справа № 991/6776/23
провадження №11-сс/991/578/23
слідчий суддя: ОСОБА_1
ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2023 року місто Київ

Колегія суддів Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 09.08.2023 р. про відмову у поновленні процесуального строку звернення зі скаргою на бездіяльність уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про вчинення кримінального правопорушення, та закриття провадження за скаргою, -

в с т а н о в и л а:

14 серпня 2023 року на розгляд до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду надійшла зазначена апеляційна скарга (а.с. 97-105), яку того ж дня призначено до розгляду (а.с. 107).

1.Короткий зміст оскаржуваного рішення та апеляційної скарги.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді від 09.08.2023 р. адвокату ОСОБА_6 відмовлено у поновленні процесуального строку звернення зі скаргою на бездіяльність уповноважених осіб НАБУ, яка полягає у невнесенні до ЄРДР відомостей про вчинення кримінального правопорушення за заявою від 11.07.2023 р., та закрито провадження за скаргою.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування зазначеної ухвали та постановлення нової, якою зобов`язати уповноважених осіб НАБУ внести відомості до ЄРДР за вищевказаною заявою та розпочати досудове розслідування.

2. Узагальнені доводи апеляційної скарги.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що безпосередньо у судовому засіданні 04.08.2023 року було виявлено технічну помилку у даті надсилання заступником директора ТОВ «Оріяна-2» ОСОБА_7 заяви до НАБУ про вчинення кримінального правопорушення, зокрема встановлено, що її було надіслано 10.07.2023 року, а не 25.07.2023 року, як вказано у скарзі до слідчого судді. За твердженням апелянта, слідчий суддя умисно, порушуючи принципи рівності та змагальності сторін, незаконно вимагав у ОСОБА_7 докази надсилання ним заяви до НАБУ саме 10.07.2023 року. При цьому, згідно з вимогами КПК України слідчий суддя був зобов`язаний розглянути клопотання про поновлення пропущеного строку та вирішити скаргу по суті за наявними матеріалами. Однак, у порушення вимог ст. ст. 303-309 КПК України він відклав розгляд скарги на інший день, щоб ОСОБА_7 надав йому відповідні підтверджуючі документи. У наступному судовому засіданні ОСОБА_7 було надано докази надсилання вищевказаної заяви 10.07.2023 року, втім слідчий суддя продовжив займати сторону НАБУ та упереджено ставитись до ОСОБА_7 , після чого необґрунтовано відмовив останньому у поновленні пропущеного строку.

3. Узагальнений виклад позиції учасників судового провадження.

У судове засідання особа, яка подала апеляційну скаргу - адвокат ОСОБА_6 , а також ОСОБА_7 , в інтересах якого її подано, та уповноважена особа НАБУ, належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги, не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, з клопотаннями про відкладення апеляційного розгляду не зверталися.

З урахуванням положень ч. 4 ст. 405 КПК України, явка учасників процесу за умови їх належного повідомлення не є обов`язковою. Відповідно, апеляційну скаргу розглянуто за їх відсутності.

4. Встановлені слідчим суддею обставини та мотиви оскаржуваного рішення.

Слідчим суддею встановлено, що 10.07.2023 року заступник директора ТОВ «Оріяна-2» ОСОБА_7 звернувся до НАБУ із заявою про вчинення керівником Закарпатської обласної прокуратури та головою Оноківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, однак, відомості до ЄРДР за нею внесені не були. Відтак, 01.08.2023 року адвокат ОСОБА_6 , який діяв у його інтересах, звернувся до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність уповноважених осіб НАБУ, яка полягає у невнесенні до ЄРДР відомостей про вчинення злочину за заявою від 10.07.2023 р.

За результатом розгляду скарги слідчий суддя дійшов висновку, що скаргу подано з пропуском встановленого строку, оскільки з урахуванням вимог ч. 1 ст. 214 КПК України обов`язок щодо внесення відомостей до ЄРДР мав бути виконаний протягом 24-х годин з моменту отримання заяви, тобто не пізніше 11.07.2023 року, відповідно, заявник мав можливість подати скаргу, починаючи з 12.07.2023 року та до 21.07.2023 року включно.

