Справа № 627/316/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.06.2023смт Краснокутськ

Краснокутський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Краснокутськ кримінальне провадження №0000083від 06.04.2023 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Пархомівки Краснокутського району Харківської області, українця, громадянина України, маючого вищу освіту, не працюючого, на утриманні неповнолітніх дітей не маючого, вдівця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого 14.10.2022 раснокутським районним судом Харківської області за ч.1 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 850 гривень, за що судимість не знята і не погашена у встановленому законом порядку,

у вчиненні кримінального правопорушення - проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 будучи раніше судимим, а саме: 14.10.2022 Краснокутським районним судом Харківської області за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 850 гривень, за що судимість не знята та непогашена установленому законом порядку, на шлях виправлення не став, та знову вчинив аналогічне кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, ОСОБА_5 , 05.04.2023, приблизно о 13:30, знаходився у будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , в якому на той час перебувала ОСОБА_6 , де спільно розпивали спиртні напої. 05.04.2023, близько 15:00 між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 виникла сварка на побутовому підґрунті, та в цей час у ОСОБА_5 раптово виник прямий умисел, направлений на спричинення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій прямий умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень, 05.04.2023, приблизно о 15:30, перебуваючи на подвір`ї біля будинку АДРЕСА_1 , ОСОБА_7 , бажаючи спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , кулаком правої руки наніс останній один удар по обличчю в область правого ока, після чого ОСОБА_6 впала на землю на спину.

У результаті умисних протиправних дій ОСОБА_5 , потерпілій ОСОБА_6 було спричинено тілесне ушкодження, яке згідно із висновком судово-медичної експертизи №12-14/25-КК/23 від 07.04.2023 кваліфікується як легке тілесне ушкодження, що потягло за собою незначну втрату працездатності (відповідно до п.2.3.5. Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 р. №6).

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому йому проступку визнав повністю. Пояснив, що 05.04.2023 року, близько 13:30 год він прийшов за адресою: АДРЕСА_2 , де проживала його колишня співмешканка ОСОБА_6 , з якою стали разом розпивати спиртні напої. Після чого між ними виникла сварка, в ході якої ОСОБА_5 наніс ОСОБА_6 удар кулаком правої руки в область правого ока. Після чого сусіди викликали поліцію. Обвинувачений зазначив, що обставини викладені в обвинувальному акті не оспорює, вину в скоєному визнає, у вчиненому щиро розкаявся, запевнив, що вподальшому не допустить зі свого боку подібної поведінки.

Потерпіла ОСОБА_6 у відкрите судове засідання не з`явилася, в матеріалах справи міститься її заява від 08.05.2023 року, в якій вона просить суд розгляд справи проводити без її участі, будь-яких претензій морального та матеріального характеру до обвинуваченого не має, просить суд суворого його не карати.

Таким чином, беручи до уваги відсутність претензій з боку потерпілої, повне визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_5 , той факт, що він не оспорює всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, не наполягає на дослідженні інших доказів у справі, розуміє неможливість в подальшому оскаржувати дані фактичні обставини в апеляційному порядку, у суду немає сумнівів у добровільності та правдивості його позиції, тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Враховуючи наведене, суд вважає за можливе розглянути кримінальне провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням письмових доказів в частині відомостей, які характеризують особу обвинуваченого, письмових доказів щодо процесуальних витрат по кримінальному провадженню.

На виконання вимог ч. 3 ст. 349 КПК України учасникам судового провадження роз`яснено про позбавлення права оскаржити визнані обставини в апеляційному порядку.

За таких обставин, суд доходить висновку, що вина ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому проступку, доведена повністю, його дії суд кваліфікує за ч. 1 ст. 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_5 встановлено, що він раніше судимий, останній раз 14.10.2022 Краснокутським районним судом Харківської області за ч.1 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 850 гривень, за що судимість не знята і не погашена у встановленому законом порядку, на обліку у психіатра та у нарколога не перебуває, має зареєстроване місце проживання, за місцем проживання характеризується нейтрально.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття, яке виразилось у повному визнанні своєї вини під час розгляду справи в суді, правдивій розповіді про обставини скоєного правопорушення, критичній оцінці своєї протиправної поведінки, про що він особисто зазначив у судовому засіданні; активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, яке виразилося в тому, що він добровільно брав участь у проведенні слідчих дій, після зізнання у вчиненні кримінального правопорушення, не змінював своєї позиції, отже надавав органам досудового розслідування активну допомогу під час розслідування кримінального правопорушення.

Обставинами, що обтяжують покарання ОСОБА_5 , відповідно до ст. 67 КК України, суд визнає вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння та рецидив кримінальних правопорушень.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно зі ст. 65 КК України, пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року „Про практику призначення судами кримінального покарання" з послідуючими її змінами, суд призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.

Судом враховуються вимоги ч. 2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. 65 КК України, поряд з наведеними вище даними про особу обвинуваченого, враховуючи обставини, які пом`якшують покарання (щире каяття), наявність обставин, що обтяжують покарання (вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння та рецидив кримінальних правопорушень), ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до кримінальних проступків, обставини справи, з огляду на ставлення обвинуваченого до вчиненого, позицію потерпілої, яка претензій до обвинуваченого не має, враховуючи принцип пропорційності покарання переслідуваній меті, беручи до уваги той факт, що за вироком Краснокутського районного суду Харківської області від 14.10.2022 ОСОБА_5 було призначено покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн, який він станом на тепер не сплатив, беручи до уваги той факт, що обвинувачений не працює, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 покарання у виді громадських робіт в межах санкції ч. 1 ст. 125 КК України, саме таке покарання, на переконання суду, є необхідним та достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого.

Згідно із ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Враховуючи викладене вище, оскільки інкриміноване кримінальне правопорушення ОСОБА_5 вчинив після постановлення вироку Краснокутського районного суду Харківської області від 14.10.2022, суд призначає ОСОБА_5 остаточне покарання на підставі ч. 1 ст. 71 КК України, шляхом повного приєднання невідбутої частини покарання.

Відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю кримінальних правопорушень і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.

Враховуючи вищевикладене, покарання у виді громадських робіт та штрафу виконуються самостійно.

Міра запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 не обиралась.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Речові докази та судові витрати по кримінальному провадженню відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 368, 370, 373, 374, 376, 392, 395 КПК України -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення - проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України і призначити покарання у виді громадських робіт на строк 130 (сто тридцять) годин.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом повного приєднання до призначеного за цим вироком покарання невідбутої частини покарання за вироком Краснокутського районного суду Харківської області від 14.10.2022 у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. 00 коп. (вісімсот п`ятдесят гривень 00 копійок), остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді громадських робіт на строк 130 (сто тридцять) годин та штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. 00 коп. (вісімсот п`ятдесят гривень 00 копійок), який відповідно до положень ч. 3 ст. 72 КК України виконувати самостійно.

Вирок може бути оскаржений в порядку статті 394 КПК України до Харківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Краснокутський районний суд Харківської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1