Провадження № 1-кп/742/254/23
Єдиний унікальний № 742/1445/23
ВИРОК

іменем України

10 серпня 2023 року м. Прилуки

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Прилуки Чернігівської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000263 по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Києва, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, перебуваю чого у фактичних шлюбних відносинах, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України,

У С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_5 , маючи єдиний умисел на заволодіння чужим майном в період часу з 17.02. по 18.02.2023, вчинив майновий злочин за наступних обставин, так, близько 11 год 17.02.2023, умисно, незаконно, діючи з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправність своїх дій, направлених на таємне викрадення чужого майна, скориставшись тим, що за його протиправними діями ніхто не спостерігає та вони є таємними для оточуючих, прийшов на територію господарства, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , перебуваючого у користуванні потерплого ОСОБА_4 , відчинив двері, шляхом штовхання дверей за допомогою фізичної сили рук та проник у середину даного будинку звідки умисно, таємно викрав двотумбовий письмовий стіл вартість якого згідно висновку судової-товарознавчої експертизи № 1338 від 22.03.2023 становить - 285,00 грн, належний потерпілому ОСОБА_4 , завдавши матеріальних збитків на вказану суму.

Після того, продовжуючи свій єдиний злочинний умисел на заволодіння чужим майном, близько 10 год 18.02.2023 обвинувачений ОСОБА_5 умисно, незаконно, діючи з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправність своїх дій, направлених на таємне викрадення чужого майна, скориставшись тим, що за його протиправними діями ніхто не спостерігає та вони є таємними для оточуючих, прийшов на територію господарства, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , перебуваючого у користуванні потерпілого ОСОБА_4 , відчинив двері, шляхом штовхання дверей за допомогою фізичної сили рук та проник у середину даного будинку звідки умисно, таємно викрав три металеві панцерні ліжка полуторні вартістю згідно висновку судової-товарознавчої експертизи № 1338 від 22.03.2023 - 1200,00 грн. та шафу дерев?яну, вартість якої згідно висновку судової-товарознавчої експертизи №1338 від 22.03.2023 становить - 283,33 грн., належні потерпілому ОСОБА_4 , завдавши матеріальних збитків на загальну суму 1768,33 грн.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винним себе у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, фактичних обставин кримінального провадження, найменування та вартості викраденого майна у потерпілого не оспорює, детально давши у суді показання по фактам викрадення майна. Щиро кається у скоєному, просить суд суворо не карати. Попросив вибачення у потерпілого, вказав на недопущення подібного в майбутньому.

Потерпілий в судовому засіданні підтвердив обставини кримінального провадження. Претензій матеріального характеру до обвинуваченого не має, викрадені речі йому повернуті. З цивільним позовом до суду звертатись не буде. Щодо міри покарання поклався на розсуд суду.

Відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України в судовому засіданні визнано недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та потерпілого, дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують обвинуваченого. Зміст цих обставин вірно розуміються обвинуваченим та іншими учасниками судового провадження, сумнівів стосовно добровільності їх позиції у суду не має, та роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Прийняття судом рішення про проведення скороченого судового розгляду свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, будуть вважатися встановленими в судовому засіданні і суд буде це враховувати при ухваленні вироку.

Крім того, дане рішення повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу III Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського суду з прав людини щодо їх застосування, згідно з якими суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Судом створено необхідні умови для виконання сторонами обвинувачення і захисту їхніх процесуальних обов`язків і здійснення прав, в тому числі і права на захист.

Будь-яких вагомих, достовірних доказів, які надають розумні підстави сумніватися у доведеності вини ОСОБА_5 у судовому засіданні не добуто.

Сукупністю добутих в судовому засіданні доказів, суд знаходить винність обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення повністю доказаною, і його дії вірно кваліфіковані за ч.4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану, поєднане з проникненням у житло.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями, викладеними у пунктах 1, 2, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами та доповненнями), а також виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

За правилами кримінального закону покарання, призначене особі за вчинене кримінальне правопорушення, має бути законним і справедливим. Законність покарання означає, що його має бути призначено особі відповідно до вимог цього закону, а справедливість покарання визначається принципом його домірності, тобто необхідності його визначення судом саме у тому виді й розмірі, яке, з врахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, даних про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, буде необхідним та достатнім для її виправлення й попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

При обранні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжких, вчинив його умисно, особу винного та його позицію до вчиненого, не працюючого, перебуваю чого у фактичних шлюбних відносинах, компрометуючих даних за місцем проживання не встановлено, згідно довідки КНП «Прилуцька центральна районна лікарня» від 10 березня 2023 року за №120 на обліку у лікаря не перебуває, згідно довідки КНП «Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня» Чернігівської обласної ради від 10 березня 2023 року за №152 на диспансерному обліку не числиться і за медичною допомогою не звертався, наявність кількох обставин, що пом`якшують його покарання, та відсутність обставин, що обтяжують таке, раніше не судимого, враховуючи позицію потерпілого, який претензій матеріального характеру до обвинуваченого не має, щодо призначення покарання ОСОБА_5 покладається на розсуд суду, і вважає за можливе призначити йому покарання необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень у виді позбавлення волі в межах санкції даної статті.

При цьому, суд, враховуючи позицію прокурора та потерпілого щодо міри покарання, вважає, що перевиховання та виправлення ОСОБА_5 можливе без ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням, а тому йому необхідно при призначенні покарання застосувати статтю 75 КК України, звільнивши його від відбування призначеного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України

Саме таке покарання, на думку суду, перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами вчиненого і особою винного, є гуманним, справедливим, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, а також для попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень у майбутньому, досягнення мети покарання, передбаченої ст. 50 КК України, та випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.

По матеріалам кримінального провадження потерпілим цивільний позов не заявлявся.

Долю речових доказів по кримінальному провадженню необхідно вирішити на підставі ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Запобіжний захід стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 в ході досудового розслідування та в ході судового розгляду, не обирався.

На підставі вище викладеного, керуючись ст. ст. 349, 370-371, 374 КПК України суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку тривалістю в 1 рік, якщо засуджений протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід ОСОБА_5 до вступу вироку в законну силу, не обирати.

Речові докази по кримінальному провадженню після набрання вироком законної сили:

- три металеві панцерні ліжка полуторні, виготовлені за радянських часів, шафу дерев?яну, виготовленої з ДСП за радянських часів, двотумбовий письмовий стіл, виготовлений за радянських часів, два стільця дерев?яних та скриню дерев`яну - залишити в законному володінні потерпілого ОСОБА_4 .

Вирок суду не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня проголошення даного вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому, потерпілому та прокурору.

Суддя Наталія ФЕТІСОВА