При цьому, слідчим суддею відмовлено у задоволенні заяви адвоката ОСОБА_6 про поновлення строку, оскільки наведені ним причини пропуску є неспроможними. Зокрема, підставами для поновлення строку у заяві зазначалося введення на території України воєнного стану, сповільнений рух поштової кореспонденції, неможливість купівлі паперу та друку документів через постійні тривоги, тощо. Натомість, слідчий суддя зазначив, що з 24.02.2022 року вказані обставини є спільними для всіх, а не винятковими виключно для заявника та його представника, тому не можуть підтверджувати поважність причин пропуску строку. Крім того, врахував, що активні бойові дії на території Закарпатської області не велись та не ведуться.

Оскільки факт пропуску строку для звернення зі скаргою встановлено під час судового розгляду, слідчий суддя дійшов висновку про закриття провадження за скаргою.

5. Мотиви суду.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали апеляційного провадження, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви про вчинення кримінального правопорушення зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР. Отже, за змістом цієї норми бездіяльність слідчого означає невнесення до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення впродовж 24 годин після отримання заяви про кримінальне правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 304 КПК України, скарги на рішення слідчого, передбачені ч. 1 ст. 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності.

Процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії. Будь - яка процесуальна дія або сукупність дій під час провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу (ст. 115 КПК України).

Як вбачається з матеріалів провадження, 10.07.2023 року адвокат ОСОБА_6 та ОСОБА_7 звернулися до НАБУ із заявою про вчинення керівником Закарпатської обласної прокуратури та головою Оноківської сільської ради Ужгородського району злочину, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України (а.с. 61-64).

Отже, з огляду на приписи ч. 1 ст. 214 КПК України, обов`язок внести відомості до ЄРДР за наявності відповідних підстав мав бути виконаний не пізніше 11.07.2023 року. У разі невнесення таких відомостей, з наступного дня має місце бездіяльність особи, уповноваженої на їх внесення. Виходячи з вимог ст. 304 КПК України, 10 - денний строк на оскарження бездіяльності у даному випадку розпочався 12.07.2023 року та сплинув 21.07.2023 року. Натомість, скаргу до слідчого судді адвокат ОСОБА_6 направив засобами електронного зв`язку лише 01.08.2023 року, що підтверджується протоколом створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису (а.с. 22), а отже - з пропуском встановленого законом строку.

У разі пропуску строку з поважних причин, кримінальний процесуальний закон надає особі можливість для його поновлення за відповідним клопотанням, що прямо передбачено ч. 1 ст. 117 КПК України. При цьому, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи є об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк.

У кожній справі суд має перевірити, чи наводить особа, яка заявляє клопотання про поновлення строків на оскарження судового рішення, такі підстави.

При цьому, процедура визначення строків для подання скарги до слідчого судді має на меті забезпечити належне відправлення правосуддя і дотримання принципу правової визначеності, забезпечення законних інтересів учасників кримінального провадження, та щоб до кожного з них було застосовано належну правову процедуру.

Зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що під час розгляду скарги адвокат ОСОБА_6 , посилаючись на введення на території України воєнного стану, сповільнений рух поштової кореспонденції, а також неможливість купівлі паперу та друку документів через постійні тривоги просив слідчого суддю поновити йому строк на звернення зі скаргою.

Слідчий суддя дійшов висновку, що наведені причини недотримання строку оскарження бездіяльності уповноважених осіб НАБУ не є поважними, оскільки активні бойові дії на території Закарпатської області не велись та не ведуться. Більше того, з 24.02.2022 року вказані обставини є спільними для всіх, а не винятковими виключно для заявника та його представника.

З вказаним висновком слідчого судді погоджується і колегія суддів.

Вирішення питання про поважність причин пропуску строку покладається на розсуд слідчого судді. Разом з тим, виходячи з системного тлумачення положень КПК України, зокрема ч. 3 ст. 37, ст. 138, п. 1 ч. 1 ст. 232, п. 1 ч. 1 ст. 336 КПК України, під поважними причинами пропуску процесуального строку слід розуміти фактичні обставини, які: 1) об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волі особи, яка пропустила строк; 2) виникли або існували протягом строку, передбаченого КПК України для вчинення процесуальної дії; 3) безпосередньо унеможливили або істотно ускладнили можливість вчинення процесуальних дій у визначений КПК України строк; 4) підтверджуються належними доказами.

Таке визначення поважних причин пропуску строку відповідає усталеній судовій практиці Верховного Суду (судові рішення ККС ВС від 28.01.2021 р. у справі № 201/1156/18, від 05.03.2020 р. у справі № 367/5629/16-к, від 30.09.2019 р. у справі № 635/4248/16-к, від 11.06.2019 р. у справі № 373/1742/15-к, від 11.06.2019 р. у справі № 523/11081/17).

Відтак, обставини, наведені адвокатом ОСОБА_6 , не підтверджують існування істотних перешкод для своєчасного подання ним скарги до слідчого судді, та не можуть бути визнані об`єктивно непереборними, що унеможливили її подання. Колегія суддів також окремо враховує, що наведена апелянтом обставина щодо неможливості купівлі паперу та друку документів через постійні тривоги не може бути визнана поважною причиною несвоєчасного подання ним скарги, оскільки остання подана ним засобами електронного зв`язку (а.с. 22).

З огляду на те, що факт пропуску строку для звернення зі скаргою встановлено лише під час судового розгляду, слідчий суддя дійшов вірного висновку про закриття провадження за скаргою.

При цьому, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про істотні порушення процесуального закону, суть яких зводиться до порушення слідчим суддею принципів рівності та змагальності сторін, що виразилося у незаконному витребуванні слідчим суддею доказів надсилання заяви до НАБУ у відповідну дату, з огляду на таке.

Згідно з ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності сторін, що передбачає самостійне обстоювання їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, свободу в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Для вирішення питання, чи допущено уповноваженими особами НАБУ бездіяльність, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, необхідно встановити наявність: 1) доказів на підтвердження того, що заява, у якій викладено відомості про злочин, існує, 2) доказів на підтвердження надсилання ОСОБА_7 до НАБУ заяви про вчинення злочину, та 3) доказів на підтвердження отримання уповноваженою особою НАБУ відповідної заяви.

Відповідно до ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, які підлягають доказуванню у провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів (ст. 85 КПК України).

З огляду на вказані положення закону, обов`язок доказування, зокрема, факту звернення особи до слідчого із заявою про вчинення злочину та факту її отримання слідчим, покладено на особу, яка звертається до суду зі скаргою на бездіяльність слідчого, що полягає у невнесенні до ЄРДР відомостей, викладених у відповідній заяві.

Як вбачається з матеріалів справи, адвокатом ОСОБА_6 до своєї скарги долучено заяву про вчинення злочину, датовану 25.07.2023 року (а.с. 7-10). Однак, у подальшому слідчим суддею отримано письмові заперечення уповноваженої особи НАБУ проти вказаної скарги, у яких зазначається, що заява ОСОБА_7 про вчинення злочину від 25.07.2023 р. до НАБУ не надходила, не реєструвалась та відповідно не розглядалась. Натомість, заява ОСОБА_7 про вчинення злочину керівником Закарпатської обласної прокуратури та головою Оноківської сільської ради Ужгородського району надійшла до НАБУ 10.07.2023 року, однак відомості за нею внесені не були (а.с. 44-49, 81-82).

За наведених обставин, слідчий суддя цілком обґрунтовано просив заявників надати докази на підтвердження дати направлення ними заяви про вчинення злочину до НАБУ, а відтак, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими.

6. Висновки суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін або скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Враховуючи, що під час апеляційного розгляду не встановлено порушень норм кримінального процесуального кодексу України, допущених слідчим суддею, які могли б бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали, колегія суддів дійшла висновку про залишення її без змін.

Керуючись ст. ст. 369-372, 404, 407, 418, 419, 532 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 09.08.2023 р. - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4