Єдиний унікальний № 501/2111/22
Провадження № 1-кп/501/121/23
У Х В А Л А

03 травня 2023 року Іллічівський міський суд Одеської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника - адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чорноморську Одеського району Одеської області та в режимі відеоконференції з ДУ "Одеський слідчий ізолятор" кримінальне провадження №0000291 від 06 лютого 2016 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Іллічівського міського суду Одеської області перебуває вищезазначене кримінальне провадження.

Згідно з обвинувальним актом 06 лютого 2016 року, приблизно о 03.00 год., ОСОБА_5 , ОСОБА_6 (кримінальне провадження щодо якого закрите вироком Іллічівського міського суду Одеської області від 26 липня 2022 рокуна підставі п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України) та ОСОБА_7 (засуджений вироком Іллічівського міського суду Одеської області від 26 липня 2022 року) у стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи біля розважального закладу кафе-бару «Клубок» на вул. К. Цеткін в смт Великодолинське Овідіопольського району Одеської області, викликали таксі.

В подальшому, перебуваючи в салоні автомобіля таксі «Yyundai H 200» синього кольору, державний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_8 , у ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 виник злочинний намір, направлений на відкрите заволодіння майном ОСОБА_8 .

Після цього ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , вступивши в попередню змову між собою, з корисливих мотивів, із застосуванням насильства, що виразилось в нанесенні ударів руками та ногами в область голови, тулуба, рук, ніг потерпілого, чим спричинили йому тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми у формі струсу головного мозку, синця правої підочноямкової області, синця перенісся, крововиливу в слизову нижньої губи зліва, синця лівої орбіти, синця лівого і правого стегна, які належать до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, відкрито заволоділи майном ОСОБА_8 : мобільним телефоном «Samsung Galaxy Advans», вартістю 2100 грн., навігатором «Пионер», вартістю 450 грн., на загальну суму 2550 грн.

Після вчинення протиправних дій ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , були затримані співробітниками поліції на місці вчинення злочину, а ОСОБА_5 з місця злочину втік, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Дії ОСОБА_10 кваліфіковані за ч.2 ст. 187 КК України як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб.

Ухвалою суду від 27 червня 2022 року матеріали стосовно ОСОБА_5 виділені з об`єднаного кримінального провадження №№0000291 від 06 лютого 2016 року, 0000154 від 21 січня 2016 року, 0001726 від 15 серпня 2017 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 296, ч. 2 ст. 296 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 296, ч. 2 ст. 289 КК України, ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 187, ч. 3 ст. 357 КК України.

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 09 березня 2023 року до ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 05 травня 2023 року.

Прокурор ОСОБА_13 звернувся до суду з клопотанням про продовження строку обраного обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мотивуючи вагомістю та достатністю зібраних слідством доказів про вчинення обвинуваченим інкримінованого йому злочину, а також наявністю передбачених ст.177 КПК України ризиків того, що обвинувачений може переховуватися від суду; незаконно впливати на свідків, експертів та інших учасників у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Прокурор вважає, що застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти зазначеним ризикам.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання, захисник та обвинувачений проти задоволення клопотання заперечували, пояснивши, що на їх думку наявність ризиків, на які посилається сторона обвинувачення, не доведена, з огляду на це вважали за можливе обрати стосовно обвинуваченого більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. На підтвердження своїх доводів захисник надав суду свідоцтво про базову загальну середню освіту обвинуваченого, характеристику ОСОБА_5 за місцем його проживання, відповідно до якої за місцем мешкання на ОСОБА_5 заяв та скарг не надходило, характеристику на ОСОБА_5 , видану 21 січня 2019 року ДНЗ «Іллічівський професійний судноремонтний ліцей» та характеристику за місцем проходження 6навчальної практики від 22 січня 2019 року.

Дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали, вивчивши обвинувальний акт, вислухавши сторін кримінального провадження, суд доходить таких висновків.

Умови застосування запобіжного заходу передбачені ч. 1 ст. 194 КПК України, відповідно до якої суд вирішує питання про застосування запобіжного заходу, якщо за результатами розгляду клопотання буде встановлено:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Перелік доказів, зазначений у реєстрі матеріалів досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні, докази, досліджені під час судового розгляду, дають підстави для висновку про обґрунтованість пред`явленого ОСОБА_5 обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.

Крім того, суд вважає доведеними обставини, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що існують передбачені ст.177 КПК України ризики, на які посилається прокурор, а саме, що обвинувачений може:

переховуватися від суду (п.1 ч.1 ст.177 КПК України), що підтверджується наступним. ОСОБА_5 , який брав участь у кримінальному провадженні під час судового провадження та був належним чином повідомлений про дату, час та місце судових засідань, до суду не прибував, про причини неприбуття суд не повідомляв. Ухвалами суду від 03 липня 2020 року, 17 липня 2020 року, 08 вересня 2020 року, 16 жовтня 2020 року до ОСОБА_5 було застосовано привід.

Через неможливість встановлення місця проживання або перебування обвинуваченого ухвали суду про привід виконані не були.

Зазначене стало підставою для надання дозволу на його затримання та оголошення обвинуваченого ОСОБА_5 в розшук ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 19 жовтня 2020 року.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, за яке кримінальним законом України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років з конфіскацією майна.

Як вбачається з обвинувального акту ОСОБА_5 проживає у смт Великодолинське Одеського району Одеської області, під час судового провадження змінював місце проживання, не повідомивши про цей суд, не одружений, відомості щодо його утриманців відсутні, не працює.

З цих підстав обвинувачений, розуміючи можливість, у разі визнання його винним, призначення йому покарання до десяти років позбавлення волі та можливість реального відбування призначеного покарання, може вчинити спроби переховування від суду.

Яких-небудь обставин, які б могли реально утримати обвинуваченого від спроб ухилення від суду, шляхом, зокрема, зміни місця проживання, судом не вбачається,

вчинити інше кримінальне правопорушення (п.5 ч.1 ст.177 КПК України), що підтверджується тим, що як зазначено вище, обвинувачений не працює, відомості про інші його доходи або матеріальні джерела існування суду не надані. Зазначене дає підстави для висновку про те, що джерелом існування у ОСОБА_5 може бути майно, отримане злочинним шляхом.

Позитивні характеристики обвинуваченого за місцем його колишнього навчання не спростовують висновків суду.

Ризик незаконного впливу з боку обвинуваченого на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого у цьому ж кримінальному провадженні (п.3 ч.1 ст.177 КПК України), на думку суду, не доведений, оскільки відсутні будь-які фактичні дані, які б свідчили про його існування.

За таких обставин клопотання прокурора обґрунтоване та підлягає задоволенню.

При вирішенні питання про продовження строку запобіжного заходу ОСОБА_5 , крім наявності вищезазначених ризиків, суд на підставі наданих матеріалів оцінив в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його проживання, у тому числі відсутність у нього родини й утриманців; відсутність постійного місця роботи або навчання; його майновий стан; розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується ОСОБА_5 , а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

З тих самих підстав суд вважає за неможливе застосувати до обвинуваченого більш м`які запобіжні заходи - домашній арешт, особисту поруку, особисте зобов`язання або заставу.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою застосовується до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Як зазначено вище, ОСОБА_5 інкримінується вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років з конфіскацією майна.

Враховуючи викладене, перешкоди для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема, щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або з погрозою його застосування.

Враховуючи, що ОСОБА_5 інкримінується вчинення злочину, пов`язаного із застосуванням насильства, суд не визначає обвинуваченому заставу як альтернативний запобіжний захід.

Керуючись ст. 176-178, 183, 193-194, 196-197, 370-372 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити строк обраного обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 01 липня 2023 року, включно.

Не визначати обвинуваченому заставу на підставі п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України.

Копії ухвали після її оголошення негайно вручити обвинуваченому, прокурору та надіслати уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення чи з дня отримання її копії, якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, а для особи, яка перебуває під вартою, - з моменту вручення копії ухвали.

Суддя