ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/979/23
Провадження №1-кс/477/487/23
УХВАЛА

про арешт майна

30 травня 2023 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Жовтневого районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві клопотання прокурора відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_3 внесене у кримінальному провадженні №0000176 від 26 липня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 191 КК України про арешт тимчасово вилученого майна

ВСТАНОВИВ:

26 травня 2023 року до Жовтневого районного суду Миколаївської області надійшло клопотання прокурора відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_3 , подане в межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000176 від 26 липня 2022 року про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, що було вилучено 22 травня 2023 року в ході проведення санкціонованого обшуку житла та іншого володіння особи, за місцем проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування поданого клопотання вказує, що в провадженні СУ ГУНП в Миколаївській області знаходиться кримінальне провадження №0000176, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 26 липня 2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 190 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено, що протягом 2021-2022 років посадові особи комунального підприємства Миколаївської міської ради «Миколаївська ритуальна служба», шляхом обману привласнили грошові кошти, виділені Миколаївською міською радою на виконання робіт по вивезенню та захороненню біологічних відходів трупів безрідних та одиноких громадян.

22 травня 2023 року в межах указаного кримінального провадження, на підставі ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду Миколаївської області від 16 травня 2023 року, проведено обшук житла за місцем проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого, було виявлено та вилучено документи згідно переліку.

Оскільки майно (документи), вилучене в ході проведення обшуку, що здійснено на підставі ухвали слідчого судді, може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а отже відповідає критеріям речових доказів, визначених частиною першою статті 98 КПК України, тому з метою забезпечення збереження речових доказів прокурор ОСОБА_3 звернувся з даним клопотанням.

У судове засідання прокурор ОСОБА_3 не з`явився, подавши до суду заяву про розгляд клопотання за його відсутності.

ОСОБА_4 , будучи повідомлений про час та місце розгляду клопотання, у судове засідання не з`явився, не повідомивши суд про причини неявки.

Згідно з положенням частини четвертої статті 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, приходжу до висновку, що клопотання підлягає задоволенню.

Слідчим суддею встановлено, що 26 липня 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості про скоєння кримінального правопорушення за частиною четвертою статті 190 КК України (кримінальне провадження №0000176) за фактом можливого заволодіння посадовими особами комунального підприємства Миколаївської міської ради «Миколаївська ритуальна служба» грошовими коштами місцевого та/або державного бюджетів.

Під час досудового розслідування кримінального провадження, встановлено, що посадовими особами комунального підприємства Миколаївської міської ради «Миколаївська ритуальна служба» укладено низку договорів із закладами охорони здоров`я Миколаївської міської ради на проведення робіт по вивезенню та похованню біологічних відходів та трупів безрідних та одиноких громадян на територіях кладовищ, що розташовані в межах міста Миколаєва та Миколаївського району, за що отримувано кошти згідно прейскуранту, в якому включено певні види надання послуг з поховання та вартість кожної з наданих послуг. В межах цих договорів, з 01 січня 2022 року, комунальним підприємством Миколаївської міської ради «Миколаївська ритуальна служба» освоєно 1 580 000 гривень бюджетних коштів.

У свою чергу, органом досудового розслідування здобуто відомості, які свідчать про те, що посадові особи комунального підприємства Миколаївської міської ради «Миколаївська ритуальна служба» під час надання указаних послуг не здійснюють надання всіх видів послуг, що зазначені у прейскуранті, та/або здійснюють деякі види послуг відносно кількох трупів разом (вивезення автотранспортом не кожного трупа окремо, а декількох за один раз; поховання померлих без поміщення їх в труни; захоронення декілька тіл в одну могилу, тощо), отримуючи грошові кошти за кожну надану послугу окремо згідно прейскуранту, що свідчить про наявність в діях посадових осіб комунального підприємства Миколаївської міської ради «Миколаївська ритуальна служба», ознак кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 190 КК України.

22 травня 2023 року в межах вказаного кримінального провадження, на підставі ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду Миколаївської області від 16 травня 2023 року, проведено обшук житла за місцем проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого, було виявлено та вилучено документи, що стосуються діяльності комунального підприємства Миколаївської міської ради «Миколаївська ритуальна служба» при наданні ними послуг з поховання.

Згідно постанови про визнання речовими доказами від 23 травня 2023 року, вилучене 22 травня 2023 року в ході проведення житла за місцем проживання ОСОБА_4 майно, визнано в якості речових доказів у кримінальному провадженні №0000176 від 26 липня 2022 року.

З метою збереження речових доказів, прокурор ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене в ході обшуку майно.

Вирішуючи клопотання в межах заявлених вимог та відповідно до наданих стороною обвинувачення доказів, слідчий суддя виходить з такого.

Главою 3 Кримінального процесуального кодексу України унормовано визначення та порядок набуття процесуального статусу сторонами та іншими учасниками кримінального провадження, а також обсяг їх прав та обов`язків.

Зокрема §5 Глави 3 КПК України визначаються особливості процесуального статусу інших учасників кримінального провадження, до яких законодавцем віднесено і третю особу, щодо майна якої вирішується питання про арешт.

Так, нормами статті 64-2 КПК України визначено, що третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особа, наведений перелік прав та обов`язків такої особи, а також визначені обставини, що обумовлюють набуття особою відповідного процесуального статусу.

В свою чергу, порядок застосування заходів забезпечення кримінального провадження і зокрема арешту майна визначений положеннями Глав 10 та 17 КПК України.

Відповідно до частини другої статті 131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є арешт майна.

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження, зокрема і арешту майна, можливе за таких умов: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням (частина третя статті 132 КПК України).

Згідно частини першої статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Частиною другою статті 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно частини третьої статті 170 КПК України, у випадку передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, тобто з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до статті 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Враховуючи положення статті 64-2 КПК України у сукупності з положенням частини третьої статті 170 КПК України, спів ставляючи дані норми з нормами статті 98 КПК України, на майно, що було вилучено у ході обшуку житла за місцем проживання ОСОБА_4 може бути накладено арешт, за умови наявності у вилученого майна, ознак, передбачених статтею 98 КПК України.

У відповідності до частини першої, другої статті 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Так, долученими до клопотання матеріалами підтверджується наявність обґрунтованої підозри, щодо вчинення кримінального правопорушення, що може бути підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна.

При цьому, слідчий суддя звертає увагу, що умова накладення арешту з метою забезпечення збереження речових доказів за положеннями частини третьої статті 170 КПК не містить таку вимогу її застосування як оголошення підозри у кримінальному провадженні певній особі, не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна або вчиненням кримінального правопорушення будь-якого ступеня тяжкості. Про доведеність існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення може свідчити сам факт здійснення за певними фактичними обставинами досудового розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР, та відповідні матеріали цього провадження, у зв`язку з чим слідчий суддя на підставі описаних у клопотанні обставин кримінального правопорушення у сукупності з наданими прокурором матеріалами кримінального провадження та за своїм внутрішнім переконанням дійшов висновку, що за описаних фактичних обставин могло бути вчинено кримінальне правопорушення, передбачене відповідною нормою особливої частини Кримінального Кодексу.

Описана у клопотанні фабула кримінального правопорушення у сукупності з наданими слідчим матеріалами кримінального провадження формує внутрішнє переконання про наявність ознак кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 190 КК України, які полягають у заволодінні посадовими особами комунального підприємства Миколаївської міської ради «Миколаївська ритуальна служба» грошовими коштами місцевого та/або державного бюджетів.

У відповідності до частини сьомої статті 236 КПК України, при обшуку слідчий, прокурор має право, серед іншого, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом (частина перша статті 167 КПК України).

Згідно частини другої статті 168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду. Забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

Зі змісту клопотання та долучених до нього документів, вбачається, що під час проведення обушку за місцем проживання ОСОБА_4 було вилучено документи перелічені прокурором у поданому клопотанні.

Вирішуючи питання з приводу накладення арешту на зазначені документи, слідчий суддя враховує таке.

Як вбачається з матеріалів провадження, ухвалою слідчого судді від 16 травня 2023 року слідчим СУ ГУНП в Миколаївській області надано дозвіл на проведення обшуку житла та іншого володіння особи, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою відшукання та вилучення речей та документів, що мають доказове значення у кримінальному провадженні, а саме: документації щодо оформлення договорів на поховання малозабезпечених та соціально-незахищених категорій населення, біовідходів; актів виконаних робіт відносно кожного договору окремо з додатками, в тому числі з підприємцями, які здійснюють комерційну діяльність з комунальним підприємством Миколаївської міської ради «Миколаївська ритуальна служба», переліку посадових осіб комунального підприємства та працівників, які задіяні до виконання робіт з поховання, журналів обліку поховань; тендерної документації; чорнових записів та інших документів які підтверджували б незаконну діяльність комунального підприємства по здійсненню захоронень.

Наявність підстав для вилучення документів, зазначених в ухвалі слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку, вбачається із відомостей, що містяться безпосередньо в протоколі обшуку від 22 травня 2023 року, згідно з яким в ході проведення обшуку виявлено документи на відшукання яких, в тому числі, надано дозвіл ухвалою слідчого судді.

Постановою слідчого від 23 травня 2023 року вищевказані документи визнано речовими доказами у кримінальному провадженні як такі, що мають ознаки речового доказу у даному кримінальному провадженні, оскільки фактично зберігають відомості, що згідно з частиною першою статті 98 КПК, можуть бути використані як доказ обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

В обґрунтування клопотання прокурор просив накласти арешт на майно з метою збереження речових доказів на підставі частини другої статті 170 КПК та звернув увагу на процесуальну необхідність у застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, оскільки останнє може містити інформацію на підтвердження факту заволодіння державними коштами.

З огляду на існування сукупності розумних підозр вважати, що інформація яка міститься на вказаних документах, може бути використана як докази під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні, зокрема обставин виконання об`єктивної сторони кримінального правопорушення; кола осіб, які можуть бути причетні до вчинення кримінального правопорушення та зв`язків між такими особами, що забезпечить виконання завдань кримінального провадження, визначених статтею 2 КПК, слідчий суддя дійшов висновку про відповідність вказаного майна критеріям, зазначеним у статті 98 КПК та доцільність накладення на нього арешту.

При цьому, задовольняючи клопотання про арешт вилучених під час обшуків слідчим документів, слідчий суддя враховує те, що завдяки проведенню обшуку слідчим вдалось зафіксувати дані з вилучених документів, однак необхідним є збереження первинних параметрів таких документів з метою можливого проведення експертиз, проте наразі на початковій стадії досудового розслідування складно визначити весь об`єм необхідних слідчих дій та даних, які можливо буде встановити із відомостей, що зафіксовані у відповідних документах.

Разом з цим, документи, які містять ознаки доказу у кримінальному провадженні та вилучаються слідчим, прокурором за результатами обшуку, однак не наділені ознаками майна, не є об`єктами цивільних прав, не мають історичної, художньої, наукової, літературної, економічної або іншої істотної цінності, зокрема, для особи, у якої вони вилучені (листи, чорнові записи, блокноти, візитівки, господарські договори, рахунки на оплату, накладні, чеки, довіреності, речі немайнового характеру тощо), та підлягають зберіганню протягом усього часу кримінального провадження за правилами, передбаченими статтею 100 КПК. При цьому, за клопотанням володільця документа слідчий, прокурор, суд можуть видати копії цього документа, за необхідності - його оригінал, долучивши замість них до кримінального провадження завірені копії.

Як встановлено слідчим суддею, вилучені речі та документи не мають жодної істотної цінності, корисних властивостей, їх вилученням не завдається майнової шкоди володільцям, такі дії не містять ознак втручання у володіння особою майном.

Враховуючи вищезазначене, документи повинні зберігатися в матеріалах кримінального провадження, навіть за відсутності окремого рішення слідчого судді, суду про їх арешт, а тому прийняття такого судового рішення виступає додатковою гарантією збереження вилучених документів, як доказів у кримінальному провадженні.

Тимчасове накладення арешту на майно не є припиненням права власності на нього або позбавленням таких прав, хоча власник і обмежується у реалізації всіх правомочностей права власності, такий захід є тимчасовим, відповідні обмеження за вищевказаних фактичних обставин є розумними і співмірними з огляду на завдання кримінального провадження та потреби досудового розслідування виправдовують саме такий ступінь втручання у права та свободи осіб з метою виконання завдань кримінального провадження.

З огляду на те, що слідчим суддею встановлено, що вилучені у ході проведення обшуку житла та іншого володіння особи, за місцем проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , документи можуть містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто відповідають критерію, зазначеному у статті 98 КПК України, клопотання слідчого підлягає задоволенню з наведених вище підстав.

При цьому слідчий суддя враховує і те, що у відповідності до вимог статті 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна, а також і те, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

На підставі викладеного, керуючись статтями 167, 170-173, 175, 372 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно, яке було вилучено 22 травня 2023 року в ході проведення обшуку житла та іншого володіння особи, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:

-книгу реєстрації поховань КП ММР «Миколаївська ритуальна служба», яку вилучено до сейф пакету № 7127552;

-книгу реєстрації поховань КП ММР «Миколаївська ритуальна служба», яку вилучено до сейф пакету № NPU71112523;

-книгу реєстрації поховань КП ММР «Миколаївська ритуальна служба», яку вилучено до сейф пакету № NPU71112522;

-роздруківку послуг, які надаються суб`єктом господарювання та з якими укладено договір, заява на проведення під ховання, яку вилучено до сейф пакету № 7127551

із встановленням заборони будь-яким особам користуватися та розпоряджатися цим майном.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_5