Справа № 298/577/23
Номер провадження 1-кп/298/102/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2023 року смт. Великий Березний

Великоберезнянський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

номер кримінального провадження 0000017 від 4 березня 2023 року

про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця смт.Великий Березний Закарпатської області, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , із базовою середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду зазначене кримінальне провадження, -

ВСТАНОВИВ:

3 квітня 2023 року до Великоберезнянського районного суду Закарпатської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, з угодою про визнання винуватості.

У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 наполягав на затвердженні угоди про визнання винуватості.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 угоду про визнання винуватості не підтримав, зазначивши, що достеменно не розумів значення укладення та підписання угоди. Пояснив, що угоду про визнання винуватості підписував у приміщенні поліції, присутній був поліцейський, також адвокат була присутня при цьому, однак прокурора не було, прокурора в судовому засіданні бачить вперше. Повідомив, що не вважає себе цілком винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, оскільки автомобіль, яким він керував і свідоцтво про реєстрацію якого є підробленим, йому не належить, це автомобіль його родича, який на даний час несе військову службу. Зазначив, що попросив від родича автомобіль для того, щоб поїхати в магазин, при цьому, останній повідомив, що свідоцтво несправжнє, однак він цю інформацію не сприйняв всерйоз, хто підробив документ йому невідомо. Щодо змісту укладеної угоди зазначив, що зрозуміло йому лише про узгодження покарання у виді штрафу в розмірі 850 гривень, всі інші наслідки та обов"язки, що випливають з угоди не цілком усвідомлює.

Захисник ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні з врахуванням позиції обвинуваченого не вбачала підстав для затвердження поданої угоди про визнання винуватості, підтвердила той факт, що угода про визнання винуватості була підписана обвинуваченим ОСОБА_3 у її присутності в приміщенні поліції, прокурор при цьому був відсутній.

Розглянувши питання про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, вислухавши думку учасників судового провадження, перевіривши матеріали судової справи, зміст угоди про визнання винуватості на відповідність вимогам КПК України, суд дійшов висновку про необхідність відмови у затвердженні угоди з наступних підстав.

Відповідно до ст. 468 КПК України в кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно зі ст.469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та тяжких злочинів.

В порядку вимог ч.6 ст. 474 КПК України суд зобов`язаний переконатися у судовому засіданні, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Відповідно до ч.7 ст. 474 КПК, суд перевіряє угоду на відповідність вимогам Кримінального процесуального кодексу України та закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди; умови угоди не відповідають інтересам суспільства; умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися; очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань; відсутні фактичні підстави для визнання винуватості. У такому разі досудове розслідування або судове провадження продовжуються у загальному порядку.

За наявності однієї з підстав, передбачених ч.7 ст. 474 КПК України, або за наявності кількох підстав у їх сукупності суд зобов`язаний відмовити у затвердженні угоди.

Угода не є обов`язковою для суду. Суд вправі не затвердити угоду, якщо має обґрунтовані сумніви щодо відповідності угоди вимогам закону, фактичним обставинам справи або сумніви стосовно справедливості запропонованої в угоді міри покарання чи юридичній кваліфікації діяння.

Той факт, що обвинувачений ОСОБА_3 у підготовчому судовому засідання відмовився від угоди про визнання винуватості та заперечив щодо її затвердження переконливо свідчить про те, що дана угода була укладена за відсутності добровільної згоди на це в обвинуваченого. За наявних обставин виключена можливість затвердження такої угоди судом, така угода не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України, що є безумовною підставою для відмови в її затвердженні.

Відмова сторони кримінального провадження від угоди про визнання винуватості свідчить про відсутність фактичних підстав для затвердження угоди.

З метою дотримання судом вимог КПК України щодо з`ясування факту беззастережного визнання обвинуваченим своєї вини у тому, що ставиться йому у провину стороною обвинувачення, обвинувачений ОСОБА_3 дав пояснення щодо невизнання вини у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Судом зауважується також, що зміст наданих обвинуваченим ОСОБА_3 пояснень щодо фактичних обставин кримінального правопорушення різниться з обставинами, викладеними в обвинувальному акті та угоді про визнання винуватості, у яких наведено відомості про надання обвинуваченим працівнику поліції посвідчення водія, яке з пояснень сторін кримінального провадження в ньому не фігурує, оскільки предметом інкримінованого ОСОБА_3 проступку є підроблене свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

Відтак, в ході розгляду судом угоди про визнання винуватості встановлено, що обвинувачений не визнає вину у інкримінованому кримінальному правопорушенні в повному обсязі та оспорює фактичні обставини вчинення такого правопорушення, які викладені у формулюванні обвинувачення в обвинувальному акті та в угоді про визнання винуватості. Отже, відсутня така обов`язкова умова як для укладання, так і для затвердження угоди про визнання винуватості, передбачена ст. 472 КПК України, як беззастережне визнання підозрюваним (обвинуваченим) своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення.

Тобто, беззастережне визнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, про яке зазначено в умовах угоди про визнання винуватості, не відповідає дійсним обставинам справи та фактичній позиції обвинуваченого стосовно пред`явленого йому обвинувачення, в чому зміг переконатись суд, заслухавши покази обвинуваченого під час підготовчого судового засідання, надані ним під час з`ясування судом його позиції під час укладення угоди про визнання винуватості.

Отже, суд, перевіривши умови укладання угоди про визнання винуватості, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, роз`яснивши та з`ясувавши в обвинувачуваного повного розуміння ним його процесуальних прав, характеру висунутого щодо нього обвинувачення, виду і розміру покарання та наслідки постановлення вироку на підставі угоди про визнання винуватості, дійшов висновку про те, що у даному провадженні не можливо затвердити надану угоду про визнання винуватості.

Наведені обставини свідчать, що існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, відсутнє беззастережне визнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, що є безумовною підставою для відмови в її затвердженні.

Таким чином, з урахуванням встановленої судом невідповідності угоди про визнання винуватості вимогам норм КПК України, суд приходить до висновку що підстави для її затвердження відсутні.

Відповідно до ч.3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст. 468-475 КПК України.

В угоді про визнання винуватості зазначено, що вона укладається між прокурором Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_4 і підозрюваним ОСОБА_3 , що дає підстави вважати, що вона укладена до складання обвинувального акту.

Також, прокурор ОСОБА_4 зазначив, що угода про визнання винуватості укладена ним на стадії досудового розслідування до затвердження обвинувального акту прокурором, в судовому засіданні після відмови сторони захисту від угоди про визнання винуватості прокурор продовжував наполягати на затвердженні такої та не заявив клопотання, пов"язаного з відсутністю необхідності продовження досудового розслідування в даному провадженні внаслідок його фактичного закінчення і продовження розгляду справи в судовому провадженні в загальному порядку.

Виходячи з викладеного, суд вважає за необхідне відмовити у затвердженні угоди про визнання винуватості між прокурором Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_4 і підозрюваним ОСОБА_3 та повернути кримінальне провадження стосовно останнього прокурору для продовження досудового розслідування.

Керуючись ст.ст. 314, 372, 392, 468, 469, 472, 474 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У затвердженні угоди про визнання винуватості від 3 квітня 2023 року, укладеної між прокурором Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_3 у присутності захисника - адвоката ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000017 від 4 березня 2023 року, - відмовити.

Кримінальне провадження №0000017 від 4 березня 2023 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, повернути прокурору для продовження досудового розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1