Дата документу 30.08.2023 Справа № 335/5638/22
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 335/5638/22 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадж. №11-кп/807/1095/23 Доповідач 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 в режимі відеоконференції з ДУ «Запорізький слідчий ізолятор»,

розглянула 30 серпня 2023року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі матеріали судового провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11 липня 2023 року, якою продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, маючого середню освіту, не працевлаштованого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, в провадженні Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

На досудовому розслідуванні до ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Прокурор звернувся з клопотанням про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 строком на 60 днів, оскільки ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а саме - переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, а також вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити вчиняти аналогічні кримінальні правопорушення - не зникли, не зменшилися та продовжують існувати.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11 липня 2023 року клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_7 до 9 вересня 2023 року включно задоволено. В ухвалі суд послався на дані про особу обвинуваченого, тяжкість інкримінованого злочину та ступінь суспільної небезпечності злочину в конкретних умовах місця і часу, дійшов висновку про обґрунтованість заявленого прокурором клопотання та неможливість застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Не погоджуючись з оскаржуваною ухвалою суду, обвинувачений ОСОБА_7 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт за місцем реєстрації.

Зазначає про те, що особа, яка може бути поручителем та забезпечити виконання процесуальних обов`язків обвинуваченого встановлена (його мати).

Позиції учасників судового провадження.

Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Прокурор ОСОБА_6 заперечувала доводам апеляційної скарги.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_8 підтримала апеляційну скаргу підзахисного.

В судове засідання апеляційної інстанції адвокат ОСОБА_8 , будучи належним чином повідомлена про час і дату судового засідання не з`явилася, за наявності клопотання про розгляд апеляційної скарги без її участі колегія суддів вирішила за можливе розглянути провадження за відсутності захисника, що не суперечить положенням ч. 4 ст. 405КПК України та відповідає ч. 4 ст. 422-1 КПК України.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд, крім наявності зазначених у ст. 177 КПК України ризиків, зобов`язаний оцінити та врахувати й передбачені ст.178 цього Кодексу обставини, зокрема тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, міцність його соціальних зв`язків, наявність у обвинуваченого постійного місця роботи та дані, які його характеризують.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Положеннями ст. 199 КПК України регламентовано порядок продовження строку тримання під вартою.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе. Продовжуючи строк тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинувачених, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку перебування під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Тримання під вартою та продовження строку такого тримання може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Апеляційний суд зауважує, що наявність підстав як для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так і при вирішенні питання продовження строку тримання особи під вартою має бути ретельно перевірено, суд повинен зазначити конкретні, а не абстрактні підстави для тримання особи під вартою, розглянути можливість застосування альтернативного запобіжного заходу.

Судова колегія відмічає, що зазначені вимоги закону судом першої інстанції дотримані.

Під час вирішення питання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд першої інстанції встановив, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, оскільки в судовому засіданні прокурором доведено, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України не відпали і продовжують існувати.

Так, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, яке відноситься до категорії тяжкого злочину, за вчинення якого, у разі визнання останнього винним, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років із конфіскацією майна. Отже існує висока ймовірність того, що обвинувачений з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого йому злочину, може вдатися до втечі.

Тяжкість висунутої підозри за інкримінованим обвинуваченням поряд із очікуваним покаранням збільшує ризик втечі та підтверджує продовження існування ризику, встановленого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Очікуване покарання, хоча і не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте така обставина у сукупності з іншими збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Колегія суддів також враховує обізнаність обвинуваченого про анкетні дані, адреси свідків у кримінальному провадженні, які володіють інформацією про обставини вчинення кримінального правопорушення, а також стадію розгляду, на якій перебуває кримінальне провадження на даний час, що свідчить про можливість незаконного впливу на свідків, у випадку перебування ОСОБА_7 на свободі, та доводить наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, колегія суддів не може ігнорувати наявність у провадженні суду іншого кримінального провадження стосовно ОСОБА_7 за ч.1 ст. 309 КК України, тобто за обвинуваченням у вчиненні злочину, пов`язаного з незаконним обігом наркотиків, що поряд із обвинуваченням висунутим у рамках даного провадження характеризує останнього як особу, схильну до вчинення аналогічних злочинів, а в сукупності з незалученістю обвинуваченого до суспільно-корисної праці та відсутністю у нього постійного джерела доходу свідчить про можливість вчинення іншого кримінального правопорушення, у випадку перебування на свободі, та доводить наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Виходячи з даних матеріалів судового провадження, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції відносно того, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, наведені прокурором, є дійсними та триваючими і на даний час вони виключають можливість зміни запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 на більш м`який.

Вирішуючи питання застосування більш м`якого запобіжного заходу до обвинуваченого ОСОБА_7 , суд першої інстанції дотримався вимог КПК України та прийшов до вірного висновку про неможливість його застосування, виклавши мотиви власного висновку, підстав піддавати сумніву який апеляційна інстанція не має. Колегія погоджується з міркуваннями місцевого суду щодо відсутності обставин, які б виправдовували застосування до обвинуваченого менш суворого запобіжного заходу, зокрема домашнього арешту.

Суд враховує сукупність даних щодо серйозності висунутого ОСОБА_7 обвинувачення у вчиненні злочину у сфері незаконного обігу наркотичних засобів у великих розмірах, що у сукупності із наявністю іншого обвинувачення відносно ОСОБА_7 підвищує суспільну значущість даної справи та додатково переконують у вірності прийнятого рішення.

Залишаючи рішення суду першої інстанції без змін, колегія суддів виходила також з підстав та мети застосування запобіжного заходу на стадії судового розгляду, де вирішальним є попередження небажаних з точки зору права дій з метою забезпечення нормального руху кримінального судочинства.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, що тягнуть за собою безумовне скасування ухвали суду першої інстанції, при апеляційному розгляді не встановлено.

З урахуванням викладеного, на думку колегії суддів, оскаржуване рішення суду є законним та обґрунтованим, ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми доказами, дослідженими та оціненими судом, а тому апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11 липня 2023 року, якою продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 до 9 вересня 2023 року включно, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4