Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/329/23 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 286 (215) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.06.2023 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000278 по обвинуваченню ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 286 КК України, заапеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 , на вирок Долинського районного суду Кіровоградської області від 22.03.2023, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, українця, громадянина України, освіта середня технічна, не одружений, не працюючий, проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , такий, що не має судимості,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у вигляді 1 (одного) року обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України ОСОБА_6 звільнено від призначеного основного покарання у вигляді обмеження волі, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави витрати на залучення експерта в сумі 3003 (три тисячі три) гривні.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_7 матеріальні збитки у розмірі 58 255 гривень 78 копійок, моральну шкоду у розмірі 35 000 гривень та понесені процесуальні витрати у розмірі 7473 гривні.

Вирішено долю речових доказів по справі.

За участі учасників кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_8

ВСТАНОВИЛА:

Згідно вироку суду обвинувачений ОСОБА_6 вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження за таких обставин.

Так, 05.12.2018 близько 06 години 03 хвилини ОСОБА_6 , керуючи автобусом «Меrсеdes - Веnz 312 D», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснюючи нерегулярні перевезення сполученням «Кривий Ріг -Київ», рухаючись на 35 км + 600 м автодороги Н-23 «Кропивницький - Кривий Ріг - Запоріжжя», зі сторони м. Кривий Ріг в напрямку м. Кропивницький, на території Новгородківського району, Кіровоградської області, ігноруючи вимоги п.п. 1.5, 2.3 (б,д) ПДР України (п. 1.5 - Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; п. 2.3 - Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну...., технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху), проявив особисту неуважність і безпечність до забезпечення елементарних вимог безпеки, чим позбавив себе можливості вірно оцінювати дорожню обстановку та безпечно керувати автомобілем, порушуючи вимоги п. 12.1 ПДР України (п. 12.1 - під час вибору установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним), рухаючись по горизонтальній ділянці, не вибрав безпечну швидкість руху, щоб мати можливість постійно контролювати рух транспортного засобу, під час руху допустив виїзд автобуса за межі проїзної частини з подальшим перекиданням в правому кюветі по ходу його руху. Унаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир автобуса «Меrсеdes - Веnz 312 D», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_7 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 115 від 15.03.2019, отримала тілесні ушкодження у вигляді уламкового перелому лівої ключиці, вказані тілесні ушкодження несуть ознаки СЕРЕДНЬОЇ тяжкості тілесних ушкоджень, які викликали тривалий розлад здоров`я, строком понад 21 добу.

У своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання - змінити. Вважати його засудженим за ч. 1 ст. 286 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік, без позбавлення права керування транспортними засобами, а в іншій частині вирок суду залишити без змін.

Апелянт зазначає, що під час досудового розслідування він свою вину визнав повністю, свою позицію не змінив і під час судового розгляду справи, щиро розкаявся, сприяв розслідуванню справи та встановлення істини по справі. Приймав участь у витратах на лікування потерпілої. Його професія водієм є єдиним заробітком та єдиним доходом у родині. Адже він має на утриманні неповнолітню дитину та дружину, з якою офіційно не перебуває у шлюбі. Позбавлення права керування транспортними засобами, і як наслідок втрати роботи завдасть йому істотної шкоди. Окрім цього, виконання вироку у частині відшкодування матеріальної та моральної шкоди буде теж неможливим із-за втрати єдиного заробітку.

Отже, апелянт вважає, що перелічені фактичні обставини справи та дані про його особу, дають всі підстави для застосування ст. 69 КК України, а саме без призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

31.05.2023 на адресу апеляційного суду надійшла заява від потерпілої ОСОБА_7 в якій вона просить провести судове засідання, заплановане на 11.30 год 08.06.2023 без її участі, так як, згідно бойового розпорядження № 1096 від 30.05.2023, для виконання спеціальних завдань її відрядили до району виконання бойових завдань.

Також, потерпіла просить звернути увагу апеляційного суду на те, що каяття ОСОБА_6 у вчинені кримінального порушення відносно неї можна піддати сумніву на підставі того, що з моменту винесення вироку Долинського районного суду (22.03.2023) і по теперішній час, враховуючи те, що обвинувачений визнав вирок у частині її цивільного позову до нього і не оскаржує його у апеляції, не зробив жодного кроку, щоб хоча б розпочати відшкодування завданої їй злочином матеріальної та моральної шкоди.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали кримінального провадження, дотримуючись меж перегляду судових рішень, визначених ст. 404 КПК України, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Досудове розслідування та судове слідство у даному кримінальному провадженні проведено відповідно до вимог кримінального процесуального закону, а викладені у вироку суду висновки про наявність в діях обвинуваченого ОСОБА_6 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, ґрунтуються на сукупності зібраних по справі доказів, які досліджені судом першої інстанції під час судового розгляду справи, та є взаємоузгодженими між собою і відповідають фактичним обставинам справи.

Належність та допустимість доказів у кримінальному провадженні, а також правильність кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 286 КК України у колегії суддів сумнівів не викликає.

Вина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину, повністю доведена матеріалами кримінального провадження.

Оскільки, учасниками процесу обставини вчинення кримінального правопорушення та юридична кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_6 не оспорюються, колегія суддів не входить в обговорення вини та кваліфікації дій обвинуваченого і вважає, що його дії правильно кваліфіковано за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд першої інстанції дотримався вимог ст. 65 КК України, врахував всі обставини справи, що пом`якшують покарання та характеризують його особу, який раніше не судимий, скоїв злочин з необережності, по місцю проживання характеризується - позитивно, усвідомив наслідки своїх дій, повністю визнав себе винним та щиро покаявся у скоєному.

Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму ВСУ від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК України, суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що характер допущених обвинуваченим порушень правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, які встановлені судом, свідчать про грубе порушення обвинуваченим елементарних правил водіння, що створює підвищену суспільну небезпеку на дорозі. При цьому колегія суддів враховує і позицію потерпілої ОСОБА_7 ,яка в результаті ДТП отримала тілесні ушкодження від яких тривалий час перебувала на лікуванні, та понесла значні витрати на лікування, проте на протязі більше п`яти років після ДТП обвинувачений так і не відшкодував їй заподіяну матеріальну та моральну шкоду, у зв`язку з чим вона вважає сумнівним каяття обвинуваченого, а тому колегія суддів вважає, що обвинуваченому ОСОБА_6 обґрунтовано призначено районним судом додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік, а тому вирок суду у цій частині слід залишити без зміни.

У даному випадку суспільний інтерес - безпека інших учасників дорожнього руху, виправдовує застосування до обвинуваченого такого обмеження.

Отже, вид та розмір призначеного обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, на думку колегії суддів, відповідає принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, та призначене з дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» 1950 року.

Порушень вимог кримінального процесуального та кримінального закону які б стали підставою для скасування або зміни по суті правильного винесеного судом рішення колегією суддів не встановлено.

Підстав для застосування положень ст. 69 КК України судом не встановлено.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів доходить висновку, що вирок суду першої інстанції є законним, мотивованим та обґрунтованим, підстави для його зміни чи скасування відсутні, а тому подана апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 - залишити без задоволення, а вирок Долинського районного суду Кіровоградської області від 22.03.2023 стосовно ОСОБА_6 , обвинуваченого за ч. 1 ст. 286 КК України - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду, як до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

З оригіналом згідно:

Суддя Кропивницького

апеляційного суду ОСОБА_2