Справа № 713/2595/23
Провадження №1-кс/713/333/23
УХВАЛА

іменем України

14.09.2023 м. Вижниця

Слідчий суддя Вижницького районного суду Чернівецької області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вижниця клопотання слідчого СВ Вижницького районого відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна по кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000434 від 28.08.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК У країни , -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ Вижницького РВП ГУНП у Чернівецькій області звернувся до суду з клопотанням погоджене з прокурором про арешт тимчасово вилученого майна по кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000434 від 28.08.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

У клопотанні вказує, що 27.08.2023 року біля 17 годин 00 хвилин гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жит. АДРЕСА_1 , керуючи автомобілем марки «Ваз -2107» д.н.з. НОМЕР_1 на відрізку дороги вул. Гагаріна с.Іспас Вижницького району Чернівецької області, не впорався із керуванням та допустив з`їзд даного транспортного засобу із дороги в кювет, внаслідок чого отримав тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, забійної рани скроневої-тім`яної ділянки справа, перелому кістки тім`яної ділянки, з якими був госпіталізований до КНП «Вижницька БЛІЛ».

Відомості про вказаний факт 28.08.2023 року були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за №0000434 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

27.08.2023 року під час проведення огляду місця події в с. Іспас Вижницького району Чернівецької області господарства, що по вул. Гагаріна,83 було вилучено транспортний засіб марки «Ваз -2107» д.н.з. НОМЕР_1 , який подальшому був відданий на тимчасове зберігання гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жит. АДРЕСА_1 .

Посилається те, що згідно здобутої в ході проведення досудового розслідування інформації, встановлено, що на момент ДТП автомобілем марки «Ваз - 2107» д.н.з. НОМЕР_1 керував ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жит. АДРЕСА_1 , який належить останньому згідно свідоцтва про реєстрації транспортного засобу за серією та номером № НОМЕР_2 .

На даний час в органу досудового розслідування виникла необхідність в проведенні ряду експертних досліджень для яких необхідний транспортний засіб марки «Ваз - 2107» д.н.з. НОМЕР_1 в зв`язку із чим виникла необхідність в накладенні арешту на вище зазначений транспортний засіб.

Просив накласти арешт на транспортний засіб «Ваз - 2107» д.н.з. НОМЕР_1 власником якого являється ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жит. АДРЕСА_1 згідно свідоцтва про реєстрації транспортного засобу за серією та номером № НОМЕР_2 (засіб зв`язку - НОМЕР_3 ), яким і він керував на момент ДТП та який на даний час знаходиться на тимчасовому зберіганні в ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жит. АДРЕСА_1 , як тимчасово вилучене майно, шляхом заборон- відчуження, користування та розпорядження вищевказаним майном з метою проведення експертних досліджень даного транспортного засобу зокрема експертизи технічного стану.

В судове засідання прокурор та слідчий не з`явилися, до початку судового засідання надали заяву, про розгляд клопотання у їх відсутність, клопотання підтримують та просять задовольнити.

ОСОБА_4 в адресованій суду заяві просить клопотання розглянути у його відсутність, оскілки вказує, що він скоїв ДТП, однак потерпілих не має , матеріальної шкоди не завдано. Вказаний автомобіль йому необхідний для забезпечення життєдіяльності. Просив відмовити у задоволенні клопотання .

Слідчий суддя, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими слідчий та прокурор обґрунтовують свої доводи, дійшов висновку, що клопотання підлягає до задоволення з таких підстав.

Так, відповідно до ч.2 ст.131 КПК України, арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Згідно з ч.1 ст.131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч.3 ст.132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ч.1 ст.167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Згідно з п.1 ч.2 ст.167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

Відповідно до ч.2 ст.168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Відповідно до вимог ч.ч.1,8 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до п.п.1,4 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається, зокрема, з метою забезпечення збереження речових доказів, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч.11 ст.170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст.ст.94,132,173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя при накладенні арешту на майно має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до ч.1 ст.173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частин першої та другої статті 170 цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статі 170 цього Кодексу).

Слідчим суддею встановлено, що 28.08.2023 року до ЄРДР за № 0000434 внесено відомості про кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ст.286 ч.1 КК України.

З копії витягу з кримінального провадження вбачається, що 27.08.2023 року біля 17 годин 00 хвилин гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жит. АДРЕСА_1 , керуючи автомобілем марки «Ваз -2107» д.н.з. НОМЕР_1 на відрізку дороги вул. Гагаріна с.Іспас Вижницького району Чернівецької області, не впорався із керуванням та допустив з`їзд даного транспортного засобу із дороги в кювет, внаслідок чого отримав тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, забійної рани скроневої-тім`яної ділянки справа, перелому кістки тім`яної ділянки, з якими був госпіталізований до КНП «Вижницька БЛІЛ».

27.08.2023 року під час проведення огляду місця події в с. Іспас Вижницького району Чернівецької області господарства, що по вул. Гагаріна,83 було вилучено транспортний засіб марки «Ваз -2107» д.н.з. НОМЕР_1 , який подальшому був відданий на тимчасове зберігання гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жит. АДРЕСА_1 .

На момент ДТП автомобілем марки «Ваз - 2107» д.н.з. НОМЕР_1 керував ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жит. АДРЕСА_1 , який належить останньому згідно свідоцтва про реєстрації транспортного засобу за серією та номером № НОМЕР_2 .

Згідно ст.286 ч.1 КК України Порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження,-

Карається штрафом до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

Основним безпосереднім об/єктом злочину є безпека руху й експлуатації автомобільного та деяких інших видів транспорту, перелік яких наведений у примітці до ст. 286, а його додатковим обов`язковим об`єктом життя і здоров`я особи.

Об`єктивна сторона злочину включає такі обов`язкові ознаки: 1) діяння, 2) обстановку, 3) наслідки та 4) причинний зв`язок між діянням і наслідками.

Діяння полягає у порушенні правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту. Воно може вчинятися шляхом дії або бездіяльності і полягати у; 1) вчиненні дій, які заборонені правилами (проїзд на забороняючий сигнал світлофора, експлуатація автомобіля з певними технічними несправностями тощо); 2) невиконанні дій, які особа може і зобов/язана вчинити відповідно до вимог правил безпеки руху й експлуатації транспорту (незниження швидкості руху відповідно до дорожньої обстановки чи приписів дорожних знаків, неправильне користування зовнішніми світловими приладами). Про поняття водіння і експлуатації машин див. коментар до ст. 415.

Як встановлено з матеріалів клопотання при даній події відсутні потерпілі та шкода завдана внаслідок ДТП.

До того ж, будь-яких доказів на підтвердження того, що вказане майно може бути приховано, пошкоджено, перетворено, тощо, його власником також не надано.

Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання слідчим належним чином не обґрунтовано, докази того, що у даному випадку існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України та загроза пошкодження втрати, знищення, використання або перетворення майна, що належить арештувати, його власником не надані, а відтак достатні підстави для накладення арешту на автомобіль марки «Ваз - 2107» д.н.з. НОМЕР_1 відсутні, а клопотання подано передчасно і задоволенню не підлягає.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.132, 167, 170-173, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотання слідчого СВ Вижницького районого відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна по кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000434 від 28.08.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_6