ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/7665/23
провадження № 1-кп/753/1459/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" травня 2023 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі головуючої судді ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в спрощеному провадженні кримінальне провадження №0000942 від 17.04.2023 по обвинуваченню ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з середньою освітою, студент КПБЛ № 27, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_2 , 17.04.2023 близько 12:00 год., перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 через мобільний додаток «Телеграм», встановлений на його мобільному телефоні з невстановленою досудовим розслідуванням особою за грошові кошти в сумі 3000 грн., домовився щодо незаконного придбання наркотичного засобу - канабіс, для власного вживання, без мети збуту.

Одразу ж після цього, ОСОБА_2 , реалізуючи свій протиправний умисел, за допомогою електронного гаманця перерахував вищезазначену грошову суму на вказаний невстановленою досудовим розслідуванням особою номер рахунку та отримав повідомлення з інформацією про місце знаходження наркотичного засобу.

В подальшому, 17.04.2023 близько 20 год. 10 хв. ОСОБА_2 , перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Здолбунівська, 3-Г, біля металевої труби під балконом забрав, тим самим умисно, незаконно, для власного вживання, без мети збуту, придбав раніше замовлений наркотичний засіб - канабіс, загальною масою 8,74 г, що знаходився в поліетиленовому пакеті з пазовим замком, обмотаному клейкою стрічкою синього кольору, який ОСОБА_2 поклав до лівої кишені куртки, в яку був одягнений, тим самим почав умисно, незаконно зберігати при собі для власного вживання, без мети збуту.

В той же день близько 20 год. 25 хв. за адресою: м. Київ, вул. Здолбунівська, 3-Г працівниками поліції зупинено ОСОБА_2 , який в присутності двох понятих добровільно видав з лівої кишені куртки, в яку він був одягнений, поліетиленовий пакет з пазовим замком, обмотаний клейкою стрічкою синього кольору, в якому знаходилася речовина рослинного походження зеленого кольору, масою 9,72 г, що в своєму складі містить наркотичний засіб, обіг якого заборонено - канабіс, маса якого в перерахунку на висушену речовину становить 8,74 г, яку ОСОБА_2 умисно незаконно, всупереч вимог ЗУ «Про наркотичні засоби, психотропні речовини та прекурсори» від 15.02.1995, «Порядку провадження діяльності, пов`язаної з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, та контролю за їх обігом», затвердженого постановою КМУ № 589 від 03.06.2009, придбав та зберігав для власного вживання без мети збуту.

Канабіс, згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 6 травня 2000 року №770 «Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», «Список №1 особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено» в «Таблиці І» є особливо небезпечним наркотичним засобом.

Таким чином, неповнолітній ОСОБА_2 незаконно придбав та зберігав наркотичний засіб без мети збуту, тобто вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 309 КК України.

Частинами 2, 3 ст. 381 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

В обвинувальному акті прокурором викладено клопотання, в якому вказано, що враховуючи те, що підозрюваний беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акту за його відсутності, у відповідності до положень ч.1 ст.302 КПК України просить суд розглянути кримінальне провадження у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

До обвинувального акта долучено письмову заяву неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_2 , яка складена за участю захисника ОСОБА_3 та законного представника неповнолітнього - ОСОБА_4 , в якій він зазначає, що свою вину у вчиненні кримінального проступку беззаперечно визнає, згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами.

Також, у вказаній заяві підозрюваний зазначив, що йому роз`яснено та зрозуміло зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також про його обізнаність у тому, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні, або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Відповідно до частин 2 та 3 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному КПК України, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Суд має право призначити розгляд у судовому засіданні обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку та викликати для участі в ньому учасників кримінального провадження, якщо визнає це за необхідне.

Враховуючи викладене, те, що неповнолітній ОСОБА_2 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, його заяву, в якій він зазначає, що не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта у спрощеному порядку без його участі, відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченого, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, визначеному статтями 381-382 КПК України.

При цьому, у відповідності до частини 4 ст. 107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Суд, вивчивши обвинувальний акт та матеріали кримінального провадження, вважає доведеним, що неповнолітній ОСОБА_2 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 309 КК України, а саме незаконно придбав та зберігав наркотичну речовину, без мети збуту.

При вирішенні питання про обрання виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_2 суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Обставина, що пом`якшує покарання ОСОБА_2 суд визнає щире каяття та вчинення кримінального проступку неповнолітнім.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_2 відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

Також, суд враховує, ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку та фактичні обставини його вчинення, те, що обвинувачений ОСОБА_2 є неповнолітнім, навчається на 3-му курсі КПБЛ №27, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, не перебуває на обліку у лікарів психіатра та нарколога, щиро розкаюється у вчиненому.

Вказане дає суду підстави вважати, що виправлення обвинуваченого можливо без ізоляції від суспільства.

Згідно з частини 3 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів. Виходячи із принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації - покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.

Окрім того, суд також враховує положенні ч.1 ст.98 КК України, згідно якої, до неповнолітніх, визнаних винними у вчиненні кримінального правопорушення, судом можуть бути застосовані такі основні види покарань: 1) штраф; 2) громадські роботи; 3) виправні роботи; 4) арешт; 5) позбавлення волі на певний строк.

З урахуванням характеру і ступеня суспільної небезпеки скоєного кримінального проступку, даних про особу обвинуваченого, а також інших обставин кримінального провадження в їх сукупності, суд визнає необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень призначення йому основного покарання у вигляді арешту, та у межах, встановлених санкцією статті Особливої частини Кримінального Кодексу України, за якою він обвинувачується і яка передбачає відповідальність за вчинений кримінальний проступок, з врахуванням вимог ст.101 КК України.

З п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про злочини неповнолітніх» вбачається, що при призначенні покарання неповнолітнім суди повинні суворо дотримуватися принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання такого засудженого є його виправлення, виховання та соціальна реабілітація.

Неповнолітній вік особи, яка вчинила злочин, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 66 КК України є обставиною, яка пом`якшує покарання. Вона обов`язково має враховуватись при призначенні покарання - незалежно від того, чи досяг обвинувачений на час розгляду справи повноліття. Залежно від конкретних обставин справи суди повинні враховувати як такі, що пом`якшують покарання, й інші обставини, перелічені в ч. 1 вказаної статті, а також обставини, хоча й не зазначені у законі, але які знижують ступінь суспільної небезпечності злочину чи особи (наприклад, втягнення неповнолітнього у злочинну діяльність іншою особою, примирення з потерпілим тощо).

Відповідно до п.п. 1, 2 ч.1 ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу.

При призначенні неповнолітньому покарання крім передбачених у статтях 65 - 67 КК обставин суди, відповідно до ч.1 ст.103 КК, мають враховувати також умови його життя та виховання, вплив на нього дорослих, рівень розвитку й інші особливості його особи. Пунктом 12 вказаної Постанови передбачено, що згідно зі ст.99 КК України штраф застосовується лише до тих неповнолітніх, які мають самостійний дохід, власні кошти або майно, на яке може бути звернено стягнення. З урахуванням цього суди повинні досліджувати докази щодо наявності у неповнолітнього достатнього для сплати штрафу доходу, коштів або майна та наводити у вироку відповідні мотиви прийнятого рішення.

В даному випадку, у суду відсутні відомості щодо наявності у неповнолітнього обвинуваченого самостійних доходів, будь-яких коштів або майна достатнього для сплати штрафу.

У п.14 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про злочини неповнолітніх» від 16.04.2004 року №5 зазначено, що при призначенні покарання судам слід мати на увазі, що виправні роботи відповідно до ч.2 ст. 100 КК призначаються неповнолітнім у віці від 16 до 18 років, які мають постійну чи тимчасову роботу, на строк від двох місяців до одного року за місцем роботи. Суд у вироку визначає розмір відрахувань у дохід держави із заробітку неповнолітнього засудженого в межах 5-10%. Разом із тим, як вказано вище відомостей, що обвинувачений офіційно працює, суду не надано.

Відповідно до ч.3 ст.61 КК України обмеження волі не застосовується до неповнолітніх.

Слід зазначити, що призначення неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_2 , у відповідності до ч.3 ст.61 КК України, покарання у вигляді обмеження волі неможливо, а покарання у виді громадських робіт не передбачено санкцією ч.1 ст. 309 КК України.

Разом із тим, санкція ч.1 ст.309 КК України, передбачає покарання у вигляді арешту на строк до шести місяців.

Відповідно до вимог ст.101 КК України арешт полягає у триманні неповнолітнього, який на момент постановлення вироку досяг шістнадцяти років, в умовах ізоляції в спеціально пристосованих установах на строк від п`ятнадцяти до сорока п`яти діб.

Згідно до ч.2 ст.104 КК України звільнення від відбування покарання з випробуванням може бути застосоване до неповнолітнього лише у разі його засудження до арешту або позбавлення волі.

З урахуванням особи неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_2 , наявності вище зазначених пом`якшуючих покарання обставин та відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд приходить до висновку про те, що йому необхідно призначити покарання у вигляді арешту, що не заборонено ч.3 ст.60 КК України, із застосуванням ст.75, ст.104 КК України, та звільнити його від відбування покарання, із випробуванням, поклавши на обвинуваченого обов`язки, передбачені ч.ч.1,3 ст.76 КК України.

На підставі вище зазначеного, суд вважає, що таке покарання буде достатнє для виправлення та попередження вчинення обвинуваченим ОСОБА_2 , нових кримінальних правопорушень.

Процесуальні витрати пов`язані із проведенням судової експертизи матеріалів, речовин і виробів, становлять 1434 гривні 00 копійок.

Разом з цим ст.119 ч.1 КПК України регламентовано, що суд, враховуючи майновий стан обвинуваченого за власною ініціативою має право своєю ухвалою звільнити особу від належних до оплати процесуальних витрат повністю або частково.

З урахуванням того, що ОСОБА_2 є неповнолітнім, не працює, суд вважає за можливе процесуальні витрати, витрачені на проведення експертизи компенсувати за рахунок коштів Державного бюджету України, які виділяються цільовим призначенням, в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Питання речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 381-382, ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ :

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України та призначити йому покарання, у виді арешту на строк 30 (тридцять) діб.

На підставі ст.75, ст.104 КК України звільнити ОСОБА_2 від відбування призначеного йому покарання, з випробуванням строком на 1 (один) рік.

У відповідності до п.п. 1, 2 ч.1, п.4 ч.3 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_5 , наступні обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; 3) виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Речові докази: наркотичний засіб канабіс, масою 8, 74 г, що зберігається у камері схову Дарницького УП ГУ НП в м. Києві, квитанція № 000794- знищити.

На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

У відповідності до частини 1 статті 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

СУДДЯ