Справа № 161/1416/20
Провадження № 1-кп/161/217/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 12 травня 2023 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області під головуванням

судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7

потерпілого ОСОБА_8

обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13

провівши у приміщенні суду підготовче судове засідання, в режимі відеоконференцзв`язку, кримінального провадження №0000047 від 26.03.2018 року по обвинуваченню ОСОБА_9 , ОСОБА_14 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.146 ч.3 КК України та по обвинуваченню ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.146 ч.3, ст.127 ч.2 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Луцького міськрайонного суду Волинської області перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_9 , ОСОБА_14 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.146 ч.3 КК України та по обвинуваченню ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.146 ч.3, ст.127 ч.2 КК України.

На електронну пошту суду надійшло письмове клопотання адвоката ОСОБА_15 в інтересах обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_9 про повернення обвинувального акту прокурору, як такий, що не відповідає вимогам КПК України. Просить клопотання задовольнити, з підстав викладених в ньому.

Заслухавши думку учасників процесу, з приводу даного клопотання, зокрема, обвинувачених та їх захисників, кожного зокрема, які клопотання підтримали та просили задовольнити, думку потерпілого, який заперечував щодо задоволення даного клопотання, думку прокурора, який в свою чергу теж заперечував щодо задоволення даного клопотання, оскільки кілька потерпілих в даний час мобілізовані до ЗСУ, деякі з них перебувають за кордоном, а інші не відомо йому місце їх перебування, а тому просить призначити дане кримінальне провадження до судового розгляду, проаналізувавши матеріали судового провадження, суд прийшов до таких висновків.

28.01.2020 до Луцького міськрайонного суду Волинської області надійшов обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування кримінального провадження №0000047 від 26.03.2018 року по обвинуваченню ОСОБА_9 , ОСОБА_14 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.146 ч.3 КК України та по обвинуваченню ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.146 ч.3, ст.127 ч.2 КК України, яке в порядку ст.35 КПК України передано для розгляду по суті судді ОСОБА_1 ..

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30.01.2020 призначено підготовче судове засідання в даному кримінальному провадженні на 10:00 год. 06 березня 2020 року за участю прокурора та учасників процесу.

Відповідно до ст.314 ч.2 КПК України підготовче судове засідання відбувається за участю обвинуваченого (крім випадків, коли здійснювалося спеціальне досудове розслідування), прокурора, захисника, потерпілого, його представника та законного представника, цивільного позивача, його представника та законного представника, цивільного відповідача та його представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, згідно з правилами, передбаченими цим Кодексом для судового розгляду. Після виконання вимог, передбачених статтями 342-345 цього Кодексу, головуючий з`ясовує в учасників судового провадження їх думку щодо можливості призначення судового розгляду.

Починаючи з 06.03.2020 по даний час підготовче судове засідання не відбулось, оскільки на неодноразові виклики в судове засідання потерпілих, відповідно до обвинувального акту, а також покладення обов`язку щодо забезпечення їх явку в підготовче судове засідання так і не прибули і за вказанами адресами потерпілі відсутні, при цьому в разі призначення судом даного кримінального провадження до судового розгляду буде створюватись тяганина в допиті самих потерпілих.

Так, в підготовче засідання 13.10.2020 прибули лише потерпілі: ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 і ОСОБА_8 (всього потерпілих - 14); 2) у підготовче засідання 21.10.2020 прибули: потерпілий ОСОБА_18 та представники двох інших потерпілих адвокати ОСОБА_21 і ОСОБА_22 ; 3) у підготовче засідання 12.04.2021 прибув лише представник ОСОБА_16 - адвокат ОСОБА_21 .

У подальшому потерпілі чи їх представники не прибували до суду.

Крім того, за наявними у сторони захисту відомостями, станом на 30.03.2023:

1) Померлими є такі потерпілі: - ОСОБА_17 ; ОСОБА_23 .

2) Постійно проживають за межами України такі потерпілі: ОСОБА_24 ( ОСОБА_25 ); - ОСОБА_26 (Республіка Молдова).

Крім того, обвинувальний акт даного кримінального провадження за формою та змістом не відповідає вимогам ст.291 КПК України, а саме обвинувальний акт вручений ОСОБА_13 з порушенням процесуального закону, а саме як особі, яка не набувала в даному провадженні статусу підозрюваного у спосіб і порядку, передбачені законом.

Так, ОСОБА_13 обвинувачується у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ст.146 ч. 3 і ст. 127 ч.2 КК України. Проте, він не може вважатися таким, що має процесуальний статус обвинуваченого, а саме на останній сторінці Повідомлення про підозру від 19.06.2019 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст.146 ч.2 КК України рукописно зазначено час і дату його вручення: 21:56 год. і дату 19.06.2019.

Згідно ч. 4 ст. 278 КПК України та п. 1 розділу 3 «Строки внесення відомостей до Реєстру» Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генеральної прокуратури України №139 від 06.04.2016, унесення відомостей до ЄРДР про дату складання повідомлення про підозру, дату і час вручення повідомлення про підозру, зміну раніше повідомленої підозри здійснюється невідкладно. Натомість, в ЄРДР у вкладці «Рух провадження», у графі «Дата та час дії» зазначено, що ОСОБА_13 повідомлено про підозру 20.06.2019 об 11:17 год..

На цій підставі сторона обвинувачення не дотрималася вимог ст. ст. 277, 278 і 279 КПК України, а відтак, що ОСОБА_13 повідомлення про підозру не було вручене в порядку та в спосіб, передбачені процесуальним законом.

Разом з тим, на останній сторінці Повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри від 21.06.2019, яким змінено кваліфікацію з ч.2 на ч.3 ст.146 КК України, рукописно зазначено час і дату повідомлення про зміну підозри: 09:40 год. і дата 21.06.2019. Там же є зауваження захисника, що анкетні дані ОСОБА_13 не відповідають дійсності, зокрема, уродженця АДРЕСА_1 , а ОСОБА_13 уродженець АДРЕСА_2 .

Також, з датою народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , а ОСОБА_13 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З вкладки «Рух провадження» ЄРДР вбачається, що ОСОБА_13 21.06.2019 вручалося лише одне повідомлення о 14:43 год., тобто те, в якому зазначені анкетні дані іншої особи.

Таким чином, і в цьому випадку ОСОБА_13 , уродженець АДРЕСА_2 ; ІНФОРМАЦІЯ_2 , не може вважатися таким, що повідомлений про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.146 ч.3 КК України.

Згідно ч. 1 ст. 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру.

Отже, наведеним обставинам і фактам слід надати правову оцінку, що ОСОБА_13 не може вважатися особою з процесуальним статусом обвинуваченого, оскільки попередньо він не набув, у порядку передбаченому законом, статусу підозрюваного. Згідно ст.42 ч.2 КПК України обвинуваченим є особа, обвинувальний акт щодо якої переданий до суду в порядку, передбаченому статтею 291 цього Кодексу.

Крім того, відповідно до ст.110 ч.4 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам ст. 291 КПК України.

В контексті правової позиції Верховного Суду України, висловленої у постанові від 24.11.2016 №5-328кс16, норма ст. 291 КПК України свідчить, що закон вимагає обов`язкове відображення в обвинувальному акті трьох основних складових:

1) фактичних обставин кримінального правопорушення;

2) правової кваліфікації (в теорії кримінального процесу використовується назва «формула обвинувачення»);

3) формулювання обвинувачення.

При цьому в доктрині кримінального процесу під «формулюванням обвинувачення» розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, «фабула обвинувачення» виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а «юридичне формулювання» (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

Формулювання обвинувачення, окрім вказівки статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується підозрюваний, обов`язково має містити зазначення місця, часу, способу вчинення та наслідків злочину, форми вини і його мотивів, тобто обвинувачення слід формулювати так, щоб не було упущено жодну із вказаних істотних обставин вчинення злочину і водночас без зазначення фактів, які не мають правового значення у справі та є зайвими.

Обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом (п.13 ч.1 ст.3 КПК України).

Кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (ст.8 КПК України).

Під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, імплементованих міжнародних договорів. Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (ч. 1, 5 ст. 9 КПК України).

Відповідно до ст.7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься верховенство права, законність, забезпечення права на захист.

В силу імперативного припису, викладеного у п. «а» §3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має право бути негайно і детально поінформований зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.

Відповідно до вимог ст.291 ч.2 п.5 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими і формулювання обвинувачення. Цієї вимоги закону не було дотримано при складанні слідчим і затвердженні прокурором обвинувального акта від 24.01.2020. Зокрема, відсутній належний виклад фактичних обставин справи, а при формулюванні обвинувачення не дотримано ст.91 ч.1 КПК України, яка вимагає, що у кримінальному провадженні підлягає доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення). Це порушує право обвинувачених на захист та є перешкодою для повного та всебічного судового розгляду кримінального провадження.

Так, на сторінках 7, 10, 11, 14, 15, 17, 19, 24 та інших обвинувального акту йдеться про діяння «двох не встановлених осіб» або «невстановленої особи», які діяли під керівництвом ОСОБА_9 .. Разом з тим, ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_9 інкримінується діяння, вчинене з корисливих мотивів, проте, в обвинувальному акті не вказано, які суми коштів були одержані ними, хто виплачував їм кошти у який спосіб і з яким призначенням, а така факультативна ознака як корисливий мотив є обов`язковою складовою суб`єктивної сторони злочину, передбаченого ст.146 ч.3 КПК України.

Разом з тим, на сторінках 5, 22 обвинувального акту вказано, що ОСОБА_9 утворив стійке злочинне угрупування - організовану групу та отримав реальну можливість реалізації свого злочинного плану, проте, не зазначено фактичних обставин щодо того, як саме ОСОБА_9 утворив стійке злочинне угрупування, чим підтверджується стійкість угрупування, як розподілені ролі між обвинуваченими. В обвинувальному акті вказано, однак не сформульовано обвинувачення щодо:

- організованості та стійкості злочинної групи (наявність ієрархії у групі; склад групи; планування групою злочинної діяльності; стабільність складу групи; підтримання дисципліни у групі; існування певних правил поведінки; застосування заходів заохочення і покарання у групі); мети створення організованої злочинної групи; визначальної злочинної діяльності групи; лідерства у злочинній групі (хто ініціював вчинення злочинів; хто планував діяльність групи та окремих дій; хто отримував найбільшу долю злочинних доходів; хто здійснював вплив на інших членів групи, у чому він виявлявся тощо).

Також, на сторінках 22 і 23 обвинувального акту вказано, що ролі ОСОБА_12 та ОСОБА_13 як співвиконавців полягали у забезпеченні доставки потерпілих до приміщення будинків, повідомленні родичам неправдивої інформації тощо, проте, не зазначено, доставку яких саме потерпілих забезпечували ОСОБА_12 і ОСОБА_13 , звідки вони забезпечували таку доставку, в який спосіб і коли. А також не вказано, яку саме неправдиву інформацію повідомляв ОСОБА_12 родичам потерпілих і яким чином це пов`язується зі складом кримінального правопорушення, передбаченого ст. 146 КК України.

Поряд з цим, на сторінках 11, 12, 14, 29, 31 та інших обвинувального акту йдеться про те, що обвинувачені застосовували до потерпілих насильство шляхом «введення ін`єкцій, в тіло потерпілого невідомих медичних препаратів» або «введення в тіло потерпілого невстановленого препарату шляхом ін`єкцій», або, що потерпілий «був під дією медичних препаратів», при цьому не зазначено хто саме здійснював введення препаратів, які препарати вводилися (вітаміни теж є медичними препаратами), за яких обставин і якими доказами це підтверджується. Не враховано положень Закону України «Про лікарські засоби» та Національного переліку основних лікарських засобів (адаптованого на основі Базового переліку основних лікарських засобів ВООЗ).

Разом з тим, на сторінках 105, 106 обвинувального акту йдеться про те, що ОСОБА_13 систематично застосовував катування до потерпілих ОСОБА_8 і ОСОБА_26 , що виражалося в утриманні їх в «антисанітарних умовах, небезпечних для життя та здоров`я», при цьому не зазначено, на підставі яких нормативних актів і доказів сторона обвинувачення визначила факт «антисанітарних умов» і, якими доказами підтверджується небезпечність цих для життя та здоров`я потерпілих. Також, не вказано, які норми Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» порушено та чим підтверджується «антисанітарність умов».

Отже, все це в сукупності свідчить про неналежне формулювання обвинувачення, а тому наведені недоліки не можуть бути виправлені судом і вони позбавляють суд призначити судовий розгляд на підставі такого обвинувального акта, а тому, в подальшому суд не матиме можливості надати належну юридично-правову оцінку щодо наявності чи відсутності складу злочину, а обвинувачені не матимуть можливості ефективно захищатися, оскільки не розумітимуть від чого їм слід захищатися; яке саме злочин вони вчинили (за версією обвинувачення).

Відсутність логічного та обґрунтованого обвинувачення порушує право обвинувачених на справедливий розгляд справи. Відповідно до ст.42 ч.3 п.1 КПК України обвинувачені мають право знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення їх обвинувачують. При цьому, це право також включає можливість знати причини такого обвинувачення.

Згідно з ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд справи проводиться в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, який є важливим процесуальним документом і основою для захисту обвинуваченого в суді.

Обвинувальний акт є тим підсумковим документом досудового розслідування, який не може містити в собі жодних внутрішніх суперечностей, а всі складові частини цього документу повинні бути узгоджені між собою; висунуте обвинувачення має бути конкретним, що є прямим обов`язком органу досудового розслідування та невід`ємною частиною права обвинувачених на захист.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що клопотання адвоката ОСОБА_15 в інтересах обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_9 про повернення обвинувального акту прокурору підставне, та підлягає до задоволення.

Посилання прокурора про те, що він володіє інформацією про місце перебування потерпілих і в прокурора ніби-то наявні заяви самих потерпілих про проведення підготовчого судового засідання у їх відсутності, не заслуговують на увагу, так як зазначені відомості прокурором суду не подавались.

Керуючись ст.ст.314-316, 291, 369, 372 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання адвоката ОСОБА_15 в інтересах обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_9 про повернення обвинувального акту прокурору - задовольнити.

Матеріали кримінального провадження №0000047 від 26.03.2018 року по обвинуваченню ОСОБА_9 , ОСОБА_14 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.146 ч.3 КК України та по обвинуваченню ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.146 ч.3, ст.127 ч.2 КК України - повернути керівнику Волинської обласної прокуратури, для організації проведення подальшого досудового розслідування.

Ухвала суду може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду, протягом семи днів, з моменту проголошення зазначеної ухвали.

ГОЛОВУЮЧИЙ: