Справа № 314/1874/23
Провадження 1-кп/336/849/2023
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2023 р. м. Запоріжжя

Колегія суддів Шевченківського районного суду м.Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів: ОСОБА_2 ОСОБА_3 , за участю секретаря ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника - адвоката ОСОБА_7 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 , клопотання адвоката ОСОБА_7 про заміну запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України, -

встановила:

14.06.2023 року до Шевченківського районного суду м.Запоріжжя, за визначеною ухвалою Запорізького апеляційного суду від 29.05.2023 року підсудністю, надійшло кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000591 від 08.11.2022 року у відношенні ОСОБА_6 , за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України.

Згідно з вимогами ст. 35 КПК України автоматизованою системою документообігу визначено склад суду: головуючий суддя ОСОБА_1 , судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , обвинувальний акт у кримінальному провадженні передано складу суду 14.06.2023.

Ухвалою від 14.06.2023 року, було призначене підготовче судове засідання.

У підготовчому судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження строку запобіжного заходу, обраного щодо ОСОБА_6 , у виді тримання під вартою.

Клопотання обґрунтовано тим, що 11.11.2022 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000591 від 08 листопада 2022 року, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України.

ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.152 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є: «вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, без добровільної згоди потерпілої особи (зґвалтування), вчинене щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди».

ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, проти статевої свободи та статевої недоторканості особи, санкція за яке передбачає позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років, а згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_7 , кожен окремо, проти задоволення клопотання прокурора заперечували, зазначали, що ризики на які посилається прокурор є недоведеними.

Захисник ОСОБА_7 заявив клопотання про застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді особистої поруки. На обґрунтування клопотання посилається на те, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , заслуговують на довіру, письмово зобов`язуються що вони поручаються за виконання підозрюваним ОСОБА_6 покладених на нього обов`язків.

Перевіривши надані матеріали клопотань прокурора та адвоката, дослідивши докази, вислухавши учасників процесу колегія суддів вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, клопотання адвоката підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.152 КК України.

Вирішуючи клопотання адвоката суд виходить з того, що особиста порука - один із м`яких запобіжних заходів, який найменшою мірою обмежує права і свободи підозрюваного, обвинуваченого, ніж інші запобіжні заходи.

Відповідно до ч.1ст.180 КПК України особиста порука полягає у наданні особами, яких слідчий суддя вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 цього Кодексу і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу.

Відповідно до ч. 7ст. 194 КПК України обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому ст. 199 цього Кодексу.

Кількість поручителів визначає суд, який обирає запобіжний захід. Наявність одного поручителя може бути визнано достатньою лише в тому разі, коли ним є особа, яка заслуговує на особливу довіру.

Таким чином, особиста порука належить до запобіжних заходів, які поєднані із психологічним впливом на поведінку підозрюваного, що ґрунтується на моральній відповідальності цієї особи перед тими особами, які за нього поручилися.

Крім того, однією з умов застосування такого запобіжного заходу є впевненість суду в тому, що поручитель дійсно може впливати на поведінку підозрюваного та забезпечити його явку до суду на першу про те вимогу. При цьому важливою передумовою ефективної дії запобіжного заходу у вигляді особистої поруки є почуття довіри і поваги підозрюваного до поручителя. Такі взаємовідносини гарантують, з одного боку, прагнення самої особи до дотримання цього запобіжного заходу, а з другого - забезпечують можливість реального впливу поручителів на її поведінку.

Суд не впевнився поза розумним сумнівом у тому, що особи, які виявили бажання стати поручителями процесуальної поведінки ОСОБА_6 мають вплив на нього та сприймаються ним як авторитетні.

Слід зауважити, що ОСОБА_6 проходить службу на посаді водія військової частини НОМЕР_1 та у разі звільнення з під варти, у той самий момент, має повернутися у розташування військового підрозділу та продовжити службу, а за таких умов будь які дії поручителів на виконання їх зобов`язань практично унеможливлюються та не можуть гарантувати у умовах воєнного стану процесуальну поведінку обвинуваченого.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, прокурором доведена наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме підозрюваний ОСОБА_6 має об`єктивну можливість переховуватися від суду; може незаконно впливати на неповнолітню потерпілу та неповнолітніх свідків у цьому ж кримінальному провадженні; може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Вищевказані ризики підтверджуються тим, що ОСОБА_6 , підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років, тож усвідомлюючи ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та невідворотності покарання за його вчинення, ОСОБА_6 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, що являється ризиком, передбаченим п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Підозрюваний ОСОБА_6 , усвідомлюючи ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, перебуваючи на свободі може вплинути на обставини, які згідно зі ст. 91 КПК України підлягають доказуванню, а саме: має можливість незаконно впливати на малолітню потерпілу та свідків, які в переважній більшості є малолітніми та неповнолітніми особами, шляхом погроз, вмовляння тощо, може схилити останніх давати неправдиві показання щодо обставин вчиненого злочину, що є ризиком, передбаченим п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, ОСОБА_6 , проходить службу у Збройних силах України, може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином а саме, з використанням умов та порядку несення військової служби, повноважень військовослужбовця, а також використанням можливостей озброєної особи.

Зазначене свідчить, що ОСОБА_6 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення має утримуватися в умовах неволі.

Колегія суддів на підставі ст.ст. 177, 178, 194 КПК України, враховуючи тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_6 , у разі визнання його винним, відомості про його особу, приходить до висновку про необхідність продовження дії запобіжного заходу у виді тримання його під вартою, оскільки інші види запобіжних заходів не забезпечать виконання ним процесуальних обов`язків.

У відповідності до положень ч. 4 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів не вбачає підстав для визначення розміру застави у кримінальному провадженні, оскільки особа підозрюється у вчиненні злочину, вчиненого із застосуванням насильства відносно особи, яка не досягла чотирнадцяти років.

Керуючись ст.ст. 131-132, 177-178, 182-183, 309 КПК України, колегія суддів,-

постановила:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України, строком на 60 (шістдесят) днів, тобто по 06.11.2023 року включно.

Клопотання адвоката ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Ухвала підлягає негайному виконанню, її оскарження не зупиняє виконання ухвали.

Головуючий суддя:

Судді: