Справа № 164/482/23 Провадження №11-кп/802/482/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2023 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника установи

виконання покарань ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

засудженого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали справи, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_10 в інтересах засудженого ОСОБА_9 на ухвалу Маневицького районного суду Волинської області від 04 травня 2023 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_10 в інтересах засудженого ОСОБА_9 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким,

В С Т А Н О В И В:

Даною ухвалою відмовлено в задоволення клопотання захисника ОСОБА_10 в інтересах засудженого ОСОБА_9 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким у виді виправних робіт.

Своє рішення суд мотивував тим, що засуджений на шлях виправлення не став.

У поданій апеляційній скарзі засуджений вважає ухвалу суду незаконною через неправильне застосування кримінального та кримінально-виконавчого законів. Вказує що, довів своє виправлення, що підтверджується як матеріалами особової справи, так і іншими даними, зокрема, наявними заохоченнями та погашеними стягненнями. Крім того, новий злочин вчинив через 19 років після першого, за час умовно-дострокового звільнення порушень не допускав, підтримує тісні соціально-корисні зв`язки з рідними, одружений, на утримані перебувають 6 дітей. Враховуючи вказане, на переконання апелянта, матеріали справи містять достатньо доказів, які би підтверджують виправлення ОСОБА_9 , а тому просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та задовольнити клопотання про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді виправних робіт.

Заслухавши доповідача, який доповів зміст оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, виклав основні доводи апеляційної скарги, думку засудженого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили задовольнити клопотання, представника виправної установи та прокурора, які заперечували проти задоволення клопотання захисника засудженого, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно із ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 КК України, особам, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині КК України для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.

Частиною 3 ст. 82 КК України визначено, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Умовами застосування заміни невідбутої частини покарання більш м`яким є: 1) засуджений відбуває покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі (ч. 1 ст. 82 КК України); 2) він став на шлях виправлення (ч. 3 ст. 82 КК України); 3) він фактично відбув встановлену ч. 4 ст. 82 КК України частину призначеного судом покарання.

Становлення особи на шлях виправлення розцінюється як прагнення засудженого до такого виправлення, позитивні зрушення в його поведінці і ставленні до праці, які свідчать про успішне здійснення процесу виправлення, що може бути ефективно продовжуватись й в умовах відбування менш суворого покарання. При цьому, висновок про становлення особи на шлях виправлення повинен ґрунтуватись не на характеристиці особи за період, що безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе застосування зміни невідбутої частини покарання більш м`яким, а на даних за весь час відбування покарання або принаймні протягом значної частини цього строку.

Згідно роз`яснень, що містяться в п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», встановлено, що судовий розгляд питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльності організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Приписами статті 6 КВК України визначено, що виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, а ресоціалізація - це свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), пробація, суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив. Засоби виправлення і ресоціалізації засуджених застосовуються з урахуванням виду покарання, особистості засудженого, характеру, ступеня суспільної небезпеки і мотивів вчиненого кримінального правопорушення та поведінки засудженого під час відбування покарання.

Відповідно до ст. 8 КВК України засуджені зобов`язані виконувати встановлені законодавством обов`язки громадян України, неухильно додержуватися правил поведінки, які передбачені для засуджених, не посягати на права і свободи, честь і гідністю інших осіб, виконувати встановлені законодавством вимоги адміністрації органів і установ виконання покарань.

Саме під час відбування покарання, структура та форми якого наведені у зазначених нормах КВК України, засуджений і набуває права, у тому числі і на заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, яке може бути застосоване лише якщо засуджений під час відбування покарання сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

