Справа № 359/7387/23
Провадження №1-в/359/238/2023
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 серпня 2023 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 , представника колонії ОСОБА_4 , засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду з технічною фіксацією з використанням дистанційного зв`язку ВКЗ з ДУ «Бориспільська виправна колонія (№119)», клопотання виконуючого обов`язки начальника Державної установи «Бориспільська виправна колонія №119» ОСОБА_6 про приведення у відповідність до чинного законодавства України вироків Святошинського районного суду м. Києва від 22.12.2022 року та Голосіївського районного суду м. Києва від 27.012.2022 року ухвалених відносно засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

в с т а н о в и в :

31.07.2023 року виконуючий обов`язки начальника Державної установи «Бориспільська виправна колонія №119» ОСОБА_7 звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області про приведення у відповідність до чинного законодавства України вироків Святошинського районного суду м. Києва від 22.12.2022 року та Голосіївського районного суду м. Києва від 27.012.2022 року ухвалених відносно засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Представник колонії в судовому засіданні просив клопотання задовольнити та привести вказані вироки у відповідність до чинного законодавства України.

Прокурор не заперечував щодо задоволення клопотання.

Засуджений в судовому засіданні клопотання підтримав та не заперечував щодо його задоволення.

Заслухавши сторони провадження, дослідивши матеріали поданого клопотання та особову справу на засудженого суд приходить до наступних висновків.

Згідно вироку Святошинського районного суду м. Києва від 22.12.2022 року ОСОБА_5 призначено покарання за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186, із застосуванням ст. 71 КК України у виді 5 років 2 місяців позбавлення волі. Даний вирок набрав законної сили 24.01.2023 року.

Згідно вироку Голосіївського районного суду м. Києва від 27.012.2022 року ОСОБА_5 призначено покарання за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 із застосуванням ст. 71 КК України, у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі. Вирок набрав законної сили 27.01.2023 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання.

Згідно ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суду, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має вирішувати питання, зокрема, про застосування покарання за наявності кількох вироків.

Як встановлено судом, 27.12.2022 року при винесенні вироку та призначенні покарання Голосіївським районним судом м. Києва не було враховано вирок Святошинського районного суду м. Києва від 22.12.2022 року, оскільки останній на той час не набрав законної сили.

Для подальшого відбування покарання засудженим ОСОБА_5 виникла необхідність у приведенні вищезазначених вироків, ухвалених відносно нього, у відповідність із законодавством України.

Клопотання, у відповідності до вимог ст. 539 КПК України, підлягає розгляду Бориспільським міськрайонним судом Київської області, зважаючи на те, що засудженого направлено для відбування покарання до Державної установи «Бориспільська виправна колонія №119».

Зважаючи на викладене, перешкод для розгляду клопотання в суді не встановлено.

У відповідності до п. 11, п. 14 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання, зокрема: про застосування покарання за наявності кількох вироків; інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Відповідно до коментованого п. 11 ч. ст. 537 КПК України питання про застосування покарання за наявності кількох вироків постає перед судом під час їх виконання, зокрема, у випадку, якщо стосовно засудженого є не звернений до виконання вирок, про який не було відомо суду, що ухвалив останній за часом вирок, і тому не призначив покарання за сукупністю вироків.

Також у пункті 25 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" зазначено, що питання визначення порядку застосування покарання за наявності декількох вироків можуть вирішуватися в стадії виконання вироку у випадках, якщо стосовно засудженого є не звернений до виконання вирок, про який не було відомо суду, що постановив останній за часом вирок.

Як слідує з роз`яснень, що викладені в п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 № 7, за наявності щодо засудженого вироку, який не виконано і про який не було відомо суду, що постановив останній за часом вирок, суд за місцем виконання цього вироку зобов`язаний визначити порядок застосування покарання за всіма вироками.

Також, суд звертає увагу на роз`яснення, викладені в п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 1990 року «Про практику застосування судами України процесуального законодавства при вирішенні питань, пов`язаних із виконанням вироків», з яких вбачається, що не підлягають розгляду в порядку, передбаченому ст. 539 КПК України, питання, які порушують суть вироку і погіршують становище засудженого; звужують або розширюють обсяг обвинувачення; стосуються прогалин і недоліків вироків у частині кваліфікації злочинів, призначення покарання, вирішення цивільного позову.

Зокрема, відповідно до вищезазначеної постанови, не можна уточнювати призначене покарання (як основне так і додаткове) щодо його виду та строку й призначити покарання за кожний злочин окремо, якщо суд призначив покарання тільки за сукупністю злочинів, або призначити покарання за сукупністю злочинів, якщо його було призначено за кожний злочин окремо, призначити покарання за сукупністю вироків, коли при винесенні останнього за часом вироку суду було відомо про наявність інших невиконаних вироків, але питання про призначення покарання згідно зі ст. 43 КК України не було вирішено.

Крім того, у порядку передбаченому розділом VІІІ КПК України, суд може вирішувати на стадії виконання вироків, лише ті питання, які не стосуються суті вироку, і не тягнуть погіршення становища засудженого. Не підлягають розгляду в такому порядку питання, які зачіпають суть вироку та погіршують становище засудженого; звужують або розширюють обсяг обвинувачення; стосуються прогалин і недоліків вироків в частині кваліфікації злочинів, призначення покарання, вирішення цивільного позову.

У п. 1 постанови Пленуму Пленум Верховного Суду України Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 № 7 вказано, що при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватися вимог ст. 65 Кримінального кодексу України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Признаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

У випадку приведення у відповідність вироків згідно кримінального закону України, суд згідно вимог КК України має застосувати положення ст. 70 КК України.

Так, у відповідності до вказаної норми, а саме частини четвертої, за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

З урахуванням викладеного та з метою недопущення порушення конституційних прав засудженого та виконання постановлених відносно нього вироків, враховуючи недопустимість погіршення становища засудженого під час вирішення питання про застосування покарання за наявності кількох вироків, дане питання необхідно вирішити з урахуванням норм ч. 4 ст. 70 КК України.

Таким чином, суд приходить до висновку, що на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, остаточно визначити ОСОБА_5 покарання за вчиненні ним злочини згідно вироків Святошинського районного суду м. Києва від 22.12.2022 року та Голосіївського районного суду м. Києва від 27.012.2022 року, у виді позбавлення волі строком на 5 років 2 місяці, зважаючи на те, що указані вироки не оскаржувались та переглянуті не були.

На підставі викладеного, керуючись ст. 70, 71 КК України, ст. 537, 539 КПК України, суд

у х в а л и в :

Подання виконуючого обов`язки начальника Державної установи «Бориспільська виправна колонія №119» ОСОБА_6 задовольнити.

Привести вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 27.12.2022 року та вирок Святошинського районного суду м. Києва від 22.12.2022 року, ухвалених відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідність до чинного законодавства України.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 27.12.2022 року більш суворим, остаточно визначити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 2 (два) місяці позбавлення волі за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 22.12.2022 року.

Строк покарання ОСОБА_5 рахувати з 23.09.2021 року.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її проголошення через Бориспільський міськрайонний суд Київської області.

Суддя ОСОБА_1