Справа №295/8559/23
УХВАЛА

Іменем України

12.07.2023 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду міста Житомира ОСОБА_1 ,

за участі секретаря с/з ОСОБА_2 ,

розглянувши внесене дізнавачем СД Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 в рамках кримінального провадження №0000872, зареєстрованого 28.06.2023 року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, та погоджене прокурором Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_4 , клопотання про арешт майна та додані до клопотання матеріали,

ВСТАНОВИВ:

Дізнавач за погодженням із прокурором звернувся із указаним клопотанням, в якому послався на те, що 27.06.2023 близько 20 год. 46 хв. за адресою: м. Житомир, просп. Незалежності, 13 працівниками поліції було зупинено автомобіль марки «Шкода», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час перевірки посвідчення водія якого було виявлено ознаки підробки.

За даним фактом 28.06.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань було внесено відомості за №0000872 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що 27.06.2023 року до чергової частини Житомирського РУП ГУ НП України в Житомирській області надійшло повідомлення від працівника патрульної поліції про те, що 27.06.2023 близько 20 год. 46 хв. був зупинений автомобіль марки «Шкода», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , під час перевірки якого було встановлено, що бланк посвідчення водія серії НОМЕР_3 від 20.12.2013 має ознаки підробки, а саме сам бланк відрізняється від бланків, які випущені в обіг, шрифт символів, літер та цифр реквізитів відрізняється від встановленого зразка, не прочитується мікрошрифт, відрізняється кольорова гамма від визначеного зразка.

Дізнавачем СД Житомирського РУП ГУ НП в Житомирській області 27.06.2023 у період часу з 21 години 52 хвилини по 22 годину 20 хвилин проведено огляд місця події за адресою: м. Житомир, просп. Незалежності, 13, в ході якого до Житомирського РУП ГУ НП в Житомирській області було виявлено та вилучено посвідчення водія серії НОМЕР_3 від 20.12.2023, видане на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

27.06.2023 дізнавачем СД Житомирського РУП ГУ НП в Житомирській області посвідчення водія серії НОМЕР_3 від 20.12.2023, видане на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано речовим доказом.

Посилаючись на положення ст.ст. 98, 170 КПК України, завдання арешту майна, дізнавач за погодженням із прокурором просить з метою забезпечення збереження речових доказів накласти арешт на посвідчення водія серії НОМЕР_3 від 20.12.2023, видане на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Дізнавач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином.

Представник власника (володільця) майна адвокат ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, у задоволенні клопотання просить відмовити, посилаючись на те, що провадження зареєстровано 28.06.2023 року, а постанова про визнання посвідчення речовим доказом складена 27.06.2023 року, та відсутні докази щодо повноважень дізнавача в даному провадженні.

Вивчивши й дослідивши клопотання та додані до нього документи, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як вбачається із витягу з ЄРДР, в рамках кримінального провадження №0000872 підрозділом дізнання Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області здійснюється досудове розслідування за фактом використання завідомо підробленого посвідчення водія, із правовою кваліфікацією кримінального проступку за ч. 4 ст. 358 КК України.

Постановою дізнавача СД Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 від 27.06.2023 року посвідчення водія серії НОМЕР_3 від 20.12.2023, видане на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000872 від 27.06.2023.

Відповідно до положень ст. 168 КПК України тимчасово вилучити майно може кожен, хто законно затримав особу в порядку, передбаченому статтями 207, 208, 298-2 цього Кодексу. Тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Згідно із ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається, зокрема, з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170, ст. 98 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно із ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.ст. 132, 173 КПК України, повинен врахувати, зокрема, існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, котра може бути підставою для застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження, а також правову підставу для арешту майна та можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого/дізнавача, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Частиною 1 ст. 173 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Згідно з ч. 3 ст. 214 КПК України здійснення досудового розслідування до внесення відомостей до реєстру або без такого внесення не допускається і тягне за собою відповідальність, встановлену законом. У невідкладних випадках до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань може бути проведений огляд місця події (відомості вносяться невідкладно після завершення огляду). Для з`ясування обставин вчинення кримінального проступку до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань може бути:

1) відібрано пояснення;

2) проведено медичне освідування;

3) отримано висновок спеціаліста і знято показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису;

4) вилучено знаряддя і засоби вчинення кримінального проступку, речі і документи, що є безпосереднім предметом кримінального проступку, або які виявлені під час затримання особи, особистого огляду або огляду речей.

Відповідно до виписки з ЄРДР кримінальне провадження №0000872 із правовою кваліфікацією кримінального проступку за ч. 4 ст. 358 КК було зареєстроване 28 червня 2023 року.

Отже, саме з цієї дати могло бути розпочате досудове розслідування по кримінальному провадженню за ч. 4 ст. 358 КК, вчинятися будь-які слідчі чи процесуальні дії, збиратися докази, прийматися процесуальні рішення, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 214 КПК України здійснення досудового розслідування до внесення відомостей до реєстру або без такого внесення, за винятком вичерпних випадків, не допускається і тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Зважаючи на зазначене, всі процесуальні рішення, які були прийняті до 28 червня 2023 року та стосуються цього кримінального провадження, не можуть вважатися законними.

Подібний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 17 липня 2018 року у справі № 336/4521/15-к (провадження № 51-1717км18).

Відповідно до положень ч. 3 ст. 110 КПК України, рішення дізнавача приймається у формі постанови.

Аналізуючи наведені вимоги закону, слідчий суддя переконаний, що висновок органу досудового розслідування щодо відповідності майна тим чи іншим ознакам ст. 98 КПК України може бути зроблений лише в тексті постанови, яка має відповідати вимогам ч. 5 ст. 110 КПК України, зокрема містити мотиви прийнятого рішення.

Відсутність постанови про визнання майна речовим доказом, як окремого процесуального документа, який фіксує висновок дізнавача про набуття майном статусу речового доказу та мотиви з яких він дійшов такої думки, позбавляє слідчого суддю можливості провести аналіз та зробити висновок про відповідність цього майна положенням ст. 98 КПК України та наявність чи відсутність підстав для арешту майна саме з метою його збереження як речового доказу, оскільки слідчий суддя не наділений правом самостійного визначення підстав, передбачених ст. 98 КПК України та має здійснювати контроль правильності прийнятого слідчим рішення.

Наведені дізнавачем у клопотанні про арешт майна підстави, у зв`язку з якими майно відповідає критеріям визначеним ст. 98 КПК України, не може бути визнано достатнім для висновку, що це майно є речовим доказом, оскільки, згідно положень ст. 171 КПК України, викладені дізнавачем у клопотанні обставини мають бути доведені доказами, доданими до клопотання, тоді як само по собі клопотання не є доказом будь-яких обставин.

У свою чергу прийняту 27.06.2023 року дізнавачем постанову про визнання речових доказів слідчий суддя оцінює критично, так як остання винесена поза межами його компетенції.

З огляду на викладене, слідчий суддя не вбачає підстав для задоволення клопотання про арешт наведеного у клопотанні посвідчення водія серії НОМЕР_3 від 20.12.2023, виданого на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , так як до клопотання не була додана постанова про визнання такого тимчасово вилученого посвідчення речовим доказом, що була прийнята дізнавачем в межах його компетенції згідно із законом.

Частиною третьою статті 173 КПК України передбачено, що відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 98, 169-173 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом 5-ти днів з дня її оголошення, а особами, що не були присутні в судовому засіданні з моменту отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1