Справа № 752/8994/22
Провадження №: 1-кп/752/1061/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.09.2023 рокум. Київ

Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001078 відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Києва, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , офіційно не працює, не одружений, має профільну середню освіту, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України

за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

потерпілої ОСОБА_11 ,

встановив:

ОСОБА_5 у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці умисно, з метою заволодіння чужими грошовими коштами шляхом зловживання довірою, з використанням електронно-обчислювальної техніки розробив детальний план підбору потенційних клієнтів для надання послуг з евакуації громадян з тимчасово окупованого м. Маріуполь.

Після чого, ОСОБА_5 04.05.2022 року з метою реалізації свого злочинного плану за допомогою Всесвітньої мережі «Інтернет» здійснював протягом тривалого часу листування через додаток (месенджер) «Telegram» з ОСОБА_11 , чим справив на останню сприятливе враження надійного, чесного та порядного партнера. Демонструючи свою обізнаність у сфері волонтерської діяльності, ОСОБА_5 дійшов усної згоди з ОСОБА_11 на перевезення її матері з м. Маріуполь, де проходили бойові дії, в безпечне для життя місце, та завідомо не маючи наміру виконувати покладені на нього обов?язки, за допомогою мобільного телефону марки «Айфон 6+» (IMEI: НОМЕР_2 , з сім-картою № НОМЕР_3 ) повідомив останній реквізити для сплати своїх послуг.

В подальшому ОСОБА_11 здійснила транзакції з перерахування грошових коштів, а саме: 04.05.2022 року о 22:26 год. у сумі 5000,00 грн., 04.05.2022 року о 22:52 год. у сумі 5000,00 грн., 05.05.2022 о 00:02 год. у сумі 3000,00 грн., 05.05.2022 року о 13:02 год. у сумі 3000,00 грн., 05.05.2022 року 16:52 год. у сумі 1000,00 грн., 06.05.2022 року о 14:44 год. у сумі 1600,00 грн., 07.05.2022 року о 14:05 у сумі 1100 грн., 07.05.2022 року о 14:28 год. у сумі 500 грн., на банківську картку АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_4 , яка належить ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якою користується і здійснює фінансові операції обвинувачений.

Після чого ОСОБА_5 не виконав обов`язків з надання послуги перевезення матері ОСОБА_11 , кошти не повернув, чим завдав потерпілій ОСОБА_11 матеріальної шкоди на загальну суму 20200,00 грн.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 190 КК України, а саме: заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки.

Допитаний в суді обвинувачений ОСОБА_5 під час судового розгляду свою вину визнавав частково та показав, що 04.05.2022 року працював не офіційно в ресторані кальянщиком. Офіційно ніде не працював, проте допомагав вивозити людей з окупованих територій та домовлявся про це з водієм: пасажири надавали йому інформацію щодо дня і часу, коли їх потрібно забрати, і він передавав ці дані водію. Був посередником і особисто водія не знав, знав, що звати його ОСОБА_13 та був з ним на зв`язку. Наразі телефону водія немає. З людьми з окупованих територій зв`язувався через іншу мережу «Фенікс». З потерпілою до цього знайомий не був, спілкувався з нею через номер « НОМЕР_5 ». Вказав, що потерпіла ОСОБА_11 знайшла його контакт в групі « ІНФОРМАЦІЯ_3 » в месенджері «Telegram» та написала з проханням вивезти мати з м. Маріуполь. Пообіцяв потерпілій вивезти її мати 07-09 травня і вона повністю розрахувалась за послугу перевезення у сумі приблизно 1000 доларів США, з яких його винагорода складала 10%, а інші кошти були винагородою водія. Гроші водію передавав готівкою через третю особу на ім`я ОСОБА_13 , з яким зустрічався у м. Києві на початку квітня 2022 року. Вказав, що дійсно ОСОБА_11 перерахувала йому кошти на картку батька за номером НОМЕР_4 за послугу з перевезення у розмірі 20200 грн., але він не виконав перед нею зобов`язання, оскільки виїзд на ту дату з м. Маріуполь було заблоковано з усіх сторін. Потім перевезення матері було перенесено на інші дати, але ОСОБА_11 від них відмовилась. Зазначив, що потерпіла просила повернути кошти, на що пообіцяв повернути їх протягом двох місяців, оскільки всі її гроші передав водію і в нього не було всієї суми. Після невиконання послуги з перевезення матері потерпілої, просив останню надіслати йому 3000 грн., а потім ще 2000 грн. оскільки вона не була в Україні і ці гроші потрібні були для здійснення міжнародного переказу, щоб потім повернути ОСОБА_11 всю суму.