На думку судової колегії даних вимог закону та рекомендацій, викладених в постанові Пленуму Верховного Суду України, суд першої інстанції при розгляді клопотання захисника ОСОБА_10 в інтересах засудженого ОСОБА_9 про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням дотримався.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_9 засуджений вироком Першотравневого районного суду м. Чернівці за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України до 6 років позбавлення волі із конфіскацією майна, окрім житла. Засуджений ОСОБА_9 в місцях позбавлення волі перебуває з 07.11.2019. Під час відбування покарання в ДУ "Личаківська ВК № 30№ допускав порушення вимог встановленого порядку відбування покарання, за що два рази притягувався до дисциплінарної відповідальності, стягнення погашені, один раз заохочувався адміністрацією установи. З 05 липня 2021 року і по даний час ОСОБА_9 відбуває покарання в ДУ «Маневицька ВК №42», де характеризується позитивно, по відношенню до персоналу колонії тактовний, підтримує дружні стосунки із засудженими різної спрямованості, зв`язки із рідними підтримує шляхом побачень та отримує від них передачі. За час перебування в установі три рази заохочувався та двічі до нього застосовувалося стягнення, які погашені.

Крім того, засуджений ОСОБА_9 раніше судимий за вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 2 липня 2010 року до 8 років позбавлення волі за вчинення злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 189, ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 304 КК України. Умовно достроково звільнений 5 березня 2015 року за ухвалою Долинського районного суду Івано Франківської області від 25 лютого 2015 року на 1 рік 10 місяців 18 днів.

Вказане на переконання апеляційного суду свідчить, що ОСОБА_9 своєю поведінкою не довів свого виправлення та знову вчинив умисний тяжкий злочин у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, за які відбуває покарання на даний час.

Також встановлено, що комісією ДУ «Маневицька ВК №42» в листопаді 2022 року на засіданні виносилося питання щодо заміни засудженому ОСОБА_9 невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді обмеження волі. Однак засуджений подав заяву, якою просив не застосовувати до нього положення ст. 82 КК України, так як має намір звільнитися умовно-достроково. Враховуючи дану заяву засудженого комісією ДУ «Маневицька ВК №42» відмовлено у застосуванні до засудженого зазначеної норми Закону.

За вказаних обставин, розглядаючи клопотання захисника засудженого про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі ст. 82 КК України, суд першої інстанції, як вважає колегія суддів, повно та всебічно з`ясував усі дані, що характеризують особу засудженого та інші обставини, які дають можливість дійти до висновку про те чи став обвинувачений на шлях виправлення та з цього приводу в ухвалі зазначив, всупереч тверджень апелянта, достатні мотиви, з яких вважав, що у задоволенні клопотання слід відмовити.

При цьому, доводи апеляційної скарги захисника засудженого про наявність підстав застосування до ОСОБА_9 положень ст. 82 КК України не заслуговують на увагу, оскільки сам факт відбуття більше половини призначеного судом строку покарання, підтримання соціально-корисних зв`язки з рідними, позитивна характеристика не є в даному випадку безумовними підставами для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, так як останній на шлях виправлення не став.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що початок строку відбування засудженим ОСОБА_9 покарання є 07.11.2019, кінець строку - 26.10.2025. Таким чином на момент розгляду клопотання захисника засудженого про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким у виді виправних робіт ОСОБА_9 залишилося більше двох років невідбутого строку покарання. У відповідності до ст. 82 КК України більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині КК України для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком. Згідно ст. 57 КК України покарання у виді виправних робіт встановлюється на строк від шести місяців до двох років і відбувається за місцем роботи засудженого. З урахуванням зазначеного заміна невідбутої частини покарання засудженому ОСОБА_9 більш м`яким у виді виправних робіт суперечить положенням ч. 1 ст. 82 КК України.

Підсумовуючи наведене вище, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_10 є безпідставною та задоволенню не підлягає, а ухвала Маневицького районного суду міста Волинської області від 04 травня 2023 року є законною, мотивованою та відповідає вимогам ст. 370 КПК, підстави для її скасування відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 376, 405, 407 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_10 в інтересах засудженого ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу Маневицького районного суду Волинської області від 04 травня 2023 року, якою відмовлено в задоволення клопотання захисника ОСОБА_10 в інтересах засудженого ОСОБА_9 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким у виді виправних робіт без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді