Справа № 740/3056/23
Провадження № 1-кп/740/276/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 серпня 2023 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

учасники судового провадження:

- прокурор ОСОБА_4 ,

- обвинувачений ОСОБА_5 ,

- захисник ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ніжині кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000458 від 12.04.2023 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Корюківка Чернігівської обл., є громадянином України, має вищу освіту, одружений, має неповнолітнього сина (15 років), раніше не судимий, офіційно не працює, зі слів підробляє різноробочим на будівництві, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

установив:

Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. У подальшому строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався, зокрема, з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб (Указ Президента України від 06 лютого 2023 року № 58/2023).

12.04.2023 близько 01:10 години у ОСОБА_5 виник протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення майна з території сусідського подвір`я за адресою: АДРЕСА_2 .

Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_5 шляхом вільного доступу проник на територію подвір`я за адресою: АДРЕСА_2 , та в подальшому шляхом відкриття незачинених дверей проник до господарської будівлі, що належить ОСОБА_7 .

Перебуваючи у господарському приміщенні за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_5 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, діючи в умовах воєнного стану, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, тобто діючи таємно, викрав з господарської споруди велосипед марки «Аист», синього кольору, вартістю 1600 грн, який належить ОСОБА_8 , після чого переніс викрадене до подвір`я за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_2 .

Продовжуючи свої протиправні дії, керуючись єдиним умислом, спрямованим на незаконне заволодіння майном, ОСОБА_5 повернувся до території подвір`я за адресою: АДРЕСА_2 , де шляхом відкриття незачинених дверей проник до іншої господарської будівлі, що належить ОСОБА_7 .

Перебуваючи у зазначеній господарській будівлі, ОСОБА_5 усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, діючи в умовах воєнного стану, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, тобто діючи таємно, викрав з приміщення зазначеної господарської споруди дві ручні коси (металеве лезо з дерев`яною ручкою) загальною вартістю 1200 грн, совкову лопату (металеву з дерев`яною ручкою) вартістю 93,33 грн, які належать ОСОБА_7 , після чого отримавши можливість розпорядитись викраденим майном з місця вчинення злочину зник та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяв потерпілим ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , матеріальної шкоди.

Указаними діями ОСОБА_5 учинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у інше приміщення, вчинене в умовах воєнного стану.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою винуватість в обсязі обвинувачення, не оспорював обставини, викладені в обвинувальному акті, пояснивши при цьому, що він правильно розуміє зміст пред`явленого йому обвинувачення та не заперечує проти визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Показав, що в той день 12 квітня 2023 року близько 01 години ночі він вживав алкогольні напої і в нього виник умисел на викрадення майна в сусідів. Територія господарства сусідів неогороджена, майно, яке він взяв у них, знаходилося в господарській будівлі, яку він відчинив і спочатку взяв велосипед, відвів до свого господарства, а потім повернувся і взяв коси з лопатою. Навіщо він взяв те майно не розуміє, воно йому не потрібне, мабуть під дією спиртних напоїв так вирішив. Потерпіла зранку викликала поліцію, він добровільно видав працівникам поліції викрадене майно. Йому соромно за вчинене, обіцяв не повторювати подібного, розкаювався та шкодував, засуджував свої дії. Він вибачився перед потерпілими, вони зараз нормально спілкуються, шкоду відшкодовано. Просив застосувати мінімальну міру покарання та взяти до уваги, що він раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, має неповнолітнього сина, утримує сім`ю та має батьків пенсійного віку, яким час від часу допомагає. Також надає допомогу військовим, а саме придбання рацій, біноклів, оптичних прицілів, амуніції.

Потерпілі ОСОБА_8 та ОСОБА_7 подали до суду письмові заяви, в яких просили розглянути справу без їхньої участі, також зазначили, що станом на 18 липня 2023 року їм повністю відшкодована ОСОБА_5 шкода та збитки. Щодо міри покарання обвинуваченому просили призначити не пов`язане з позбавленням волі, оскільки обвинувачений вибачився, відшкодував шкоду, жодних претензій майнового характеру до нього вони не мають.

Ураховуючи те, що учасниками судового провадження не оспорювалися фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позицій, тому на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України суд визнав недоцільним дослідження доказів у справі стосовно обставин вчинення кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються.

Оцінивши встановлені у справі обставини, суд вважає доведеною вину ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), поєднаному з проникненням у інше приміщення, вчиненому в умовах воєнного стану.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, вчинене ОСОБА_5 кримінальне правопорушення згідно зі ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , є щире каяття, добровільне відшкодування завданих збитків, усунення заподіяної шкоди.

Відповідно до ст. 67 КК України обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , є вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Також при призначенні покарання суд ураховує відомості про особу обвинуваченого, а саме те, що він має вищу освіту, одружений, має на утриманні неповнолітнього сина 15 років та батьків пенсійного віку, офіційно не працює, раніше не судимий, має місце реєстрації та проживання, за яким характеризується посередньо, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

За сукупністю вищенаведених обставин, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання за ч. 4 ст. 185 КК України в межах, установлених у санкції вказаної частини статті КК України, а саме у виді позбавлення волі.

Зважаючи на позицію прокурора про можливість звільнення обвинуваченого від призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, суд вважає, що таке звільнення від відбуття покарання може мати місце у цьому випадку з огляду на таке.

Згідно зі ст. 75 КК України, якщо суд, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Суд ураховує ставлення обвинуваченого ОСОБА_5 до вчиненого кримінального правопорушення та його поведінку після його вчинення, а саме те, що він повністю визнав свою вину, відшкодував завдані збитки, а також відомості про особу винного.

Наведені вище обставини у сукупності істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та надають підстави для застосування ст. 75 КК України, тому суд вважає за можливе звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, установивши йому іспитовий строк, оскільки виправлення останнього можливе без реального відбування покарання та ізоляції від суспільства.

Підстав для застосування ст. 69 КК України суд не вбачає з урахуванням обтяжуючої обставини та вчинення кримінального правопорушення в період воєнного стану.

Водночас суд вважає, що з метою забезпечення належної поведінки ОСОБА_5 у період дії іспитового строку відповідно до ч. 1, 3 ст. 76 КК України на нього слід покласти обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_5 , попередження вчинення нових кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався і відповідного клопотання не надходило до суду.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не подавався.

У кримінальному провадженні понесено процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта та проведенням експертизи, у розмірі 1195 грн, які на підставі ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Питання щодо речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 100, ч. 3 ст. 349, ст. 369 - 371, 373, 374, 376, 615 КПК України, -

ухвалив:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави 1195 (одна тисяча сто дев`яносто п`ять) гривень процесуальних витрат на залучення експерта для проведення експертизи.

Речові докази:

-велосипед синього кольору марки «Аист» з колесами розміром 22,6 дюйми залишити у володінні ОСОБА_8 ;

-дві ручні коси (металеві леза та дерев`яні ручки), совкова лопата металева з дерев`яною ручкою залишити у володінні ОСОБА_7 .

На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Чернігівського апеляційного суду через Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду, і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому, прокурору.

Суддя ОСОБА_1