Подільський районний суд міста Києва
Справа № 758/4222/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2023 року

Слідчий суддя Подільського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання слідчої СВ Подільського УП ГУ НП у місті Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 , про арешт майна, внесене у кримінальному провадженні № 0000807 від 14.04.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Слідча СВ Подільського УП ГУ НП у місті Києві ОСОБА_3 , як слідча групи слідчих у даному кримінальному провадженні, звернулася до суду з клопотанням у якому просить накласти арешт на мобільний телефон марки «SIGMA», чорного кольору, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , номер мобільного телефону: НОМЕР_3 , НОМЕР_4 який поміщено до спец пакету WAR1150551.

В обґрунтування клопотання зазначила, що у провадженні слідчого відділу Подільського управління поліції ГУ НП у місті Києві знаходиться кримінальне провадження № 0000807 від 14.04.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України.

Процесуальне керівництво у вказаному кримінальному провадженні здійснюється Подільською окружною прокуратурою м. Києва.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 14.04.2023 приблизно о 13 год. 19 хв. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходився за місцем свого проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , де у нього раптово виник злочинний умисел, спрямований на завідомо неправдиве повідомлення про підготовку вибуху вул. Гречка (Івана Виговського) у м. Києві, який загрожує загибеллю людей чи іншими тяжкими наслідками.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на завідомо неправдиве повідомлення про підготовку вибуху, 14.04.2023 о 13 год. 19 хв., ОСОБА_5 , знаходячись за місцем свого проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , достовірно знаючи, що інформація, яку він збирається повідомити є неправдивою та розуміючи, що таке повідомлення створить обстановку загального страху і невпевненості у населення, порушить громадську безпеку, зателефонував з власного мобільного телефону з номером НОМЕР_3 на спеціальну лінію «102» та повідомив про підготовку вибуху по вул. Гречка (Івана Виговського) у м. Києві, тим самим, реалізував свій злочинний умисел, направлений на завідомо неправдиве повідомлення про підготовку вибуху, який загрожує загибеллю людей чи іншими тяжкими наслідками.

У ході виїзду слідчо-оперативної групи за адресою: м. Київ, вулиця Івана Виговського, 26, перевіркою зазначеного повідомлення встановлено, що вибухових пристроїв та вибухонебезпечних речовин за вище вказаною адресою не виявлено, а повідомлення ОСОБА_5 про підготовку вибуху є завідомо неправдиве.

Так, на підставі викладеного, 14.04.2023 в період часу з 16 години 22 хвилини по 16 годину 36 хвилини, за участю понятих, проведено слідчу дію обшук квартири за адресою: АДРЕСА_1 , користувачем якої є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ході якого було виявлено та вилучено:

- мобільний телефон марки «SIGMA», чорного кольору, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , номер мобільного телефону: НОМЕР_3 , НОМЕР_4 який поміщено до спец пакету WAR1150551.

У органу досудового розслідування, є підстави вважати, що вилучений мобільний телефон в ході проведення обшуку є речовими доказам у кримінальному провадженні та може містити в собі інформацію щодо обставин вчинення злочину.

Отримавши ухвалу про накладення арешту на вищевказаний мобільний телефон, який буде зберігатися в органі слідства Подільського УП ГУ НП у м. Києві для їх збереження.

Слідча у судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлялася належним чином, подала заяву про розгляд клопотання за її відсутності. Клопотання підтримала, просила задовольнити.

Володілець майна належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання у судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи без його участі.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (псуванню, перетворенню, використанню) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Арешт майна з підстав передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Відповідно до ч. 10, 11 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку, зокрема, на рухоме, нерухоме майно. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб (ч. 2 ст. 173 КПК України).

Як вбачається з матеріалів клопотання, у слідчої є достатні та обґрунтовані підстави вважати, що відповідне майно є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди, містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Отже відповідне майно відповідає критеріям, передбаченим ст.98 КПК України.

Тому, з огляду на положення ст.170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям визначеним у ст. 98 КПК України критеріям, повинно арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу - відчуження, приховання, використання тощо на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Оцінюючи в сукупності надані стороною кримінального провадження докази, при вирішенні питання про накладення арешту на майно, приймаючи до уваги те, що наявна сукупність підстав та розумних підозр вважати, що вказане у клопотанні майно, може бути речовим доказом у кримінальному провадженні, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження. А тому є всі передбачені ст.170 КПК України підстави для арешту, в межах даного кримінального провадження, вказаного у клопотанні майна.

При розгляді клопотання про арешт майна слідчий суддя також ураховує, що арешт майна це тимчасовий захід забезпечення кримінального провадження і на даний час у сторони обвинувачення є необхідність встановити і перевірити обставини та відомості щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України, провести ряд слідчих та процесуальних дій, зокрема, допитати свідків, провести експертні дослідження тощо, у межах кримінального провадження № 0000807.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, а також може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий звертається із клопотанням, зважаючи на те, що досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, а тому приходить до висновку, що клопотання слідчої необхідно задовольнити та накласти арешт на вищенаведене майно із забороною відчуження, розпорядження та користування ним.

Також слід роз`яснити, що відповідно до ст. 174 КПК України власник або володілець майна мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Керуючись ст. 98, 170 - 173, 175 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчої СВ Подільського УП ГУ НП у місті Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 , про арешт майна, внесене у кримінальному провадженні № 0000807 від 14.04.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України задовольнити.

Накласти арешт на мобільний телефон марки «SIGMA», чорного кольору, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , номер мобільного телефону: НОМЕР_3 , НОМЕР_4 який поміщено до спец пакету WAR1150551, із забороною відчуження, розпорядження та користування цим майном.

Копію ухвали негайно вручити слідчому та прокурору для виконання.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Роз`яснити, що відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Cлідчий суддя Подільського районного суду м. Києва ОСОБА_1