КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 серпня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах ТОВ «ЗБК» на ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 07 лютого 2023 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 07.02.2023 задоволено частково клопотання прокурора відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_6 та накладено арешт на майно ТОВ «ЗБК» () у кримінальному провадженні № 0000155, а саме: на 90 % частки статутного фонду ТОВ «ЗБК» (), зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , що належать ОСОБА_7 (55 % частки статутного фонду) та ОСОБА_8 (35 % частки статутного фонду); на розрахункові рахунки ТОВ «ЗБК» () та грошові кошти на них, які відкриті в АТ «УкрСиббанк» (МФО банку 351005): НОМЕР_1 ; НОМЕР_2 ; НОМЕР_3 ; НОМЕР_4 ; НОМЕР_5 ; НОМЕР_6 , із забороною до завершення досудового розслідування та судового розгляду користуватися та розпоряджатися ними у будь-який спосіб, за винятком видаткових операцій по сплаті податків, зборів та обов`язкових платежів до державного бюджету України, виплати заробітної плати.

Відмовлено у задоволенні інших вимог клопотання.

___________________________________________________________________________

Справа № 760/2305/23 Слідчий суддя - ОСОБА_9

Апеляційне провадження № 11-сс/824/4477/2023 Суддя-доповідач - ОСОБА_1

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_5 в інтересах ТОВ «ЗБК» подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді, та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, захисник вказував на те, що оскаржувана ухвала є незаконною та необґрунтованою.

У доданих до клопотання слідчого матеріалах не міститься жодного фінансово-господарського документу, який би підтверджував будь-яке фінансування країни-агресора з боку ТОВ «ЗБК».

Мотиви клопотання щодо використання ТОВ «ЗБК» низки своїх особистих рахунків для здійснення протиправної діяльності, органом досудового розслідування викладені без підкріплення їх будь-якими доказами.

ТОВ «ЗБК» є добросовісним суб`єктом господарювання. Після початку збройної агресії російської федерації проти України і по день накладення арешту товариство відкрито здійснювало законну господарську діяльність, отримує доходи, з яких повністю та вчасно сплачує податки, збори, забезпечує робочими місцями і зарплатою працівників.

Безготівкові кошти не є індивідуалізованими матеріальними об`єктами, відповідно режим поводження з ними не може бути аналогічний тому, який запроваджений до речових доказів.

Таким чином, накладення арешту на грошові кошти, що обліковуються на рахунках, враховуючи їх нематеріальний і неіндивідуалізований характер, не узгоджується з заявленою метою - збереження речових доказів, адже їх неможливо використати як доказ у кримінальному провадженні.

Крім того, передумовою визнання предметів, речей чи документів речовими доказами є їх огляд, а також встановлення чи відповідають вони критеріям речових доказів.

Натомість, клопотання прокурора не містить протоколу огляду банківських рахунків, грошових коштів на них (із зазначенням сум), тому що вони не можуть бути оглянуті і сфотографовані і не відповідають критеріям речових доказів встановлених ст. 98 КПК України.

Апелянт зазначав, що чинним законодавством не охоплюється таке поняття як «статутний фонд», натомість використовується поняття «статутний капітал», а тому не відомо, що саме арештовано слідчим суддею з юридичної точки зору.

На переконання захисника, слідчий суддя не виконав вимог п. 2 ч. 1 ст. 372 КПК України та не вказав в мотивувальній частині ухвали, які саме зібрані в матеріалах кримінального провадження докази вказують на можливу причетність ТОВ «ЗБК» до даного кримінального правопорушення.

Прокурор у судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлений належним чином.

03.08.2023 від прокурора відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_6 надійшло клопотання про відкладення судового засідання, у зв`язку із зайнятістю у невідкладних слідчих та процесуальних діях на території Київської області. Разом з тим, доказів на обґрунтування викладених у клопотанні обставин щодо неможливості забезпечення участі прокурора у судовому засіданні, до клопотання не долучено.

З урахуванням положень ч. 1 ст. 172, ч. 4 ст. 405 КПК України, заслухавши думку захисника ОСОБА_5 в інтересах ТОВ «ЗБК», який не заперечував проти здійснення судового розгляду без участі прокурора, колегія суддів вважає за можливе проводити апеляційний розгляд у відсутності прокурора.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення захисника ОСОБА_5 в інтересах ТОВ «ЗБК», який підтримав подану апеляційну скаргу, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_5 в інтересах ТОВ «ЗБК» не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог пункту 3 ч. 2 ст. 395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Згідно абзацу 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Дослідженням матеріалів судового провадження встановлено, що клопотання прокурора відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_6 про арешт майна розглянуто 07.02.2023 без повідомлення та у відсутності власника майна або його представника, дані про направлення ухвали слідчого судді зазначеним особам у матеріалах справи відсутні.

Як убачається із наявної у матеріалах судового провадження розписки (а.с. 198), копію ухвали слідчого судді захисник ОСОБА_5 в інтересах ТОВ «ЗБК» отримав 05.07.2023, тоді як подав апеляційну скаргу 07.07.2023, тобто в строк, передбачений абзацом 2 ч. 3 ст. 395 КПК України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як убачається із наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження, Слідчим управлінням Головного управлінням Служби безпеки України у місті Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000155 від 12.07.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 110-2 КК України.

Згідно даних клопотання, органом досудового розслідування встановлено, що здійснюється фінансова діяльність на низкою суб`єктів господарювання, кінцевими бенефіціарами, власниками, керівниками, у яких є офіційно чи опосередковано громадяни рф та рб або забезпечують здійснення господарської діяльності на території України з державою-агресором з корисних мотивів.

Також в ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_7 є кінцевим бенефіціарним власником ТОВ «ЗБК» (), ТОВ «Арістей К» (), ТОВ «Арістей Компані» (), ТОВ «Арістей БМ» (), ТОВ «Добробут» (), окрім громадянства України, має паспорт громадянина рф, є власником готельного комплексу ООО «Отели «Кристи» (ИНН ), а також ДПК «Дачно-Лодочный кооператив «Нептун» (ИНН), розташованих на території тимчасово окупованої АР Крим.

Від провадження діяльності, яку здійснюють товариства підконтрольні ОСОБА_7 на території України, останній отримує доходи, які акумулюються ним на тимчасово окупованому півострові Крим.

Крім того, слідством встановлено, що кошти, отримані від діяльності вищевказаних підприємств, обготівковуються та передаються ОСОБА_7 , з метою їх переправи до АР Крим, за які останній активно розвиває готельний та туристичний бізнес на базі ООО «Отели «Кристи» (ИНН ) АР Крим, Южная коса, поселок Мирный, ул. Морская, 10), а також ДПК «Дачно-Лодочный кооператив «Нептун» (ИНН) (АР Крим, Сакский район, Южная коса, с. Поповка,), за результатами діяльності яких сплачуються податки, збори та інші загальнообов`язкові платежі до бюджету рф, з якого фінансуються, у тому числі, видатки на оборонну та правоохоронні сфери.

Водночас, у ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_7 являється власником земельних ділянок сільськогосподарського призначення розташованих в Макарівському районі Київської області. Земельні ділянки від імені ОСОБА_7 здаються в оренду підконтрольному ТОВ «Добробут», що може свідчити про ухилення від сплати податків, подальшим привласненням коштів, які недоотримує державний бюджет та подальшою передачею коштів безпосередньо ОСОБА_7 .

Згідно відповіді оперативного підрозділу Головного управління «Д» ДЗНД Служби безпеки України на виконання доручення слідчого, встановлено, що ТОВ «ЗБК» (), зареєстровано 10.09.2014, місце реєстрації: м. Київ, вул. 9 Травня, 49, основний вид діяльності - оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням, розмір статутного капіталу 4 000 000,00 грн., керівник - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Також у ході досудового розслідування встановлено, що ТОВ «ЗБК» () акумулює кошти в українських банках використовуючи низку своїх особистих рахунків для здійснення протиправної діяльності, а саме у АТ «УкрСиббанк» (МФО банку 351005): НОМЕР_1 ; НОМЕР_2 ; НОМЕР_3 ; НОМЕР_4 ; НОМЕР_5 ; НОМЕР_6 .

На виконання доручення слідчого у вказаному кримінальному провадженні, отримані матеріали від Головного управління «Д» ДЗНД Служби безпеки України, відповідно до яких активи, рухоме та нерухоме майно, корпоративні права, інші об`єкти права власності, використовуються з метою отримання прибутку та подальшого його інвестування в об`єкти нерухомості на тимчасово непідконтрольній України території, внаслідок чого сплачують податки, збори, та інші загальнообов`язкові платежі до бюджету рф, з якого фінансуються, у тому числі видатки на оборону та правоохоронні сфери.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_11 показав, що ОСОБА_7 знаходиться на тимчасово окупованій російською федерацією АР Крим, куди виїхав в січні 2022 року.

Оперативними підрозділом на виконання доручення слідчого в ході оглядів предметів вилучених 09.12.2022, на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 30.11.2022 (справа № 1-кс/760/5885/22), встановлено, що на ноутбукові марки AppleMacBookPro, який належить ОСОБА_8 , містяться відомості, які мають значення для кримінального провадження. Так, в ході огляду виявлені, зокрема електронні документи (файли) під назвами: «Бланк Нептун 2021г», «Список членов ДПК «Нептун» для голосования на обшем собрании 18.12 (1)», «Карточка пред-я Нептун», «АКТЫ СВЕРОК», «Колелективные жалобы», «Коллективное обращение на ОСОБА_12 », які вказують на протиправну діяльність фігурантів.

Крім того, у ході огляду мобільного телефону Iphone 13 ProMax, який належить ОСОБА_8 виявлено відомості, які мають значення для досудового розслідування, зокрема на вказаному телефоні в месенджері «Вайбер» виявлено групу з назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 », в якій присутня ОСОБА_8 , в зазначеній групі здійснюється обговорення діяльності кооператива ДПК «ДЛК «Нептун». Також виявлено електронний білет на автобус з м. Сочі до міста Сімферополь на ім`я ОСОБА_8 з датою виїзду 01.06.2022, що підтверджує перебування ОСОБА_8 на окупованому півострові Крим в період повномасштабної збройної агресії рф.

В ході огляду вказаного телефону встановлено, що в месенджері «Вотсап» присутня група з назвою « ІНФОРМАЦІЯ_3 » в якій, присутня ОСОБА_8 та ще 6 абонентів у яких номера операторів російського мобільного зв`язку, в зазначеній групі міститься інформація щодо продажу номерів готельного комплексу ООО «Отели «Кристи» та прибутку.

Постановами старшого слідчого слідчого управління Головного управління Служби безпеки України у місті Києві та Київській області ОСОБА_13 від 16.01.2023 визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000155 майно, а саме: корпоративні права у вигляді 90 % частки статутного фонду ТОВ «ЗБК» (), що належать ОСОБА_7 (55 % частки статутного фонду) та ОСОБА_8 (35 % частки статутного фонду); грошові кошти, які знаходяться на розрахункових рахунках ТОВ «ЗБК» (), які відкриті в АТ «УкрСиббанк» (МФО банку 351005): НОМЕР_1 ; НОМЕР_2 ; НОМЕР_3 ; НОМЕР_4 ; НОМЕР_5 ; НОМЕР_6 .

30.01.2023 прокурор відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва із клопотанням, в якому просив накласти арешт на майно ТОВ «ЗБК» () у кримінальному провадженні № 0000155, із забороною до завершення досудового розслідування та судового розгляду відчужувати, користуватися та розпоряджатися ним у будь-який спосіб, а саме: на 90 % частки статутного фонду ТОВ «ЗБК» (), зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , що належать ОСОБА_7 (55 % частки статутного фонду) та ОСОБА_8 (35 % частки статутного фонду); на розрахункові рахунки ТОВ «ЗБК» () та грошові кошти на них, які відкриті в АТ «УкрСиббанк» (МФО банку 351005): НОМЕР_1 ; НОМЕР_2 ; НОМЕР_3 ; НОМЕР_4 ; НОМЕР_5 ; НОМЕР_6 , із забороною до завершення досудового розслідування та судового розгляду користуватися та розпоряджатися ними у будь-який спосіб, за винятком видаткових операцій по сплаті податків, зборів та обов`язкових платежів до державного бюджету України, виплати заробітної плати, а також просив визначити порядок виконання ухвали, заборонивши державним реєстраторам юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (особам, які перебувають у трудових відносинах з суб`єктом державної реєстрації, нотаріусам), державним та приватним нотаріусам, вчиняти будь-які дії, пов`язані з перереєстрацією та внесенням змін до установчих документів ТОВ «ЗБК» () та заборонити депозитарним установам здійснювати дії, пов`язані зі зміною відомостей (даних про власників тощо) щодо зазначених у рішенні цінних паперів (акцій).

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 07.02.2023 задоволено частково клопотання прокурора та накладено арешт на майно ТОВ «ЗБК» () у кримінальному провадженні № 0000155, а саме: на 90 % частки статутного фонду ТОВ «ЗБК» (), зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , що належать ОСОБА_7 (55 % частки статутного фонду) та ОСОБА_8 (35 % частки статутного фонду); на розрахункові рахунки ТОВ «ЗБК» () та грошові кошти на них, які відкриті в АТ «УкрСиббанк» (МФО банку 351005): НОМЕР_1 ; НОМЕР_2 ; НОМЕР_3 ; НОМЕР_4 ; НОМЕР_5 ; НОМЕР_6 , із забороною до завершення досудового розслідування та судового розгляду користуватися та розпоряджатися ними у будь-який спосіб, за винятком видаткових операцій по сплаті податків, зборів та обов`язкових платежів до державного бюджету України, виплати заробітної плати.

Відмовлено у задоволенні інших вимог клопотання.

З такими висновками слідчого судді суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст. 131-132, 170-173 КПК України, задовольнив клопотання прокурора про накладення арешту на майно ТОВ «ЗБК» () у кримінальному провадженні № 0000155, а саме: на 90 % частки статутного фонду ТОВ «ЗБК» (), зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , що належать ОСОБА_7 (55 % частки статутного фонду) та ОСОБА_8 (35 % частки статутного фонду); на розрахункові рахунки ТОВ «ЗБК» () та грошові кошти на них, які відкриті в АТ «УкрСиббанк» (МФО банку 351005): НОМЕР_1 ; НОМЕР_2 ; НОМЕР_3 ; НОМЕР_4 ; НОМЕР_5 ; НОМЕР_6 , із забороною до завершення досудового розслідування та судового розгляду користуватися та розпоряджатися ними у будь-який спосіб, за винятком видаткових операцій по сплаті податків, зборів та обов`язкових платежів до державного бюджету України, виплати заробітної плати, з тих підстав, що вказане майно у встановленому законом порядку визнане речовими доказами у межах кримінального провадження № 0000155 від 12.07.2022, та відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власників майна з метою збереження речових доказів.

З огляду на наведене та враховуючи, що слідчим суддею першої інстанції ретельно перевірено майно, на яке прокурор просив накласти арешт і його відношення до матеріалів кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на корпоративні права, розрахункові рахунки та грошові кошти на них, оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що незастосування арешту даного майна може призвести до його відчуження.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано наклав арешт на вказане майно, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Викладені в апеляційній скарзі доводи про незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали ретельно перевірялися, проте не знайшли свого підтвердження, оскільки рішення слідчого судді ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтвердженні достатніми даними, дослідженими судом.

Колегія суддів звертає увагу, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, достатності та взаємозв`язку, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, чи існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення, яка може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, правильності кваліфікації дій та винуватості особи в його вчиненні, а також оцінка належності та допустимості доказів вирішуються судом під час ухваленні вироку, тобто на стадії судового провадження.

З урахуванням наведеного, посилання апелянта на відсутність доказів використання ТОВ «ЗБК» низки своїх особистих рахунків для здійснення протиправної діяльності, а також відсутність у доданих до клопотання прокурора матеріалах фінансово-господарських документів, які б підтверджували будь-яке фінансування країни-агресора з боку ТОВ «ЗБК», є передчасними.

Перевірка наведених апелянтом обставин, збір доказів на їх підтвердження або спростування, і є метою проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000155.

Сукупність долучених до клопотання прокурора матеріалів та викладені у клопотанні обставини на даному етапі досудового розслідування є достатніми для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, а питання наявності події та складу кримінального правопорушення підлягає вирішенню під час судового розгляду справи по суті.

Незастосування в даному випадку заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до знищення доказів у провадженні і таким чином позбавить реалізацію мети досудового розслідування та дотримання завдання арешту майна, передбаченого ч. 1 ст. 170 КПК України.

Доводи апеляційної скарги про законність здійснення ТОВ «ЗБК» господарської діяльності, не впливає на правильність висновків слідчого судді про наявність підстав для арешту майна, оскільки арешт майна з підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, по суті являє собою форму забезпечення доказів, та не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

З огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Посилання апелянта на те, що органом досудового розслідування не оглянуто грошові кошти, які знаходяться на розрахункових рахунках, не спростовують висновки слідчого судді про наявність підстав для накладення арешту.

Твердження захисника про недоведеність відповідності майна речовим доказам в розумінні ст. 98 КПК України, є безпідставними, оскільки встановлені прокурором фактичні обставини кримінального правопорушення у даному кримінальному провадженні, містять сукупність підстав та розумних підозр вважати, що на даному етапі досудового розслідування є підстави для обґрунтованого припущення, що вказане майно може бути знаряддям вчинення кримінального правопорушення, набуте кримінально протиправним шляхом або отримане юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а отже дане майно відповідає ознакам, зазначеним в ст. 98 КПК України, що згідно ч. 3 ст. 173 КПК України дає підстави для його арешту як речових доказів з метою збереження.

Колегією судів не встановлено порушень слідчим суддею положень ст.ст. 170, 172-173 КПК України. Ухвала слідчого судді відповідає вимогам ч. 5 ст. 173, 372 КПК України, та містить у собі підстави та мотиви прийнятого рішення.

Інші зазначені в апеляційні скарзі доводи не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, колегією не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що слідчим суддею рішення прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 170, 173, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах ТОВ «ЗБК» залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 07 лютого 2023 року, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3