Справа № 199/3606/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.05.2023 року слідчий суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі співвласника майна ОСОБА_3 , його представника ОСОБА_4 , представника співвласника майна ОСОБА_5 ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі клопотання дізнавача СД ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 про арешт майна по кримінальному провадженню за №0000309, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.04.2023 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 355 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

01 травня 2023 року до суду надійшло клопотання дізнавача СД ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 про арешт майна по кримінальному провадженню за №0000309, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.04.2023 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 355 КК України.

Клопотання обґрунтовано тим, що досудовим розслідуванням було встановлено, що 18.04.2023 до ВП № 1 ДРУП ГУНП звернувся гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає: АДРЕСА_1 , який просить прийняти заходи до особи, яка вчинила щодо нього невиконання цивільно-правових зобов`язань. (ЖЄО № 7380 від 18.04.2023)

Далі, 21.04.2023 в період часу з 10:00 до 10:20 була допитана в якості потерпілої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є директором ТОВ «АТП «Спецавтотранс», та яка в подальшому пояснила, що на підставі права приватної власності їй належать транспортні засоби, а саме:

- напівпричіп н/пр-цистерна-Е , марка та модель: Magyar SR3MEF, державний реєстраційний номер: НОМЕР_1 , номер шaci: НОМЕР_2 , рік випуску: 1986, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 ;

- напівпричіп н/пр-цистерна-Е, марка та модель:УАЛ HOOL VAS3000, державний реєстраційний номер: НОМЕР_4 , номер шaci: НОМЕР_5 , рік випуску:1990, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 ;

- спеціалізований напівпричіп паливо-цистерна -Е, марка та модель:ООУА З, державний реєстраційний номер: НОМЕР_7 , номер шaci: НОМЕР_8 , рік випуску: 1983, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_9 ;

- загальний напівпричіп н/пр-цистерна -Е , марка та модель: VAN HOOL В22066, державний реєстраційний номер: НОМЕР_10 , номер шасі: НОМЕР_11 , рік випуску:1994, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_12 ;

- загальний напівпричіп н/пр-цистерна -Е , марка та модель: BURG BPO-12-24Z, державний реєстраційний номер: НОМЕР_13 , номер inaci: НОМЕР_14 , рік випуску: 1992, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_15 ;

- спеціалізований напівпричіп н/пр-контейнеровоз -Е, марка та модель: KOGEL SNCC 24, державний реєстраційний номер: НОМЕР_16 , номер шасі: НОМЕР_17 , рік випуску :2007, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_18 ;

- спеціалізований вантажний сідловий тягач, марка та модель :DAF 95.480, державний реєстраційний номер: НОМЕР_19 , об`єм двигуна: 12580, номер шaci:VIN- НОМЕР_20 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_21 , які перебувають у тимчасовому користуванні ТОВ «АВТОПІДПРИЄМСТВО «СПЕЦАВТОТРАНС» ЄРДПОУ: 44863064.

У подальшому встановлено, що особи, а саме: громадянин ОСОБА_3 , та громадянин ОСОБА_8 , в будь-який спосіб перешкоджають потерпілій ОСОБА_5 , користуватися та розпоряджатися вищезазначеними транспортними засобами та полупричепами.

20.04.2023 вищезазначені транспортні засоби визнані речовим доказом в кримінальному провадженні.

У результаті чого виникла службова необхідність у встановлені місцезнаходження транспортних засобів, для подальшого їх вилучення і накладення арешту для з`ясування обставин.

У зв`язку з тим, що вищевказане рухоме майно є доказом кримінального правопорушення; з метою збереження речових доказів, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), так як існують ризики відчуження вищезазначених транспортних засобів третім особам дізнавач звернувся до суду з даним клопотанням про накладення на нього арешту.

У судове засідання дізнавач не з`явився.

Представник співвласника майна ОСОБА_5 ОСОБА_6 просив клопотання задовольнити, накласти арешт та передати на зберіганні вказане майно його довірителю.

Представник співвласника майна ОСОБА_3 ОСОБА_4 у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував, оскільки між подружжям у судовому порядку вирішується спір про поділ майна подружжя, де предметом спору є зазначені транспорті засоби. Крім того у порядку господарського судочинства розглядається спір між ТОВ «Автопідприємство» «Спецавтотранс» та ОСОБА_5 про визнання недійсними договорів оренди вказаних транспортних засобів. Таким чином, відсутні підстави вважати, що скоєне кримінальне правопорушення, передбачене ст. 355 КК України.

Вислухавши учасників судового процесу, вивчивши подане клопотання та додатки до нього, а також докази, надані учасниками судового процесу, суд вважає необхідним відмовити у задоволенні поданого клопотання, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що згідно витягу з ЄРДР, 18.04.2023 року до ВП № 1 ДРУП 1 звернувся гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає: АДРЕСА_1 , який просить прийняти заходи до особи, яка вчинила щодо нього невиконання цивільно-правових зобов`язань. (ЖЄО № 7380 від 18.04.2023)

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

За ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.

Cтаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою.

Перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним. Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля. Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити справедливий баланс між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар. Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть (EAST WEST ALLIANCE LIMITED v. UKRAINE, № 19336/04, § 166-168, ЄСПЛ, від 23 січня 2014 року).

Статтею 173 ч.1 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, зокрема, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

Дізнавач не довів суду, що транспортні засоби, на які просить накласти арешти мають ознаки речового доказу, які встановлені ст. 98 КПК України, а саме що вказані автомобіль були знаряддям вчиненого кримінального правопорушення, зберігають на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 355 КК України. Мета арешту, передбачена ч. 2 п.4 ст. 170 КПК України, дізнавачем взагалі не обґрунтована.

Керуючись ст.ст. 107, 110, 131, 132, 170-173, 237 КПК України,-

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання дізнавача СД ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 про арешт майна по кримінальному провадженню за №0000309, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.04.2023 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 355 КК України, відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1