На стадії заяв, доповнень та клопотань до судового розгляду обвинувачений ОСОБА_5 зазначив, що визнає свою вину в повному обсязі, розкаюється у вчиненому, після перебування в СІЗО все усвідомив та зробив для себе висновки. Вибачається перед всіма, просить не позбавляти його волі та дати шанс. Крім того, вказав, що його мама відшкодувала потерпілій 20000,00 грн.

Крім повного визнання своє вини обвинуваченим в кінці судового розгляду, вина останнього в повній мірі підтверлжується зібраними та дослідженими безпосередньо судом доказами.

Так, потерпіла ОСОБА_11 в суді показала, що в травні 2022 року шукала волонтерів, які могли б вивезти мати з тимчасово окупованого міста Маріуполь, на що знайомі надали їй контакти ОСОБА_5 . Вказує, що особисто з ним не знайома, зв"язалась з останнім по номеру НОМЕР_3 через "Телеграм" та просила вивезти мати з Маріуполя, на що він погодився на умовах оплати в 1000 доларів США, що було приблизно еквівалентно 30-32 тис. грн. Зазначає, що після домовленності ОСОБА_5 просив терміново перевести завдаток у розмірі 5000,00 грн., вона погодилась і перевела кошти на карту НОМЕР_4 , після чого ОСОБА_5 через 10 хвилин уточнивши вік матері, просив ще 3000,00 грн. на фільтрацію, які ОСОБА_11 також перевела. Потерпіла вказує, що обвинувачений запевняв, що на наступний день мати евакуюють, і просив перевести йому ще 5000,00 грн., начебто водію на заправку, і вона перевела. Після чого, обвинувачений повідомив, що водій не хоче їхати, оскільки існують ризики, тому необхідно перевести ще 3000,00 грн., які вона також перевела, після чого обвинувачений просив сплатити всю суму, на що потерпіла відмовилась, оскільки домовленість була на повну оплату після того як її мати вивезуть у м. Дніпро. В той день ОСОБА_5 повідомив, що мати не вивезли, бо була "гаряча" ситуація. Зазначає, що на третій день обвинувачений уточнив анкетні дані матері, кількість речей і запевнив, що вивозять людей, тому необхідно здійнити повну предоплату для проходження фільтрації. Потерпіла вказує, що ОСОБА_5 постійно вимагав гроші і вона знову їх переводила у сумі 3000,00 грн, потім 1600,00 грн., ще 1600,00 грн. Коли вже зрозуміла, що перевела ОСОБА_5 кошти на загальну суму 18600,00 грн. просила його повернути кошти, якщо не вдається вивезти мати, на що він запевняв, що вивезе і знову просив гроші, на що вона спочатку відмовилась, однак потім відправила 1000,00 грн. Вказує, що обвинувачений надав номер ОСОБА_14 , яка могла підтвердити, що вони дійсно вивозять людей, і потерпіла зв"язалась з нею, проте вона також почала вимагати гроші. Зазначає, що після останньої переписки 07.05.2022 року, він написав їй 15.05.2022 року з питанням "чи забирати маму" і просив за це 350,00 доларів США, і вона не погодилась, бо на той момент вже вивезла мати, тому просила повернути кошти, на що обвинувачений просив скинути спочатку 3000,00 грн. і вже після її переказу, переведе їй всі сплачені кошти. Потерпіла зазначає, що ОСОБА_5 26.05.2022 року просив її номер карти та нагадати йому про переказ коштів. 27.05.2022 року вона написала йому, однак ОСОБА_5 не відповів. Десь через тиждень знову питав номер карти та просив, щоб спочатку вона перевела йому кошти у сумі 2000,00 грн., аж тоді він поверне всі її кошти. Вказує, що він навіть просив повертати грошові кошти частинами, на що вона погодилась, однак шкода їй не відшкодована, тому просить її цивільний позов задовольнити в повному обсязі. В заяві просить призначити покарання ОСОБА_5 у виді позбавлення волі. Крім того, потерпіла вказала, що номер телефону ОСОБА_5 їй надали її знайомі, яких останній, як стало їй відомо пізніше, також обманув, проте вони не захотіли звертатись до поліції.

Свідок ОСОБА_12 показав, що є батьком обвинуваченого, з яким в нього нормальні стосунки. Карткою № НОМЕР_4 , яка отримана в «Ощадбанку», користувались він, дружина і його син. Вказує, що картка фізично не завжди була в нього, а при обшуку її вилучили. Зазначає, що не знає чи хтось користувався його карткою через інтернет. Відкривав картку на отримання ковід сертифікату, однак не закрив її. Мобільний додаток «Ощадбанк» він встановлював разом з сином не на свій телефон, а на інший, загальний, яким син користувався. Номер телефону та мобільного оператора не пам`ятає. Про рух коштів по цій картці нічого не знає. Вказує, що син проживає разом з ним, де і ким працює не повідомив на підставі ст. 63 Конституції України. Вказує, що отримував виплати на цю картку від брата ОСОБА_15 , та не пам`ятає на яку суму десь у період березня - квітня. Вказує, що інші люди також переводили на цю картку декілька сум. Не пам`ятає чи повідомляв йому син про те, що йому надходять грошові кошти. Його жінка брала кошти і витрачала їх, рух коштів по картці він не відслідковував. Коли затримали сина, тоді дізнався, що останній займається волонтерською діяльністю. В м. Маріуполь родичів чи знайомих в сім`ї немає. Потерпілу ОСОБА_11 він не знає та йому невідомо, що вона перераховувала кошти на його картку.

Свідок ОСОБА_16 , матір обвинуваченого ОСОБА_5 на підставі ст. 63 Конституції України відмовилась від дачі показів.

Крім вказаних вище показань потерпілої та свідка, вина обвинуваченого ОСОБА_5 підтверджується доказами, а саме:

даними, що містяться в заяві про кримінальне правопорушення від 17.05.2022 року (т.1 а.с. 69-70), з яких вбачається, що ОСОБА_11 , будучи попередженою про кримінальну відповідальність згідно зі статтею 383 КК України, повідомила, що вона 04.05.2022 року звернулась до ОСОБА_5 з метою вивезення своєї матері з окупованого Маріуполя, на що останній погодився, обіцяв і запевняв потерпілу, що вивезення відбудеться, однак не виконав зобов`язань та заволодів коштами на загальну суму 20200 грн.;

даними квитанцій (т.1 а.с. 73-80), з яких вбачається, що ОСОБА_11 з 04.05.2022 року по 07.05.2022 року перерахувала на картку № НОМЕР_4 , якою користувався ОСОБА_5 кошти на загальну суму 20200,00 грн.;

даними протоколу обшуку від 24.06.2022 року з флеш-носієм (т. 1 а.с. 107-111), проведеного на підставі ухвали судді Голосіївського районного суду м. Києва від 23.06.2022 року, за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 , з яких вбачається, що на пропозицію працівників поліції ОСОБА_5 видано мобільний телефон «Iphone6+», банківську картку АТ «Ощадбанк» " НОМЕР_6 " та банківську виписку з банку з особового рахунку НОМЕР_7 на ім"я ОСОБА_17 АТ "Ощадбанк"; крім того, з даних вбачається, що ОСОБА_5 у вилученому мобільному телефоні показав інформацію, яка містить листування в месенджері "Telegram", щодо перерахунку грошових коштів за послуги евакуації та показав додаток "Ощадок 24/7" з рухом коштів;

даними протоколу огляду речей від 01.07.2022 року (т. 1 а.с. 141-148), з яких вбачається, що у оглянутому мобільному телефоні «Apple 6 Plus» НОМЕР_8 виявлено друкований в електронному вигляді текст в додатку «Заметки», щодо описання ОСОБА_5 шахрайських дій, який було написано 28.03.2022 року о 10 год. 51 хв. (мал. 4,5); також даними з яких вбачається, що в додатку «Wallet» виявлено банківську картку АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_4 , яка використовувалась в шахрайських діях (мал.6), крім того, даними, з яких вбачається, що в ході огляду месенджеру «Telegram» виявлено діалоги з особами, яким ОСОБА_5 пропонував надання послуг нібито щодо вивезення з тимчасово окупованих територій вимушених переселенців (мал. 8-29), зокрема, з потерпілою ОСОБА_11 (мал. 27-29);

даними протоколу огляду речей від 01.07.2022 року (т. 1 а.с. 135-140), з яких вбачаються роздруківки здійснених транзакцій з банківського рахунку АТ «Ощадбанк», які вилучені 24.06.2022 року у ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 ;

даними протоколу огляду речей від 01.07.2022 року (т. 1 а.с. 149-151), з яких вбачається, що оглянута банківська картка АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_4 безпосередньо використовувалась для отримання грошових коштів, здобутих шахрайським шляхом.

Вказані докази в повній мірі узгоджуються між собою та як було вказано вище є належними, допустимими та достовірними, а у своїй сукупності - достатніми та взаємопов"язаними для прийняття рішення про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, при обставинах, викладених в обвинувальному акті та вироку суду.

На переконання суду дії ОСОБА_5 із врахуванням вимог статей 4, 5 КК України (на момент вчинення злочину) вірно кваліфіковані саме за ч. 3 ст. 190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки.

Не дивлячись на повне визнання вини обвинуваченим та відсутності будь-яких клопотань щодо перекваліфікації дій обвинуваченого у останнього захисника ОСОБА_5 , який брав участь у розгляді справи, суд вважає за необхідне розглянути та відмовити у задоволенні клопотання попереднього захисника обвинуваченого - ОСОБА_8 про перекваліфікацію дій ОСОБА_5 з огляду на наступне.

Спеціальною кваліфікуючою ознакою шахрайства є спосіб обману: шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, яка включає поняття електронно-обчислювальної машини (ЕОМ), автоматизовані системи (АС), комп`ютерні мережі, мережі електрозв`язку.

Айфон 6+ є автоматизованою електронно-обчислювальною машиною, тобто фактично є комп"ютером, оскільки побудований на основі мікропроцесора, за допомогою якого здійснюються визначені комп"ютерною програмою чи користувачем операції.

Використання саме АЕОМ, месенджера та Всесвітньої мережі «Інтернет» стало знаряддям вчинення злочину, оскільки саме за допомогою цих пристроїв потерпіла домовилась з ОСОБА_5 як волонтером. Крім того, слід зазначити, що ОСОБА_5 і потерпіла здійснювали перекази через АЕОМ та онлайн-банкінг, у зв"язку з війною в Україні. Обвинувачений повідомляв, що ці гроші він перераховував шляхом онлайн-банкінгу за допомогою АЕОМ нібито особам, які знаходились в зоні активних бойових дій, і інакше вчинити дії не було за можливе в розумінні потерпілої.

За таких обставин, кваліфікація дій обвинуваченого на момент вчинення злочину є вірною.

Наявні у справі інші документи, долучені стороною обвинувачення та досліджені судом, зокрема: витяг з ЄРДР, повідомлення про початок досудового розслідування, доручення слідчих, постанови слідчих, постанови прокурорів, листи слідчих, рапорти, витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, особові картки, ухвали суду, повідомлення про підозру з флеш-носієм вручення, протокол тимчасового доступу до речей і документів, опис речей і документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді, суду, диск формату CD-R 700 mb з написом «277-БТ АТ «Ощадбанк» КП-078», квитанція №ФП-013629, протокол про надання підозрюваному та його захиснику доступу до матеріалів досудового розслідування не є доказами на підтвердження чи спростування вини обвинуваченого чи інших даних, передбачених ст. 91 КПК України, а містять в собі дані процесуального характеру і мають значення для суду при вирішенні питань щодо процесуальних витрат, заходів забезпечення та визнання допустимими тих чи інших доказів.

При призначенні ОСОБА_5 покарання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, який відноситься відповідно до вимог ст. 12 КК України до тяжких злочинів, обставини вчинення злочину, відсутність тяжких наслідків від вчиненого, дані про особу обвинуваченого, його молодий вік, те, що він раніше не судимий, має постійне місце проживання та реєстрації, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, офіційно не працює, за місцем проживання характеризується посередньо, не одружений, дітей на утриманні не має, обставину, що пом`якшує покарання - визнання вини, обставину, що обтяжує покарання - вчинення злочину з використанням умов воєнного стану. Зокрема, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_5 вчинив злочин в період воєнного стану, який введено відповідно до указу Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 із 5 год. 30 хв. 24.02.2022 року і який наразі триває в Україні, та під час якого суспільство опинилося в найбільш тяжких та несприятливих умовах. Саме вказані умови ОСОБА_5 використав з метою вчинення злочину проти власності, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України. ОСОБА_5 діяв цинічно по відношенню до потерпілої ОСОБА_11 , яка перебувала в стані постійного стресу, коли намагалась за будь-яких обставин врятувати життя найріднішої людини - матері, шляхом вивезення її із зони проведення бойових дій в м. Маріуполь на більш безпечну територію України, а тому вказане свідчить про аморальність та підвищений рівень небезпеки ОСОБА_5 .

Слід вказати, що протягом судового розгляду, зокрема, і під час допиту потерпілої, обвинувачений перед останньою не вибачився та не мав критичного ставлення до вчиненого. ОСОБА_5 лише після зміни йому запобіжного заходу у зв"язку з систематичними неявками до суду без поважних на те причин, під тягарем наданих стороною обвинувачення доказів, усвідомивши суворість можливого покарання за вчинене, на стадії заяв доповнень та клопотань визнав свою вину та вибачився в суді.

В цей же період, лише 05.09.2023 року, за минуванням більше ніж одного року після вчинення злочину, матір обвинуваченого частково відшкодувала потерпілій завдані збитки.

Із врахуванням викладеного, а також того, що в ході судового розгляду суд неодноразово оголошував перерви за клопотанням обвинуваченого для добровільного відшкодування збитків, однак останній не вчиняв жодних дій для цього, враховуючи відсутність у ОСОБА_5 критичного ставлення до вчиненого, суд вважає, що визнання вини та відшкодування збитків є формальними та не свідчать про наявність у ОСОБА_5 таких пом"якшуючих покарання обставин як щире каяття та добровільне відшкодування завданих збитків.

Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі в мінімальних межах, передбачених санкцією ч. 3 ст. 190 КК України, без застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 вимог ст. 75 КК України. На переконання суду, звільнення ОСОБА_5 від призначеного покарання із застосуванням вимог ст. ст. 75,76 КК України, не буде відповідати меті покарання, буде суперечити вимогам ст.65 КК України і не сприятиме вихованню ОСОБА_5 та інших осіб в дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством, особливо в період війни в Україні.

Цивільний позов ОСОБА_11 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 20200,00 грн та моральної шкоди у розмірі 5000,00 слід задовольнити частково виходячи з наступного.

При визначенні розміру матеріальної шкоди суд враховує надані потерпілою копії платіжних доручень що підтверджують переказ коштів на картку № НОМЕР_4 , якою користувався ОСОБА_5 , позицію обвинуваченого в цій частині позову. Крім того, суд враховує встановлений під час судового розгляду факт заволодіння чужим майном шляхом обману у розмірі 20200,00 грн., а також те, що потерпілій ОСОБА_11 було відшкодовано 20000,00 грн. Із врахування вказаного цивільний позов в частині відшкодування матеріальних збитків суд вважає за необхідне задовольнити частково.

При визначенні розміру моральної шкоди, завданої потерпілій ОСОБА_11 суд зазначає наступне.

Згідно п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Оскільки розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, аніж достатній для розумного задоволення потреб особи, якій кримінальним правопорушенням завдано таку шкоду, суд враховує обставини вчинення злочину та ступінь моральних страждань, які відчувала потерпіла внаслідок злочинних дій ОСОБА_5 . Крім того, як зазначено нею у позовні заяві, за весь період очікування від ОСОБА_5 вивезення мами з тимчасово окупованої території м. Маріуполь її життя було насичене психічними переживаннями та негативними емоціями, що завдало шкоди її моральному здоров"ю. На підставі викладеного, суд вважає, що, заявлений потерпілою розмір моральної шкоди підлягає до задоволення в повному обсязі.

Згідно вимог ст.ст. 174, 374 КПК України слід скасувати накладений арешт на мобільний телефон, банківську картку та виписку з банку, оскільки на вказане майно вилучене під час обшуку, арешт накладався як на речовий доказ.

Питання щодо речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 96-2 КК України, спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо, зокрема, інше майно було використано як знаряддя вчинення злочину.

Таким чином, враховуючи положення п. 1 ч. 9 ст. 100 КПК України, суд застосовує спеціальну конфіскацію до майна, яке було використано як знаряддя вчинення злочину, а саме: «Айфон6+», сірого кольору, ІМЕІ: НОМЕР_2 , з сім-картою № НОМЕР_3 .

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

Строк покарання ОСОБА_5 у виді позбавлення волі обчислювати з 07.09.2023 року.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_11 до ОСОБА_5 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_11 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_9 ) 200 (двісті) гривень 00 копійок на відшкодування матеріальної шкоди та 5000 (п"ять тисяч) гривень 00 копійок на відшкодування моральної шкоди.

На підставі ст.ст. 96-1, 96-2 КК України, застосувати у кримінальному провадженні спеціальну конфіскацію, конфіскувати у власність держави речовий доказ «Айфон6+», сірого кольору, ІМЕІ: НОМЕР_2 , з сім-картою № НОМЕР_3 , який поміщено до поліетиленового пакету чорного кольору з первинним пакуванням, прошитий ниткою та скріплений биркою з наявними пояснювальними написами, що знаходиться на зберіганні в камері зберігання речових доказів Голосіївського УП ГУ НП України в м. Києві.

Речовий доказ по справі що знаходиться на зберіганні в камері зберігання речових доказів Голосіївського УП ГУ НП України в м. Києві:

банківську картку № НОМЕР_4 АТ «Ощадбанк», яка поміщена до поліетиленового пакету чорного кольору з первинним пакуванням, прошитий ниткою та скріплений биркою з наявними пояснювальними написами та виписку з банку з особового рахунку НОМЕР_7 на ім?я ОСОБА_12 , яка поміщена до поліетиленового пакету чорного кольору з первинним пакуванням, прошитий ниткою та скріплений биркою з наявними пояснювальними написами, які належать ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - повернути останньому за належністю.

Арешт накладений ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 21.07.2022 року на майно вилучене в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_2 - скасувати.

Продовжити ОСОБА_5 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу.

Зарахувати відповідно до вимог ст. 72 КК України у строк покарання ОСОБА_5 строк попереднього ув"язнення з 27.06.2022 року по 18.07.2022 року включно та з 10.08.2023 року по 06.09.2023 року включно з розрахунку день за день.

Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом 30 діб з моменту проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1