставшись безпорадним станом малолітньої, яка, будучи введена нею в оману не могла належним чином оцінювати всі обставини та чинити опір, помістила останню до салону автомобіля «DACIA - Sandero» н/з НОМЕР_1 , який належить їй на праві власності та яким ОСОБА_6 безпосередньо керує, направилася з м. Балта Одеської області у невстановленому досудовому розслідуванні напрямку, місце знаходження якої не відоме, тим самим, обмеживши свободу пересування малолітньої ОСОБА_7 , здійснила її викрадення.

Дії ОСОБА_6 кваліфіковано за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого за ч.2 ст.146 КК України, тобто викрадення людини, вчинене щодо малолітнього.

Так, за наведених встановлених слідством обставин, у порядку ст.ст.135, 278 КПК України 19.02.2021 о 17 годині 06 хвилин у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.146 КК України, що кваліфікується як викрадення людини, вчинене щодо малолітнього, повідомлено про підозру: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованому їй кримінальному правопорушенні підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме:

- протоколом допиту потерпілої ОСОБА_8 від 19.02.2021, яка вказує на наявність судових рішення Балтського районного суду від 30.12.2020 у цивільний справі №493/1516/20 щодо негайного їй повернення дитини ОСОБА_7 , а також ухвали від 31.12.2021 у вказаній справі за поданням державного виконавця Балтського районного відділу державної виконавчої служби про оголошення розшуку малолітньої. При цьому, ОСОБА_8 зазначила, що ОСОБА_6 викрала малолітню, які ще 30.12.2020 зникли у невідому напрямку.

- протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 31.12.2020, який пояснив, що йому не відомо куди поділась власна донька ОСОБА_10 і де знаходиться його матір ОСОБА_11 , запевняючи слідчого на відсутність у нього наміру ухилятися від виконання судового рішення від 30.12.2020 у цивільний справі №493/1516/20 щодо негайного повернення дитини її матері ОСОБА_12 ;

- протоколом огляду місця події від 31.12.2020 домогосподарства, розташованого в АДРЕСА_1 , у якому ОСОБА_6 , ОСОБА_9 і ОСОБА_7 фактично проживали. З протоколу огляду вбачається відсутність за місцем мешкання малолітньої ОСОБА_7 і її бабусі ОСОБА_6 , що узгоджується з ухвалою Балтського районного суду від 31.12.2020 за поданням державного виконання про розшук зниклої;

- протоколом обшуку від 18.01.2021, яким вилучено автомобіль марки «DACIA-Sandero», реєстраційний номер НОМЕР_1 разом із відеореєстратором марки «AspiringProof 2 s/n 081» і флеш-картою microSD марки «Transcend» ємкістю 32 GB, що знаходились у салоні зазначеного транспортного засобу, а також ухвалою слідчого судді, якою надавався дозвіл на його проведення;

- довідкою з Балтської міської ради, з якої вбачається, що ОСОБА_6 у період часу з 01.09.1999 по 01.02.2021 проживала в АДРЕСА_1 , та її знято з реєстраційного обліку місця проживання осіб у зв`язку з вибуттям до нового місця проживання: АДРЕСА_2 ;

- протоколом огляду речей і документів від 08.02.2021, яким зафіксований огляд зазначеного флеш-носія, що містить відеофайли, шляхом відтворення яких, зокрема, спостерігається факт вивезення 30.12.2020 ОСОБА_6 своєї онуки ОСОБА_7 в невідомому слідством напрямку, а також її телефонне спілкування з особою, яку просила допомогти безперешкодно вивезти дитину до м. Києва;

- постановою про визначення предметів речовими доказами від 08.02.2021 та ухвалою слідчого судді від 10.02.2021 про арешт майна (відеоносія);

- протоколом допиту свідка ОСОБА_13 і ОСОБА_14 , мешканців житлового будинку по АДРЕСА_3 . Під час допиту вказані свідки пояснили, що 30.12.2020 близько 10 години ранку до них за місцем мешкання приїхала на своєму автомобілі «DACIA - Sandero» н/з НОМЕР_1 ОСОБА_6 разом зі своєю онукою ОСОБА_10, якій приблизно 4 роки. Під час спілкування ОСОБА_6 їм пояснювала, що в м. Балті на даний час знаходиться на розгляді в суді справа щодо визначення місця проживання малолітньої онуки ОСОБА_10 та оскільки судове рішення може бути на користь матері, дитину у ОСОБА_15 можуть забрати. В ході спілкування ОСОБА_6 сказала, що не допустить, щоб у неї забрали ОСОБА_10 , тому їдуть до м. Києва, де адвокат допоможе залишити ОСОБА_10 з нею. Також свідки зазначили, що у вечірній час ОСОБА_6 зателефонувала до адвоката через відеозв`язок, з яким домовилась, що вона виїде до ОСОБА_16 траси і там залишить свій автомобіль, а він її з ОСОБА_10 буде зустрічать на автомобілі, на якому разом поїдуть до м. Києва. Згодом, ОСОБА_6 близько о 01 години ночі 31.12.2020 зібралася, поклала ОСОБА_10 до машини та поїхала з дитиною напрямком м. Умань в сторону Київської траси;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_17 , мешканця м. Немирів Вінницької області, який показав, що приблизно на початку грудня 2020 року до нього звернулася ОСОБА_6 і йому розповіла проблему, що з її слів полягала у визначенні місця проживання своєї онуки і просила допомогти. На що свідок порадив ОСОБА_6 помиритися з матір`ю дитини та законним шляхом вирішувати питання, повязані з вихованням малолітньої. В процесі допиту свідок зазначив, що ОСОБА_6 йому повідомила про неприязні стосунки до матері дитини ОСОБА_8 і що з нею знайти спільну мову не зможе. Крім того, проаналізувавши ситуацію та суть прохання ОСОБА_6 , яка полягала у допомозі у забезпеченні їй та онуці безпеки під час переїзду до м. Києва, щоб у неї у цей час не відібрали дитину, свідок ОСОБА_17 відмовив останній і повідомив, що її дії є незаконними і він не буде приймати в них участь. Потім, 30.12.2020 ОСОБА_6 телефонувала ОСОБА_17 і сказала, що вона сама їде до м. Києва і боїться, що в неї заберуть дитину Більше зв`язок з ОСОБА_6 він не підтримував і не знає, де вона може перебувати;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_18 , мешканки с. Ракулове Балтського району Одеської області, яка являється матір`ю ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 . В своїх показах свідок зазначила, що вона обізнана з фактом викрадення дитини (правнучки ОСОБА_7 ) її донькою ОСОБА_6 і вважає, що батько дитини ОСОБА_19 не здатен на такі вчинки, все придумала та реалізувала вивіз і одноособове піклування дитини сама ОСОБА_6 .. Також, свідок розповіла, що навідується до ОСОБА_6 за місцем її мешкання в АДРЕСА_1 , яка до теперішнього часу додому не з`явилася та місце знаходження своєї доньки ОСОБА_6 та правнучки ОСОБА_10 вона не знає;

- протоколом допиту свідків ОСОБА_20 ОСОБА_21 . ОСОБА_22 , що мешкають у квартирах АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , які пояснили що на пред`явленому їм орієнтуванні, на якому зображені фотознімки ОСОБА_6 та малолітньої ОСОБА_7 , зазначені свідки нікого не впізнали, при цьому запевнили, що вказані в орієнтуванні особи не проживають в їхньому домі, і вони їх ніколи не бачили;

- рапортами співробітників Подільського районного управління поліції ГУНП в Одеській області - оперуповноважених СКП Балтського ВП ОСОБА_23 і ОСОБА_24 , з яких вбачається відсутність ОСОБА_6 в АДРЕСА_1 (за місцем колишньої реєстрації), а також відсутність даних про її проживання за адресою нової реєстрації - АДРЕСА_2 ;

- іншими матеріалами кримінального провадження в сукупності.

Таким чином, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_6 вивезла малолітню у невідомому напрямку, а факт її викрадення підтверджується зібраними доказами, які є достатніми для вирішення початку притягнення до кримінальної відповідальності та, з урахування обставин кримінального провадження, ініціювання та застосування запобіжного заходу.

Посилання на один або кілька ризиків, зазначених у статті 177 КПК України.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Виклад обставин, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку про наявність ризиків, зазначених у клопотанні, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини, та обґрунтування неможливості запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Щодо ризику переховування від органів досудового розслідування та суду.

У розумінні практики ЄСПЛ, тяжкість обвинувачення хоча і не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення, у сукупності з іншими обставинами, збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Зокрема, у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року, ЄСПЛ зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Ризик переховування підозрюваної ОСОБА_6 від органу досудового розслідування/суду обумовлений серед іншого можливістю притягнення до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання (злочин, у яких обґрунтовано підозрюється ОСОБА_6 передбачають покарання у виді реального позбавлення волі на строк до п`яти років).

Варто врахувати те, що на момент вручення повідомлення про підозру ОСОБА_6 була відсутня за місцем реєстрації та постійного проживання, а органу досудового розслідування не представилось можливим встановити інше фактичне місце знаходження останньої, в зв`язку з чим 23.03.2021 підозрювану ОСОБА_6 оголошено в розшук.

Так, відповідно до інформації СКП Подільського РУП ГУ НП в Одеській області надійшов рапорт, про те, що в ході проведення оперативно - розшукових заходів з метою встановлення місцезнаходження розшукуваної підозрюваної ОСОБА_25 , ст. о/у СКП Подільського РУП ОСОБА_26 було здійснено моніторинг Інтернет ресурсів в ході якого, було встановлено сторінку в соціальній мережі «Фейсбук» яка належить громадянину Італії ОСОБА_27 , мешканцю м. Канаро Італія. На одному із сторісів викладено фотознімок на якому було виявлено розшукувана ОСОБА_28 з датою публікації в 2023 році.

Зазначені обставини свідчать про переховування ОСОБА_6 від органу досудового розслідування та суду за межами України.

З урахуванням вищевикладених обставин, 27.04.2023 року слідчим винесено постанову про оголошення ОСОБА_6 у міжнародний розшук.

Щодо ризику незаконно впливати на свідків, потерпілих, інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, потерпілих слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, потерпілими у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).

За таких обставин ризик впливу на свідків, потерпілих, інших підозрюваних існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків, потерпілих, підозрюваних та дослідження їх судом.

Враховуючи вищевикладене існують достатні підстави вважати, що підозрювана ОСОБА_6 може вчинити дії, направлені на незаконний вплив на свідків, потерпілих, у вказаному кримінальному провадженні з метою схилити їх змінити свої показання в суді, для уникнення або мінімізації можливої кримінальної відповідальності за вчинений злочин.

Крім того, ОСОБА_6 , перебуваючи на свободі, підтримуючи зв`язки з членами організації «Батько має право», яка допомагає її переховуватись, та фактично допомогла втілити в реальність її план по викраденню малолітньої ОСОБА_29 , тому підозрювана ОСОБА_6 , може знищити, сховати, або спотворити будь-яку із речей та документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та місцезнаходження яких наразі органом досудового розслідування не встановлено, оскільки досудове розслідування триває та проводяться слідчі дії та оперативно-розшукові заходи, направлені на встановлення всіх обставин кримінального правопорушення та речей і документів, які мають значення речових доказів по кримінальному провадженню. Разом з цим, ОСОБА_6 з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності, може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що свідчить про наявність ризиків, передбачених п.п. 2, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Перебуваючи на свободі під впливом керівника організації «Батько має право» ОСОБА_6 може продовжити вчинення аналогічних або бути безпосереднім учасником в скоєнні злочинів, у складі цієї організації. Вищенаведене свідчить про наявність ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України.

Щодо можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Виходячи з положень п.4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосовано, зокрема, до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, на будь-якій стадії кримінального провадження, тобто як на стадії досудового розслідування, так і на стадії судового провадження.

Ризики, які вище були зазначені, а саме: ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду, ризик незаконно впливати на свідків, потерпілих, ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином є актуальними безвідносно до стадії цього кримінального провадження.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваною ОСОБА_6 покладених на неї процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам вчинення нею дій, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

З огляду на існування обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 вищезазначеного злочину, наведених вище обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , враховуючи тяжкість та характер злочину, та вагомість встановлених вище ризиків, з врахуванням того, що підозрювана перебуває за межами України, більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти настанню зазначених ризиків, оскільки існують достатні підстави вважати, що обрання відносно підозрюваної більш м`якого запобіжного заходу призведе до неправомірного впливу на свідків, потерпілих, подальшого переховування підозрюваного від органів досудового розслідування, суду, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинити інше кримінальне правопорушення шляхом здійснення психологічного насильства над зниклою з нею малолітньою дитиною, а тому на даному етапі кримінального провадження запобіжний захід у вигляді тримання під вартою буде необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваної ОСОБА_6 та зможе запобігти цим ризикам.

Водночас, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, більш м`які запобіжні заходи, передбачені ч.1 ст.176 КПК України, є недостатніми для забезпечення досягнення дієвості цього провадження, а також забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_6 та для запобігання ризикам, зазначеним в ч.1 ст.177 КПК України.

Так, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не може бути застосований до підозрюваної, оскільки підозрювана наразі оголошена у міжнародний розшук, її місцезнаходження невідоме, що може свідчити про те, що у разі застосування домашнього арешту підозрювана може порушити його дію, впливати на потерпілих, свідків.

Запобіжні заходи у вигляді застави, особистої поруки та особистого зобов`язання не зможуть унеможливити настання таких ризиків, як ухилення підозрюваної від органів досудового слідства та суду, знищення доказів винуватості підозрюваної, незаконного впливу на свідків, потерпілих.

Варто врахувати і той факт, що ОСОБА_6 будучи обізнаною з повідомленням про підозру та оголошенням її в розшук на територію України не повернулася.

Щодо наявності підстав для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за відсутності підозрюваного.

Згідно положень ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Аналіз положень вказаної статті дає підстави зробити висновок, що у разі наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або у разі оголошення підозрюваного в міжнародний розшук, остаточно питання про застосування запобіжного заходу підозрюваному вирішується після його затримання та доставки до суду, а за такого, строк дії ухвали про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному, який виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або якого оголошено в міжнародний розшук, триває до його затримання та доставки до суду і не обмежується строком встановленим ч.1 ст.197 КПК України (шістдесят днів).

Відповідно до ч.1 ст.281 КПК України, якщо під час досудового розслідування місцезнаходження підозрюваного невідоме або він виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України чи за межами України та не з`являється без поважних причин на виклик слідчого, прокурора за умови його належного повідомлення про такий виклик, слідчий, прокурор оголошує розшук такого підозрюваного. До оголошення підозрюваного в розшук слідчий, прокурор зобов`язаний вжити заходів щодо встановлення його місцезнаходження.

У зв`язку з тим, що під час досудового розслідування виконано всі можливі та необхідні слідчі (розшукові) та інші процесуальні дії для встановлення місцезнаходження підозрюваної ОСОБА_6 та проведення з її участю слідчих дій, однак ОСОБА_6 ухиляється від слідства, з урахуванням того, що вжиті заходи не забезпечили явку підозрюваної до слідчого і місцезнаходження ОСОБА_6 невідоме, постановою слідчого від 27.04.2023 ОСОБА_6 оголошено в державний розшук.

У зв`язку з тим, що відповідно до вище вказаної інформації ОСОБА_6 , перебуває за кордоном, 23.03.2021 підозрювану ОСОБА_6 оголошено в державний розшук, а постановою слідчого від 27.04.2023 ОСОБА_6 оголошено в міжнародний розшук, відповідні матеріали спрямовані і доставлені до відділу міжнародного поліцейського співробітництва ГУНП в Одеській області для організації розшуку підозрюваного з використанням каналів та можливостей Інтерполу.

Так, винесена слідчим або прокурором на підставі ст. 281 КПК України постанова про оголошення розшуку підозрюваного у подальшому є підставою для здійснення оперативним підрозділом, якому доручено здійснювати розшук підозрюваного, усіх необхідних розшукових заходів, зокрема, таких видів розшуку: державного, міждержавного, міжнародного, тобто оголошення розшуку підозрюваного на підставі ст. 281 КПК України не має будь-якого обмеження за територією в межах держави або за межами України. Слідчий вправі здійснювати дії з розшуку підозрюваних осіб як в системі організації Інтерпол, так і поза нею.

За змістом ст. 2 Статуту Міжнародної організації кримінальної поліції Інтерполу, вказана організація здійснює взаємодію всіх органів кримінальної поліції. Тобто, наявність або відсутність у вказаній організації відомостей про розшук певної особи, ще не свідчить, що особа не перебуває в міжнародному розшуку, оскільки компетентні органи країни мають можливість звертатись напряму до інших країн відповідно до міжнародних угод.

Міжнародна організація кримінальної поліції - Інтерпол лише дає змогу ефективно супроводжувати процес міжнародного розшуку та здійснювати криміналістичне, інформаційне, аналітичне, організаційне, методичне забезпечення такої діяльності.

Відсутність інформації в організації Інтерпол про розшук певної особи не свідчить про відсутність її міжнародного розшуку, оскільки наявність/відсутність такої інформації не є обов`язковою умовою міжнародного розшуку особи.

Оскільки слідчим винесено постанову про міжнародний розшук підозрюваної ОСОБА_6 та вчинено необхідні дії для проведення такого розшуку (відповідні матеріали спрямовано і доставлено до відділу міжнародного поліцейського співробітництва ГУНП в Одеській області з використанням каналів та можливостей Інтерполу), то можна зробити висновок, що ОСОБА_6 перебуває у міжнародному розшуку, враховуючи те, що орган досудового розслідування володіє достовірною інформацією, що підозрювана ОСОБА_6 виїхала та перебуває за межами України.

З огляду на викладене, враховуючи встановлені обставини кримінального правопорушення та отримані докази, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_6 інкримінованого їй кримінального правопорушення та про наявність достатніх підстав вважати про недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання встановленим ризикам, з урахуванням того, що оголошено міжнародний розшук підозрюваної ОСОБА_6 , а також те, що остання виїхала та перебуває за межами території України, вважаю встановленими наявність достатніх підстав для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_6 , за відсутності останньої.

Крім того, відповідно листа-повідомлення відділу міжнародного поліцейського співробітництва ГУНП в Одеській області щодо використання інформаційної системи Міжнародної організації кримінальної поліції - Інтерпол при розшуку осіб зазначено, що відповідно до позиції НЦБ Інтерполу, якщо в обліках Генерального секретаріату Інтерполу відомості про розшук зазначеної особи на міжнародному рівні відсутні, то подальше проведення заходів можливе тільки в рамках міжнародного оповіщення Генерального секретаріату Інтерполу або запиту про правову допомогу у кримінальному провадженні.

04.09.2020 набула чинності Інструкція про порядок використання правоохоронними органами України інформаційної системи Міжнародної організації кримінальної поліції - Інтерпол, затверджена наказом МВС України, ОГП, НАБУ, СБУ, ДБР, Міністерства фінансів України, Міністерства юстиції України від 17.08.2020 №613/380/93/228/414/510/2801/5, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 04.09.2020 за №849/35132, розділом IV якої (Порядок запитування публікації оповіщень Генеральним секретаріатом Інтерполу) визначені вимоги до запитів органів правопорядку України щодо опублікування оповіщень. У листі зазначено, що у разі прийняття ініціатором розшуку рішення про необхідність використання інформаційних систем Інтерполу стосовно вказаної особи у вигляді оповіщення певного кольору необхідно надати відповідний запит разом із документами, визначеними Розділом IV вказаної Інструкції, в тому числі копію ухвали слідчого судді про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно з роз`ясненням Департаменту міжнародного поліцейського співробітництва НПУ відповідно до статті 84 Правил Інтерполу з обробки даних, затверджених Резолюцією 80-ї сесії Генеральної Асамблеї Інтерполу AG-2011-RES-07, публікацію циркулярного розшукового повідомлення про міжнародний розшук особи з метою її арешту та подальшої екстрадиції має бути погоджено з центральним органом щодо видачі (екстрадиції) та Генеральному секретаріату Інтерполу мають бути надані чіткі та прямі гарантії, що тимчасовий арешт і видачу (екстрадицію) особи буде запитано у випадку її арешту (затримання) на території країн-членів МОКП-Інтерпол у порядку передбаченому чинним законодавством.

На дев`яносто дев`ятій сесії (27.02-03.03.2017) Комісією з контролю файлів Інтерполу ухвалено рішення, що запобіжні заходи у вигляді дозволу на затримання підозрюваного з метою приводу не є ордерами на арешт у розумінні ст.83.2 Правил Організації.

23.02.2023 слідчим суддею Котовського міськрайонного суду, надано дозвіл на затримання ОСОБА_6 з метою приводу.

Проте відповідно до п.1 ч.2 ст.575 КПК України видача особи в Україну може бути запитана лише на підставі ухвали суду про тримання особи під вартою.

Крім цього, відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 §1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р., § 57).

Згідно п.32 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фокс, Кембелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року, та відповідно до п.219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» («NechiporukandYonkalo v. Ukraine») від 21 квітня 2011 року, заява №42310/04 суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Згідно з практикою ЄСПЛ, зокрема п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» №35615/06 від 13.11.07 року - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, варто врахувати рішення ЄСПЛ у справі «Боротюк проти України», п.61-817, згідно якого існування обґрунтованої підозри щодо вчинення тяжкого злочину спочатку може виправдовувати тримання під вартою, а також рішення ЄСПЛ у справі «Бєлєвіцький проти Росії», п.101-815, згідно якого серйозність обвинувачення є належним аспектом при оцінюванні загрози ухилення від слідства чи продовження зайняття злочинною діяльністю.

Обставин, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, не має.

Згідно з роз`ясненням Департаменту міжнародного поліцейського співробітництва НПУ відповідно до статті 84 Правил Інтерполу з обробки даних, затверджених Резолюцією 80-ї сесії Генеральної Асамблеї Інтерполу AG-2011-RES-07, публікацію циркулярного розшукового повідомлення про міжнародний розшук особи з метою її арешту та подальшої екстрадиції має бути погоджено з центральним органом щодо видачі (екстрадиції) та Генеральному секретаріату Інтерполу мають бути надані чіткі та прямі гарантії, що тимчасовий арешт і видачу (екстрадицію) особи буде запитано у випадку її арешту (затримання) на території країн-членів МОКП-Інтерпол у порядку передбаченому чинним законодавством.

На дев`яносто дев`ятій сесії (27.02-03.03.2017) Комісією з контролю файлів Інтерполу ухвалено рішення, що запобіжні заходи у вигляді дозволу на затримання підозрюваного з метою приводу не є ордерами на арешт у розумінні ст.83.2 Правил Організації.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.575 КПК України визначено, що видача особи в Україну може бути запитана лише на підставі ухвали суду про тримання особи під вартою.

Також, відповідно до п.8 розділу VIII Інструкції з організації взаємодії органів досудового розслідування з іншими органами та підрозділами Національної поліції України в запобіганні кримінальним правопорушенням, їх виявленні та розслідуванні, затвердженої наказом МВС України №-575 від 07.07.2017, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України №-937/30805 від 31.07.2017 - у кримінальних провадженнях про тяжкі та особливо тяжкі злочини, в яких підозрюваного оголошено в розшук, у разі наявності достатніх підстав вважати, що особа може переховуватися за межами України, слідчий відповідно до законодавства вирішує питання про оголошення особи в міжнародний розшук.

Після оголошення підозрюваного у міжнародний розшук відповідно до частини шостої статті 193 КПК України слідчий звертається до суду з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи викладене, відповідно до ст.ст.40, 110, 281 КПК України, п.8 розділу VIII Інструкції з організації взаємодії органів досудового розслідування з іншими органами та підрозділами Національної поліції України в запобіганні кримінальним правопорушенням, їх виявленні та розслідуванні, затвердженої наказом МВС України №-575 від 07.07.2017, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України №-937/30805 від 31.07.2017, постановою слідчого від 16.01.2017 підозрюваного ОСОБА_30 оголошено в міжнародний розшук.

Слідчий просить застосувати за відсутності підозрюваної ОСОБА_6 , запобіжний захід у виді тримання під вартою, в порядку ч.6 ст.193 КПК України.

В судовому засіданні слідчий та прокурор підтримали клопотання.

Посилаючись на необхідність застосування запобіжного заходу прокурор мотивував тим, що існують ризики, передбачені статтею 177 КПК України. Крім того, 29.03.2023 від СКП Подільського РУП ГУНП в Одеській області надійшов рапорт, про те, що в ході проведення оперативно-розшукових заходів з метою встановлення місцезнаходження розшукуваної підозрювваної ОСОБА_31 здійснено моніторинг Інтернет ресурсів в ході, якого було встановлено сторінку в соціальній мережі «Фейсбук» ІНФОРМАЦІЯ_4, яка належить громадянину Італії ОСОБА_32 ,мешканцю м. Канаро, Італія На одному із сторісів викладено фотознімок на якому було виявлено розшукувану ОСОБА_34 з датою публікації в 2023 році. Крім того, ОСОБА_18 - матері ОСОБА_6 , в порядку ст.ст.135, 278 КПК України 19.02.2021 о 17 годині 06 хвилин, вручено повідомлення про про підозру за ч.2 ст.146 КК України.

Захисник ОСОБА_5 заперечувала щодо задоволення клопотання.

Слідчий суддя, вивчивши клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження, вислухавши думку прокурора, слідчого, захисника, приходить до наступного.

Згідно ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчим суддею встановлено, що стороною обвинувачення надані докази, зазначені вище, які доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваною інкримінованому їй кримінальному правопорушенні.

Слідчим суддею встановлено, що стороною обвинувачення надані докази, зазначені вище, які доводять обставини, які свідчать про наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, а саме: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, які доводять обставини, які свідчать про недостатність застосування до підозрюваної більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

При прийнятті рішення слідчим суддею також приймається до уваги тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, якими обґрунтовуються ці обставини.

Відповідно до постанови слідчого від 27.04.2023 підозрювану ОСОБА_6 , оголошено в міжнародний розшук.

Обов`язковою умовою здійснення міжнародного розшуку з метою екстрадиції є чинне процесуальне рішення про обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Зазначена вимога міститься у ч.2 ст.58 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року, згідно з якою до запиту про видачу особи для здійснення кримінального переслідування в обов`язковому порядку повинна долучатися завірена копія постанови про взяття під варту. Аналогічні вимоги передбачені Європейською конвенцією про видачу правопорушників 1957 року.

Крім цього, неприйнятними для екстрадиції процесуальним рішенням є ухвала суду про дозвіл на затримання з метою приводу, що за своєю природою не є рішенням про обрання або застосування запобіжного заходу, відповідно до вищевказаних нормативних актів, які мають вищу юридичну силу ніж чинне кримінально процесуальне законодавство.

Частиною 6 ст.193 КПК України встановлений особливий порядок обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо осіб, оголошених у міжнародний розшук: слідчий суддя, суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених ст.177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Невиконання хоча б однієї з указаних умов унеможливлює розгляд питання про застосування обраного запобіжного заходу.

Аналогічну позицію викладено в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» № 511-550/0/4-13 від 04.04.2013.

Так, слідчий суддя, суд наділений правом розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених ст.177 КПК України, буде доведено, що такого підозрюваного, обвинуваченого оголошено у міжнародний розшук (ч.6 ст.193 КПК). Обов`язок доведення факту перебування підозрюваного, обвинуваченого у міжнародному розшуку покладається на слідчого, прокурора, який подав клопотання про застосування запобіжного заходу, та підтверджується відповідними відомостями (довідка, витяг із бази даних Інтерполу тощо). При цьому після затримання особи, яка перебувала у міжнародному розшуку, слідчий суддя, суд не пізніш як через сорок вісім годин з часу доставки такої особи до органу досудового розслідування, юрисдикція якого поширюється на місце вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний розглянути питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід за обов`язкової присутності такого підозрюваного, обвинуваченого.

Визначення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу, тобто визначення, таким чином строку тримання особи під вартою, здійснюється лише під час застосування щодо особи запобіжного заходу, що відповідно до ч.6 ст.193 КПК України можливе після затримання особи, яка перебувала у міжнародному розшуку, а слідчий суддя, суд не пізніш як через сорок вісім годин з часу доставки такої особи до органу досудового розслідування, юрисдикція якого поширюється на місце вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний розглянути питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід за обов`язкової присутності такого підозрюваного, обвинуваченого.

Слідчим суддею встановлено, що стороною обвинувачення надані докази, зазначені вище, які доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваною інкримінованого їй кримінального правопорушення та наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України. При прийнятті рішення слідчим суддею також приймається до уваги тяжкість покарання, що загрожує підозрюваній у разі визнання її виною у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.110,176-178,182,183,193-194,196,197 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання старшого слідчого відділення №-1 СВ Подільського РУП ГУНП в Одеській області капітан поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Подільської окружної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженню №-0000329 від 31.12.2020 за ознаками ч.2 ст.146 КК України, про застосування запобіжного заходу, відносно ОСОБА_6 - задовольнити.

Обрати відносно підозрюваної ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід у виді тримання під вартою за відсутності підозрюваної в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України.

Після затримання ОСОБА_6 , не пізніше, як через 48 годин з часу її доставки до місця кримінального провадження, доставити ОСОБА_6 до слідчого судді для розгляду питання про застосування обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а ОСОБА_6 , в той же строк з моменту вручення їй копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1