Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 1-1228/11
Провадження № 1/553/7/2023
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2023 року м. Полтава

Ленінський районний суд м.Полтави у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.262, ч.1 ст.263, ч.2 ст.191 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.262, ч.2 ст.27 ч.1 ст. 263 КК України,

в с т а н о в и в :

Згідно з обвинувальним висновком, затвердженим 02.12.2011 (т.7 а.с.94-124) ОСОБА_4 інкриміновано вчинення злочинів, передбачених ч.2 ст.262, ч.1 ст.263 КК України за подіями січня-вересня 2011 року та вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.191 КК України за період з 01.09.2008 по 15.09.2011. ОСОБА_5 , згідно з обвинувальним висновком, інкриміновано вчинення злочинів, передбачених ч.2 ст.262, ч.2 ст.27 ч.1 ст.263 КК України за подіями 06.09.2011 та 07.09.2011.

23.12.2011 обвинувальний висновок було спрямовано до Червонозаводського районного суду м. Харкова.

Розпорядженням Голови Верховного Суду № 4/0/9-22 від 10.03.2022 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» змінено територіальну підсудність судових справ Червонозаводського районного суду м. Харкова, Комінтернівського районного суду м. Харкова та визначено територіальну підсудність справ за Ленінським районним судом м. Полтави.

На підставі вказаного Розпорядження з Червонозаводського районного суду м. Харкова до Ленінського районного суду м. Полтави 12.07.2022 надійшла кримінальна справа у відношенні ОСОБА_4 за обвинуваченням за ч.2 ст.262, ч.1 ст.263, ч.2 ст.191 КК України та ОСОБА_5 за ч.2 ст.262, ч.2 ст.27 ч.1 ст.263 КК України.

В судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 подали письмові клопотання про закриття кримінальної справи у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Прокурор проти задоволення заявлених клопотань не заперечував, зазначаючи про наявність підстав для звільнення обвинувачених від кримінальної відповідальності та закриття кримінальної справи.

Суд, вислухавши думки учасників справи, роз`яснивши їм наслідки закриття провадження за вказаних обставин, приходить до наступних висновків.

Положеннями ст. 44 КК України передбачено, що особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Статтею ст.49 КК України визначено строки давності з огляду на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності; обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання.

Строк давності - це передбачений ст.49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, від кримінальної відповідальності.

Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є закінчення встановлених ч. 1 ст. 49 КК України строків та відсутність обставин, що порушують їх перебіг.

Відповідно до ч.1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: 1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; 2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років; 3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини; 4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину; 5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

З кола інкримінованих обвинуваченим злочинів, найтяжчим є злочин, передбачений ч.2 ст.262 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років та який відноситься до категорії тяжких злочинів.

Частиною 1 ст.248 КПК України 1960 року передбачено, що при наявності обставин, передбачених статтею 6, частиною першою статті 7, статтями 7-1,7-2, 8, 9, 10, і 11-1 цього Кодексу, суддя своєю мотивованою постановою закриває справу.

Згідно із ч.1 ст.7-1 КПК України 1960 року провадження в кримінальній справі може бути закрито судом у зв`язку із закінченням строків давності.

Згідно із ст. 11-1 КПК в редакції 1960 року, кримінальне провадження може бути закрите судом у зв`язку із закінченням строків давності, у випадках, якщо справа надійшла до суду з обвинувальним висновком.

Як встановлено судом, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні в січні-вересні 2011 року злочинів, передбачених ч.2 ст.262, ч.1 ст.263 КК України та у вчиненні в період з 01.09.2008 по 15.09.2011 злочину, передбаченого ч.2 ст.191 КК України, а ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні 06.09.2011 та 07.09.2011 злочинів, передбачених ч.2 ст.262, ч.2 ст.27 ч.1 ст.263 КК України, відомостей про переривання строків давності матеріали справи не містять, а отже строки давності притягнення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності, передбачені ч.1 ст.49 КК України, за вказані злочини минулі і останні наполягають на закритті провадження у справі з цих підстав.

Судом роз`яснено наслідки звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав, передбачених ст. 49 КК України.

Підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України є лише таке закінчення відповідного строку давності, який сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду щодо особи, яка вчинила злочин певної тяжкості.

Таким чином, строк давності спливає і під час досудового розслідування, і під час судового провадження, і після проголошення обвинувального вироку суду. Будь-які процесуальні дії протягом цих строків не припиняють їх перебіг. Якщо строк давності сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду, то особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження щодо цієї особи.

У зв`язку із викладеними обставинами, суд вважає за необхідне звільнити підсудних від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, закривши одночасно відносно них кримінальну справу.

Також, суд зазначає, що дотримання вимог передбачених частинами 1-3 ст. 49 КК України є безумовним і звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим.

Тобто суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження (справа) досудове розслідування, попередній розгляд справи суддею, підготовче судове засідання, судовий розгляд справи судом першої інстанції, на стадії провадження в суді апеляційної інстанції, але до набрання вироком суду законної сили.

Суд за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК України, та за згодою обвинуваченого, підсудного закриває кримінальну справу та звільняє обвинуваченого, підсудного від кримінальної відповідальності.

Також суд зазначає, що відмова суду у звільненні обвинуваченого, підсудного від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності за наявності його згоди буде порушенням прав обвинуваченого, підсудного, що є недопустимим.

Крім цього, така відмова може призвести до порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, щодо розгляду справи упродовж розумного строку, що є також неприйнятним.

Пред`явлений у кримінальній справі цивільний позов підлягає залишенню без розгляду. Водночас, суд роз`яснює цивільному позивачу його право на пред`явлення позовних вимог в порядку цивільного судочинства. У відповідності до ст.93 КПК України 1960 року, судові витрати на залучення експерта не можуть бути стягнуті з обвинувачених.

Керуючись ст.49 КК України, ст.ст.7-1,11-1,248 КПК України 1960 року, суд,

п о с т а н о в и в :

Клопотання обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про закриття кримінальної справи та звільнення їх від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.262, ч.1 ст.263, ч.2 ст.191 КК України, на підставі ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.262, ч.2 ст.27 ч.1 ст. 263 КК України, на підставі ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.262, ч.1 ст.263, ч.2 ст.191 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.262, ч.2 ст.27 ч.1 ст. 263 КК України закрити на підставі ч.2 ст.11-1 КПК України 1960 року у зв`язку із закінченням строків давності.

Цивільний позов Головного управління МВС України в Харківській області до ОСОБА_4 про відшкодування збитків залишити без розгляду.

Роз`яснити цивільному позивачу право на звернення із позовом в порядку цивільного судочинства.

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Полтави протягом семи діб з дня її винесення.

Суддя

Ленінського районного суду м.Полтави ОСОБА_1