ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/1174/23
Провадження №1-кс/477/567/23
УХВАЛА

про арешт майна

13 червня 2023 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Жовтневого районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві клопотання слідчого відділу розслідувань особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 , внесене у кримінальному провадженні №0000298 від 22 листопада 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 307 КК України про арешт тимчасово вилученого майна

ВСТАНОВИВ:

12 червня 2023 року слідчий відділу розслідувань особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді в межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000298 від 22 листопада 2022 року із клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, яке було вилучено 08 червня 2023 року під час проведення обшуку іншого володіння особи транспортного засобу автомобіля, марки «Daewoo Lanos», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та перебуває у фактичному користуванні (володінні) ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування поданого клопотання посилається на те, що у провадженні СУ ГУНП в Миколаївській області перебуває кримінальне провадження №0000298, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань від 22 листопада 2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 307 КК України, за фактом незаконного виробництва та збуту на території Миколаївської області наркотичних засобів.

В ході досудового розслідування встановлено, що вчинення вказаного кримінального правопорушення причетний ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який відповідно до плану злочинної діяльності був відповідальний за забезпечення постачання психотропних речовин амфетаміну, підбір, інструктаж виконавців безпосередніх збувальників, контроль за діяльністю членів групи, розподіл грошових коштів, здобутих від злочинної діяльності. Для забезпечення виготовлення наркотичних засобів, психотропних речовин, та вчинення вказаного кримінального правопорушення, ОСОБА_6 спільно з іншими особами використовують нерухоме майно, а саме: гаражне приміщення № НОМЕР_2 , автогаражного кооперативу «Граніт», в якому безпосередньо здійснюють виготовлення наркотичних речовин. Крім того, ОСОБА_6 маючи у своєму користуванні та фактичному володінні транспортний засіб автомобіль, марки «Daewoo Lanos», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , використовує його для тимчасового зберігання та перевезення наркотичних засобів, психотропних речовин та їх аналогів.

08 червня 2023 року під час проведення санкціонованого обшуку іншого володіння особи транспортного засобу автомобіля, марки «Daewoo Lanos», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який перебуває у фактичному користуванні (володінні) ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було виявлено та вилучено майно, згідно переліку, яке використовувалося під час реалізації наркотичних засобів, зокрема банківська картка, на яку здійснювалося зарахування грошових коштів від здійснення злочинної діяльності.

Оскільки майно, вилучене в ході проведення санкціонованого обшуку майно може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а отже відповідає критеріям речових доказів, визначених частиною першою статті 98 КПК України, слідчий звернувся з даним клопотанням.

У судове засідання слідчий ОСОБА_3 не з`явився, подавши заяву про розгляд клопотання за його відсутності.

Від прокурора групи прокурорів у цьому кримінальному провадження ОСОБА_7 також надійшла заява про розгляд клопотання без його участі

ОСОБА_6 , як володілець майна, в судове засідання не з`явився, не повідомивши суд про причини неявки.

Згідно з положенням частини четвертої статті 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, приходжу до висновку, що клопотання підлягає задоволенню.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділом ОВС СУ ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 307 КК України за фактом незаконного виробництва та збуту на території Миколаївської області наркотичних засобів, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22 листопада 2022 року, що підтверджується витягом з ЄРДР №0000298.

Досудовим розслідуванням у цьому кримінальному провадженні встановлено, що не пізніше березня 2023 року, мешканець міста Миколаєва ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , володіючи знаннями щодо виготовлення психотропних речовин, з корисливих мотивів та переслідуючи мету особистого незаконного збагачення обрав в якості збагачення діяльність пов`язану з виготовлення психотропної речовини, обіг якої обмежено амфетамін, з метою подальшого його збуту.

З метою реалізації вказаного умислу, ОСОБА_6 розробив план злочинної діяльності та залучив протиправної діяльності свого знайомого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з яким підтримував дружні відносини.

У невстановлений в ході досудового розслідування час, але не пізніше березня 2023 року, ОСОБА_6 запропонував ОСОБА_8 , взяти участь у злочинній діяльності, пов`язаної з незаконним виготовленням психотропної речовини, обіг якої обмежено амфетамін. Останній, усвідомлюючи протиправність даної пропозиції, водночас бажаючи систематично отримувати власну матеріальну вигоду від незаконного виготовлення, зберігання з метою збуту, психотропної речовини, обіг якої обмежено амфетамін, керуючись корисливим мотивом, добровільно і свідомо погодився на пропозицію ОСОБА_6 щодо спільної діяльності пов`язаної з виготовленням психотропної речовини, обіг якої обмежено амфетамін.

На виконання злочинного плану та досягнення злочинного результату, ОСОБА_6 , підшукав гаражне приміщення № НОМЕР_2 АГК «Граніт», за адресою: місто Миколаїв, вул. Ганни Дівіної 1-А, яке разом з ОСОБА_8 , пристосували під лабораторію з виготовлення психотропної речовини, обіг якої обмежено амфетамін, у якому зберігали обладнання, прекурсори та інші речовини, необхідні для виготовлення психотропної речовини.

У період з березня 2023 року по червень 2023 року, ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 , реалізуючи свій умисел на отримання незаконного прибутку, скоїли ряд тяжких злочинів, пов`язаних з незаконним виготовленням, зберіганням з метою збуту психотропної речовини, обіг якої обмежено амфетамін, за наступних обставин.

Зокрема, в ніч з 21 на 22 березня 2023 року ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 , діючи умисно, з корисливих мотивів, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне виготовлення, зберігання психотропних речовин з метою збуту, в спеціально обладнаному гаражному приміщенні № НОМЕР_2 АГК «Граніт», розташованого за адресою: місто Миколаїв, вул. Гани Дівіної 1-А, виготовили невстановлену кількість психотропної речовини, амфетамін, масою не менше 0,2844 г. та невстановлену кількість особливо небезпечної психотропної речовини обіг якої заборонено 4 ММС, масою не менше 1,3315 г., яку зберігали у вказаному приміщенні з метою подальшого збуту.

Крім того, в ніч з 03 на 04 квітня 2023 року, більш точний час досудовим розслідуванням встановити не представилось можливим, ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 , діючи повторно, умисно, з корисливих мотивів, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне виготовлення, зберігання психотропних речовин з метою збуту, в спеціально обладнаному гаражному приміщенні № НОМЕР_2 АГК «Граніт», розташованого за адресою: місто Миколаїв, вул. Гани Дівіної 1-А, виготовили невстановлену кількість психотропної речовини, амфетамін, масою не менше 0,7201 г., яку зберігали у вказаному приміщенні з метою подальшого збуту.

08 червня 2023 року в ході проведення обшуку на підставі ухвали слідчого судді від 31 травня 2023 року іншого володіння особи транспортного засобу автомобіля, марки «Daewoo Lanos», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який перебуває у фактичному користуванні (володінні) ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виявлено та вилучено пластикову банківську картку «Монобанк» № НОМЕР_3 .

Згідно постанови про визнання речовими доказами від 09 червня 2023 року, вилучене в ході обшуку іншого володіння особи транспортного засобу автомобіля, марки «Daewoo Lanos», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який перебуває у фактичному користуванні (володінні) ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що мав місце 08 червня 2023 року майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000298 від 22 листопада 2022 року.

З метою забезпечення збереження речових доказів у кримінальному провадженні слідчий звернувся з даним клопотанням.

Вирішуючи питання арешту в межах поданого клопотання, слідчий суддя виходить з наступного.

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, віднесено і засади недоторканості права власності. Згідно з вимогами статті 16 КПК позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому КПК.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

У відповідності до пункту 7 частини другої статті 131 КПК арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження. Статтею 132 КПК встановлені загальні умови, що не допускають застосування заходів забезпечення кримінального провадження, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно з положеннями статті 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя згідно з вимогами статей 94, 132, 173 КПК повинен врахувати, зокрема, правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК), наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК), розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Згідно частини третьої статті 170 КПК України, у випадку передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, тобто з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до статті 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно частини десятої статті 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Так, долученими до клопотання матеріалами підтверджується наявність обґрунтованої підозри, щодо вчинення кримінального правопорушення, що може бути підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна.

Описана у клопотанні фабула кримінального правопорушення у сукупності з наданими слідчим матеріалами кримінального провадження формує внутрішнє переконання про наявність ознак кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 307 КК України, які полягають у незаконній діяльності спрямованій на незаконне виробництво та збуту наркотичних засобів.

При цьому, слідчий суддя звертає увагу, що умова накладення арешту з метою забезпечення збереження речових доказів за положеннями частини третьої статті 170 КПК не містить таку вимогу її застосування як оголошення підозри у кримінальному провадженні певній особі, не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна або вчиненням кримінального правопорушення будь-якого ступеня тяжкості. Про доведеність існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення може свідчити сам факт здійснення за певними фактичними обставинами досудового розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР, та відповідні матеріали цього провадження, у зв`язку з чим слідчий суддя на підставі описаних у клопотанні обставин кримінального правопорушення у сукупності з наданими слідчим матеріалами кримінального провадження та за своїм внутрішнім переконанням дійшов висновку, що за описаних фактичних обставин могло бути вчинено кримінальне правопорушення, передбачене відповідною нормою особливої частини Кримінального Кодексу.

З матеріалів, що долучені до клопотання вбачається, що вилучене під час обшуку іншого володіння особи транспортного засобу автомобіля, марки «Daewoo Lanos», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який перебуває у фактичному користуванні (володінні) ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 майно може зберігати сліди вчинення кримінального правопорушення, пов`язаного з виготовленням наркотичних засобів, а саме відомості щодо можливого зарахування грошових коштів від реалізації наркотичних речовин на картку.

Надані органом досудового розслідування докази у сукупності з обставинами, встановленими слідчим суддею під час розгляду клопотання свідчать про те, що майно, вилучене під час обшуку використовувалося як засіб та/або знаряддя вчинення ймовірного кримінального правопорушення та може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто відповідає критерію, зазначеному у статті 98 КПК України.

З огляду на положення частини другої, третьої статті 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Слідчим доведено існування обґрунтованої підозри, щодо вчинення злочину такої тяжкості, що може бути підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту. Вилучені речі відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 КПК, так як містять інформацію та відомості, які можуть бути використані в якості доказу факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а для досягнення мети збереження цього майна як речових доказів та для виконання завдання із запобігання їх приховування, пошкодження, псування, знищення, відчуження є необхідним застосування саме такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна та встановлення заборони користування та розпорядження цим майном. При цьому таке обмеження власності на майно є розумним, пропорційним та співрозмірним завданням кримінального провадження та переслідує легітимну мету.

Оцінка доказів із точки зору їх допустимості є заключним етапом доказування та здійснюється судом за наслідком розгляду справи по суті. Під час здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні на стадії досудового розслідування, вказане питання не входить до повноважень як слідчого судді. Натомість, під час розгляду клопотання про арешт майна на стадії досудового розслідування у кримінальному провадженні слідчий суддя уповноважений оцінити можливість використання майна, на яке слідчий, прокурор бажає накласти арешт, як доказу у кримінальному провадженні.

При цьому, слідчий суддя враховує і те, що у відповідності до вимог статті 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна, а також і те, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Враховуючи викладене та те, що вилучене в ході обшуку майно є речовими доказами у кримінальному провадженні, слідчий суддя вважає, що застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, є виправданим і необхідним у даному кримінальному провадженні, оскільки сприятиме досягненню мети щодо швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування, а також запобігатиме настанню будь-яких негативних наслідків, в тому числі приховування та знищення майна, а тому з метою забезпечення кримінального провадження, запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення або перетворення тимчасово вилученого майна, задовольняє клопотання слідчого про арешт тимчасово вилученого майна.

На підставі викладеного, керуючись статтями 167, 170-173, 175, 372 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно, тимчасово вилучене 08 червня 2023 року, в ході проведення обшуку іншого володіння особи транспортного засобу автомобіля, марки «Daewoo Lanos», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який перебуває у фактичному користуванні (володінні) ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме:

пластикову банківську картку «Монобанк» № НОМЕР_3

із встановленням заборони будь-яким особам користуватися та розпоряджатися цим майном.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_9