Справа № 645/657/23
Провадження № 1-кп/645/83/23
В И Р О К
19 червня 2023 року м. Харків
Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , офіційно не працевлаштованого; раніше судимого: 21 вересня 2011 року Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст.185 КК України до штрафу в розмірі 850 гривень; 17 квітня 2013 року Комінтернівським районним судом міста Харкова за ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 187 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна та штрафом у розмірі 850 гривень; ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 29 травня 2014 року змінено вирок та призначене покарання у вигляді 7 років 6 місяців позбавлення волі та штрафу 850 грн; ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 22 січня 2016 року на підставі ч. 5 ст. 72 КК України перераховано строк попереднього ув`язнення із розрахунку 1 день ув`язнення за 2 дні позбавлення волі; звільнений 23 березня 2016 року із Диканівської ВК №12 умовно-достроково на строк 1 рік 8 місяців 3 дні; 31 березня 2023 року Октябрським районним судом м.Полтави за ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 71, ч. 4 ст. 81 КК України до 2 років позбавлення волі,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 186 КК України, -
в с т а н о в и в:
ОСОБА_5 , будучи раніше неодноразово судим за вчинення корисливих злочинів, судимість за які не знято та не погашено в передбаченому Законом порядку, на шлях виправлення не став і знову вчинив корисливий злочин за наступних обставин.
Так, на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року № 2102-ІХ (зі змінами), в Україні з 05:30 24.02.2022 введено воєнний стан, який неодноразово продовжений відповідними Указами Президента.
09.11.2022 у вечірній час ОСОБА_5 прийшов у гості до ОСОБА_6 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , де в цей час вже знаходилась його цивільна дружина - ОСОБА_7 , після чого вони втрьох почали розпивати спиртні напої. Через певний проміжок часу ОСОБА_7 пішла додому, ОСОБА_6 лягла відпочивати, а ОСОБА_5 залишився заночувати у ОСОБА_6
10.11.2022 близько сьомої години ранку ОСОБА_6 прокинулась та попрохала ОСОБА_5 допомогти знайти її мобільний телефон, який вона втратила напередодні.
З метою встановлення місцезнаходження мобільного телефону ОСОБА_6 та ОСОБА_5 вийшли з дому та шукали телефон на прилеглій до будинку території. Не знайшовши телефон ОСОБА_6 і ОСОБА_5 , близько 10 години ранку, 10.11.2022 пішли в бік супермаркету «РОСТ», розташованого за адресою: м. Харків, проспект Героїв Харкова, 257, неподалік від якого вжили спиртні напої, внаслідок чого ОСОБА_6 перебувала в стані сильного алкогольного сп`яніння.
Після вживання алкогольних напоїв ОСОБА_5 та ОСОБА_6 прийшли до автобусної зупинки, яка знаходиться з правого боку біля виходу з критої парковки супермаркету «РОСТ», розташованого за адресою: м. Харків, проспект Героїв Харкова, 257, де ОСОБА_6 заснула на лавці в павільйоні зупинки.
ОСОБА_5 помітив, що ОСОБА_6 заснула на лавці, та у нього виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, вчинене в умовах воєнного стану.
Після цього, ОСОБА_5 із викраденою золотою каблучкою залишив місце вчинення кримінального правопорушення, звернувши викрадене майно на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на вищевказану суму.
Окрім того, 03.02.2023 близько 16.30 год., ОСОБА_5 , знаходячись біля будинку №9 по вул. Амосова у м. Харкові, побачив раніше незнайому йому ОСОБА_8 , яка тримала у руках смартфон «Samsung SM-M336BZGGSEK 6/128GB» в активованому стані, та дивилась у ньому відеоролики.
У цей момент у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна. Реалізуючи вказаний свій злочинний умисел, діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, переслідуючи мету наживи і незаконного збагачення за чужий рахунок, усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи діяти саме таким чином, скориставшись тим, що за його діями не спостерігають треті особи, ОСОБА_5 , підійшовши зі спини впритул до потерпілої ОСОБА_9 , простягнувши ліву руку із-за спини потерпілої ОСОБА_10 вперед та шляхом ривку, з лівої руки потерпілої відкрито викрав її смартфон «Samsung SM-M336BZGGSEK 6/128GB», вартість якого, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №СЕ-19/121- 23/2955-ТВ від 16.02.2023, складає 7216 гривень 67 копійок.
Після цього, ОСОБА_5 із викраденим мобільним телефоном залишив місце вчинення кримінального правопорушення, звернувши викрадене майно на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду на вищевказану суму.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 зазначив про своє щире каяття та повне визнання вини у вчиненому та пояснив суду, що при обставинах, викладених в обвинувальному акті, 10.11.2022 року він таємно, з метою наживи, викрав золоте кільце з пальця ОСОБА_6 - подруги своєї дружини, коли та заснула, а 03.02.2023 року у незнайомої жінки по АДРЕСА_3 відкрито вирвав з рук мобільний телефон, який заклав у ломбард. Шкода потерпілим ним добровільно не відшкодована.
Потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_10 у судове засідання не з`явилися, подали заяви про розгляд справи за їх відсутності.
Враховуючи, що обвинувачений не заперечує фактичні обставини скоєних кримінальних правопорушень, як вони викладені вище, підтвердивши свою позицію в судовому засіданні, а також те, що ним та іншими учасниками судового провадження не оспорюються фактичні обставини справи, вказані в обвинувальному акті, вони правильно розуміють зміст цих обставин, суд, переконавшись в добровільності позиції зазначених осіб, з урахуванням думки учасників процесу вважав, що дослідження доказів на підтвердження вини обвинуваченого, отриманих під час досудового провадження в судовому засіданні не є доцільним.
Таким чином, суд вважав можливим, з урахуванням положень частини 3 статті 349 КПК України, допитати обвинуваченого та дослідити матеріали кримінального провадження в частині, що характеризують особу останнього, письмові докази щодо судових витрат та речових доказів.
Суд вважає за необхідне наголосити, що судовий розгляд, як закріплено у ч. 1 ст. 337 КПК України, проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.
Дії ОСОБА_5 (по епізоду від 10.11.2022) суд кваліфікує за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.
Дії ОСОБА_5 (по епізоду від 03.02.2023) суд кваліфікує за ч. 4 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.
Вину ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 186 України, суд вважає доведеною.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 у відповідності до положень ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, оскільки обвинувачений визнав свою провину, висловлював жаль з приводу вчиненого та активне сприяння розкриттю злочинів.
Обставин, які обтяжують покарання, згідно вимог ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_5 встановлено, що він неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, має непогашені судимості за вчинення корисливих злочинів, в тому числі і тяжких, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, офіційно не працює, є батьком неповнолітньої дитини.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд при призначенні покарання повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 за вчинене, суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, які, відповідно до положень ст. 12 КК України, є тяжкими злочинами, умисну форму вини, конкретні обставини вчинених злочинів, дані про особу обвинуваченого, який, маючи ряд непогашених судимостей, у тому числі і за вчинення злочинів проти власності, вчинив нові корисливі злочини, пом`якшуючі покарання обставини, відношення обвинуваченого до вчиненого і його позицію щодо визнання вини.
Наведені дані, на думку суду, свідчать про відверте небажання обвинуваченого ОСОБА_5 стати на шлях виправлення та неефективність застосування до нього покарання не пов`язаного з позбавленням волі.
Таким чином, суд вважає необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_5 та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень, призначити покарання у виді позбавлення волі із застосуванням, відповідно до положень ч. 1 ст. 70 КК України, принципу поглинання менш суворого покарання більш суворим.
Окрім того, при призначенні покарання суд застосовує положення ч. 4 ст. 70 КК України, оскільки в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 був засуджений 31.03.2023 року вироком Октябрського районного суду м.Полтави за ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 71, ч. 4 ст. 81 КК України до 2 років позбавлення волі. Кримінальне правопорушення згідно з вказаним вироком було вчинене 23.11.2016 року.
Суд вважає, що покарання, призначене за даним вироком, буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 та таким, що відповідатиме вимогам розумності, справедливості, особі винного і конкретним обставинам справи.
Враховуючи ставлення обвинуваченого до вчиненого та наявність пом`якшуючих покарання обставин і відсутність обставин його обтяжуючих, судом розглядалося питання про застосування положень ст.ст. 69, 69-1 КК України.
Так, згідно з ч. 1 ст. 69-1 КК України за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 66 цього Кодексу, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.
Щодо застосування положень ст. 69-1 КК України суд зазначає, що враховуючи відсутність такої пом`якшуючої покарання обставини, як добровільне відшкодування завданого збитку або усунення заподіяної шкоди (п. 2 ч. 1 ст. 66 КК), оскільки потерпілій ОСОБА_6 майно повернуто органом досудового розслідування, а потерпілій ОСОБА_10 викрадене не повернуто та шкоду добровільно не відшкодовано, то положення вказаного кримінального закону не можуть бути застосовані у даній справі.
Відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.
Суд наголошує, що при розгляді даної справи дійсно встановлені декілька обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому, проте з огляду на особу винного та обставини вчинення ним злочинів, дані обставини істотно не знижують ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, а отому положення ст. 69 КК України суд не застосовує.
На думку суду, встановлені судом обставини, що пом`якшують покарання та дані про особу ОСОБА_5 є достатніми лише для призначення мінімального строку покарання, передбаченого санкціями ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 186 КК України.
На переконання суду, саме таке покарання є співмірним протиправним діянням і не може вважатися явно несправедливим внаслідок суворості чи недостатнім для досягнення мети покарання.
Документально підтверджені витрати на залучення експертів суд стягує з обвинуваченого на користь Держави відповідно до вимог ст. 124 КПК України.
Питання щодо речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, застосований відносно обвинуваченого, суд вважає необхідним залишити без змін до набрання вироком законної сили, зарахувавши до строку відбування покарання строк знаходження обвинуваченого під вартою, оскільки вказаний запобіжний захід був застосований до ОСОБА_5 13.02.2023.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 374, 395 КПК України, суд,-
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 186 КК України та призначити йому покарання:
за ч. 4 ст. 185 КК України 5 (п`ять) років позбавлення волі;
за ч. 4 ст. 186 КК України 7 (сім) років позбавленні волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_5 остаточне покарання у вигляді позбавлення волі строком на 7 (сім) років.
На підставі положень ч.1, 4 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного за вироком Октябрського районного суду м.Полтави від 31 березня 2023 року, яким ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 71, ч. 4 ст. 81 КК України до 2 років позбавлення волі, більш суворим покаранням, призначеним за даним вироком, остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у вигляді 7 (семи) років позбавлення волі.
Строк відбування покарання за даним вироком рахувати ОСОБА_5 з 13.02.2023 року.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, застосований відносно ОСОБА_5 , залишити без змін до набрання вироком законної сили.
каблучку виконану із сплаву золота 585 проби, масою 1,79 грам, яка передана на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , після набрання вироком законної сили вважати повернутою потерпілій;
Згідно з ч. 15 ст. 615 КПК України в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.
Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення, а засудженим, який утримується під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя -