Справа №589/3092/21 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/819/23 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Крадіжка
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2023 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 05 вересня 2022 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Шостка, Сумської області, громадянина України, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. 357 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

До Сумського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 , в якій останній просить вирок Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 05 вересня 2022 року скасувати та призначити йому більш м`яке покарання.

Даним вироком ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України, ч. 3 ст. 185 КК України, ч. 4 ст. 185 КК України, ч. 1 ст. 357 КК України та ч. 3 ст. 357 КК України, та призначено йому покарання: за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 2 років позбавлення волі; за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі; за ч.4 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі; за ч.1 ст. 357 КК України у виді 1 року обмеження волі; за ч. 3 ст. 357 КК України у виді 1 року 6 місяців обмеження волі

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 05 років.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 16.08.2018 р. і остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 05 років 01 місяць.

До вступу вироку в законну силу залишено раніше обране щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту його затримання, а саме з 04.06.2022 р.

Скасовано арешт, накладений ухвалами слідчого судді Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 28.07.2021 у справі №589/3055/21, провадження № 1-кс/589/1007/21, від 11.10.2021 у справі № 589/3280/21, провадження № 1-кс/589/1355/21, від 30.05.2022 у справі № 589/1248/22, провадження № 1-кс/589/437/22, від 08.06.2022 у справі № 589/1341/22, провадження № 1-кс/589/483/22, від 08.06.2022 у справі № 589/1343/22, провадження № 1-кс /589/484/22, від 10.06.2022 у справі № 589/1341/22, провадження № 1-кс/589/494/22.

Долю речових доказів вирішено в порядку ст. 100 КПК України.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави 5886 грн. 56 коп. в рахунок відшкодування вартості проведених експертиз.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги, обвинувачений ОСОБА_7 вважає призначене судом покарання таким, який за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення. Так, суд першої інстанції не врахував обставини, що пом`якшуються покарання, а саме його щире каяття, визнання вини, активне сприяння розкриттю злочинів. Враховуючи встановлені обставини, суд мав можливість призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України.

Згідно з вироком суду першої інстанції, наприкінці червня 2021 року, в денний час, ОСОБА_7 , перебуваючи на першому поверсі 7-го під`їзду в будинку АДРЕСА_2 , побачивши, що двері квартири АДРЕСА_3 не зачинені, маючи умисел на таємне, з корисливих мотивів викрадення чужого майна, діючи повторно, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, через незачинені вхідні двері проник до вказаної квартири, звідки викрав належне ОСОБА_9 майно, а саме: мобільний телефон "Motorola" ХТ2091-3, МОТО G9 POWER, з сенсорним екраном, у корпусі чорного кольору, імеі1: НОМЕР_1 , імеі2: НОМЕР_2 , вартістю 4519 грн., тюнер Т2, у корпусі чорного кольору, вартістю 200 грн. та грошові кошти в сумі 800 грн. Після цього, ОСОБА_7 з викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зник та в подальшому розпорядився ним на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 5 519 грн.

Крім цього, 24.07.2021 року, близько 23-30 години, ОСОБА_7 , перебуваючи на площадці під`їзду будинку АДРЕСА_4 , побачив, що вхідні двері квартири АДРЕСА_5 не замкнені, у зв`язку з чим вирішив проникнути до неї та викрасти звідти будь-яке майно. Після чого, маючи умисел на таємне, з корисливих мотивів викрадення чужого майна, поєднане з проникненням до житла, діючи повторно, шляхом відчинення незамкнених вхідних дверей проник до квартири АДРЕСА_6 , звідки, таємно від оточуючих, викрав майно потерпілої ОСОБА_10 а саме: жіночий клатч, який для потерпілої будь якої цінності не становить, з грошима в сумі 200 грн. та мобільним телефоном «SAMSUNG J6+», вартістю відповідно 1750 грн., та майно потерпілої ОСОБА_11 , а саме: рюкзак з жіночою сукнею, спортивною кофтою, безпровідними навушниками «HUAWEI», які для потерпілої будь якої цінності не становлять, мобільним телефоном «Ноnor-7Х», вартістю 3000 грн., і гаманець, який для потерпілої будь якої цінності не становить, всередині якого знаходились гроші в сумі 1000 грн., посвідчення водія на ім`я потерпілої НОМЕР_3 , видане 04.11.2016 р. Територіальним сервісним центром МВС України № 3245, банківські картки «ПриватБанку»: золота картка «Універсальна» № НОМЕР_4 та картка для виплат № НОМЕР_5 , які є офіційними документами, та дисконтні картки. Після чого, ОСОБА_7 з викраденим майном з місця скоєння кримінального правопорушення зник та викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 1950 грн., а потерпілій ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 4000 грн., а також привласнив офіційні документи на ім`я останньої.

06.12.2021 р. в період часу з 18:00 год. по 20:00 год., ОСОБА_7 перебуваючи на другому поверсі, будинку АДРЕСА_7 , побачивши, що двері квартири АДРЕСА_8 не зачинені, маючи умисел на таємне, з корисливих мотивів викрадення чужого майна, поєднаному з проникненням до житла, діючи повторно, через вказані незачинені двері проник до квартири АДРЕСА_8 та таємно від оточуючих, викрав майно потерпілої ОСОБА_12 , а саме: планшет марки «Lenovo Tab M10» HD 2/32 Gb WIFI SlatBlack (ZA4G0055UA S/N HGAM9D2B), вартістю 4352 грн., який знаходився в коридорі на поличці, та в якому знаходилася карта пам`яті марки «Kingston» micro-SD об`ємом 64 Гб, вартістю 235 грн. Після чого, ОСОБА_7 з викраденим майном із місця скоєння кримінального правопорушення зник та викраденим майном розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_12 матеріальну шкоду на загальну суму 4587 грн.

Крім того, в вечірній час 18.12.2021 р. ОСОБА_7 , перебуваючи біля магазину «Норма», за адресою: Сумська область м. Шостка вул. Бульварна 1, побачив на землі банківську картку в чохлі. Після чого, піднявши вказану картку, побачив, що це банківська картка АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_6 та разом з нею на аркуші записані чотири цифри пін-коду до вказаної картки. Після цього ОСОБА_7 забрав вище вказану банківську картку та цього ж дня о 20:18 год., маючи умисел на таємне, з корисливих мотивів викрадення чужого майна, діючи повторно, пішов до банкомату АТ «Ощадбанк» в буд. 4 по вул. Бульварна в м. Шостка, де за допомогою знайденої картки АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_6 з рахунку № НОМЕР_7 , відкритого на ім`я ОСОБА_13 , вчинив крадіжку грошових коштів у сумі 1900 грн. Після чого, продовжуючи свою злочинну діяльність та діючи за єдиним умислом, перевіривши баланс на вказаній картці, та впевнившись, що на ній ще знаходься грошові кошти, вчинив крадіжку 50 грн. Таким чином ОСОБА_7 , діючи за єдиним умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна, із корисливих мотивів, викрав грошові кошти за допомогою банківської картки № НОМЕР_6 з рахунку № НОМЕР_7 , відкритого на ім`я ОСОБА_13 , на загальну суму 1950 грн., спричинивши останній матеріальну шкоду на вказану суму.

28.04.2022 р. близько 11:00 год. ОСОБА_7 , перебуваючи за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , маючи умисел на таємне з корисливих мотивів викрадення чужого майна, діючи повторно, в умовах воєнного стану, шляхом вільного доступу, зайшов до однієї з кімнати в кв. АДРЕСА_9 та викрав майно, що належить ОСОБА_14 , а саме: мобільний телефон марки «Redmi» модель 9А, вартістю 4119,00 грн.; силіконовий чохол (бампер) помаранчевого кольору, марки «Silicon Case High Copy Xiaomi Redmi 9A», вартістю 203,00 грн., захисне скло, марки «iPaky Xiaomi Redmi 9A/9C black», вартістю 100,00 грн. Після чого ОСОБА_7 з викраденим майном з місця кримінального правопорушення зник та розпорядився ним на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_14 , матеріальний збиток на загальну суму 4422 грн.

Крім того, будучи обізнаним про введення режиму воєнного стану на всій території України, ОСОБА_7 21.05.2022 р. близько 13:00 год., перебуваючи на першому поверсі 1-го під`їзду буд. АДРЕСА_7 , смикнув за ручку дверей квартири АДРЕСА_2 та зрозумівши, що двері квартири АДРЕСА_2 не зачинені, маючи умисел, направлений на таємне з корисливих мотивів викрадення чужого майна, діючи повторно, в умовах воєнного стану, незаконно проник до кв. АДРЕСА_10 , звідки таємно викрав майно, що належить ОСОБА_15 , а саме: чоловічу сумку (барсетку), вартістю 150 грн.; ключ від машини марки «Hundai», вартістю 1000 грн.; брелок для ключів, вартістю 100 грн.; грошові кошти в сумі 500 грн. Після чого ОСОБА_7 з викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зник та розпорядився ним на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_15 , матеріальний збиток на загальну суму 1750 грн.

Не зупиняючись на вчиненому та продовжуючи свою протиправну діяльність, ОСОБА_7 02.06.2022 р. близько 19:20 год., перебуваючи на першому поверсі, 1-го під`їзду, буд. АДРЕСА_4 , смикнувши за ручку дверей квартири АДРЕСА_2 та зрозумівши, що двері квартири не зачинені, маючи умисел на таємне з корисливих мотивів викрадення чужого майна, діючи повторно, в умовах воєнного стану, незаконно проник до кв. АДРЕСА_11 , звідки таємно викрав майно, що належить ОСОБА_16 , а саме: мобільний телефон марки «Huawei» вартістю 1349 грн. Після чого, будучи помічений в квартирі ОСОБА_16 , який на той час не розумів, що вчинено крадіжку його майна, ОСОБА_7 під надуманим приводом покинув місце вчинення кримінального правопорушення з викраденим майном, яким розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_16 , матеріальний збиток на суму 1349 грн.

Крім того, ОСОБА_7 04.06.2022 р. близько 17:00 год., перебуваючи на першому поверсі четвертого під`їзду будинку АДРЕСА_4 , та побачивши, що двері квартири АДРЕСА_12 не зачинені, маючи умисел на таємне з корисливих мотивів викрадення чужого майна, діючи повторно, в умовах воєнного стану, ОСОБА_7 незаконно проник до квартири АДРЕСА_13 , та таємно від оточуючих, викрав майно, потерпілої ОСОБА_17 , а саме: жіночу сумку, чорного кольору з натуральної шкіри, вартістю 2004 грн.; жіночий шкіряний гаманець, чорного кольору, вартістю 406 грн.; грошові кошти в сумі 6100 грн.; грошові кошти в сумі 2 долари США, що згідно курсу НБУ станом на 04.06.2022 складає 29,25 грн. за 1 долар, всього на загальну суму 58,50 грн. Після цього, ОСОБА_7 з місця вчинення злочину з викраденим майном зник та розпорядився ним на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_17 матеріальну шкоду на загальну суму 8568,50 грн.

Заслухавши доповідь головуючого судді щодо змісту оскаржуваного судового рішення, доводи обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 на підтримку поданої апеляційної скарги, думку прокурора, яка заперечувала щодо поданої апеляційної скарги, просила вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали даного провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Так, відповідно до вимог ч.2 ст.394, ч.1 ст.404 КПК України, враховуючи, що фактичні обставини кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 ніким не оспорюються і докази щодо них на підставі ч.3 ст. 349 КПК України не досліджувалися, висновки суду першої інстанції щодо цих обставин перевірці апеляційним судом не підлягають.

Положеннями ст.50 КК України визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно ст.65 КК України, суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

У п. 1 Постанови Пленуму ВСУ від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» під час призначення покарання у кожному конкретному випадку, суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

На думку колегії суддів, судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного вироку вказаних вимог було дотримано в повному обсязі.

Зокрема, ч. 1 ст. 69 КК України передбачає, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене ст. ст. 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

При цьому, застосування норм вищенаведеної статті може мати місце лише за наявності певних обставин, а саме - наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного.

Відповідно до мотивувальної частини вироку, суд при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, серед яких є кримінальні проступки ( ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. 357 КК України), нетяжкий злочин (ч. 2 ст. 185 КК України) та тяжкі злочини ( ч. 3, ч. 4 ст. 185 КК України), особу обвинуваченого, який раніше судимий за вчинення умисних тяжких кримінальних правопорушень, не одружений, не працевлаштований, за місцем мешкання скарг не надходило, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

Обставини, які пом`якшують покарання судом встановлено: повне визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину. Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що встановлені у даному кримінальному проваджені обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 - щире каяття, визнання вини та активне сприяння розкриттю злочинів, за своєю суттю та соціальної вагомістю не є тими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення. Їх наявність сама по собі за відсутності інших обставин, що пом`якшують покарання, не може бути безумовною підставою застосування ст. 69 КК України.

Суд першої інстанції прийшов до правильних висновків про призначення покарання обвинуваченому за сукупністю вироків у виді позбавлення волі строком на 05 років 01 місяць. Крім того колегія суддів враховує данні про обвинуваченого, який неодноразово судимий, й очевидно, що належних висновків для себе не зробив.

Так, обвинувачений ОСОБА_7 будучи звільненим умовно-достроково на підставі ухвали Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 29.03.2021 року на невідбутий термін 08 місяців 20 днів, на шлях виправлення не став, не зробив для себе висновків та через короткий проміжок часу, знову вчинив суспільно небезпечне винне діяння проти власності.

Враховуючи викладене, підстав для застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_7 положень статті 69 КК України, апеляційний суд не вбачає.

Таким чином, з урахуванням обставин наведених у вироку, призначене ОСОБА_7 покарання, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України, у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць, відповідає ступеню тяжкості вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень, особі обвинуваченого та є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, тобто таке покарання повністю досягне мети його призначення та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого.

Також зі змісту доповнення до апеляційної скарги убачається, що обвинувачений ОСОБА_7 просить надати йому можливість вступити до лав ЗСУ.

Відповідно до приписів ч.1 ст.616 КПК України у разі введення в Україні або окремих її місцевостях воєнного стану, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації та/або інших держав проти України підозрюваний, обвинувачений, який під час досудового розслідування або судового розгляду тримається під вартою, крім тих, які підозрюються у вчиненні злочинів проти основ національної безпеки України, а також злочинів, передбачених статтями 115, 146-147, 152-156, 186, 187, 189, 255, 255-1, 257, 258-262, 305-321, 330, 335-337, 401-414, 426-433, 436, 437-442 Кримінального кодексу України, має право звернутися до прокурора з клопотанням про скасування цього запобіжного заходу для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період.

З огляду на викладене, апеляційний суд зазначає, що ОСОБА_7 оскарженим вироком визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. 357 КК України, та йому призначено покарання у виді позбавлення волі, яке він повинен відбувати реально.

Між тим, апеляційний суд констатує, що, на теперішній час, відсутнє правове регулювання звільнення осіб, відносно яких постановлені обвинувальні вироки та призначено покарання у вигляді позбавлення волі, та окремого порядку їх звільнення для проходження військової служби немає.

Всупереч доводів апеляційної скарги обвинуваченого, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції ухвалено законне та обґрунтоване рішення, підстав для його скасування не встановлено, у зв`язку з чим вирок суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст.404,405,407,418,419 КПК України колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Вирок Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 05 вересня 2022 року відносно ОСОБА_7 , залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на цей вирок без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4