ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3121/23 Справа № 243/535/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2023 року м.Кривий Ріг

21 вересня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурорів ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі судових засідань Дніпровського апеляційного суду кримінальне провадження № 0000032 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_7 та прокурора на вирок Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 11 липня 2023 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Барвінкове Харківської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

засуджено за ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263, ст.70 КК України до покарання у виді 9 років позбавлення волі,-

ВСТАНОВИЛА:

Згідно вироку суду першої інстанції, у невстановлену дату та час, але не пізніше 09 січня 2023, у невідомому місці, за невстановлених обставин без передбаченого законом дозволу, діючи умисно, ОСОБА_8 придбав корпус наступальної осколкової ручної гранати М-67, який є вибуховим пристроєм промислового виготовлення та відноситься до категорії бойових припасів, тим самим здійснивши незаконне придбання бойового припасу без передбаченого законом дозволу. Далі, розуміючи протиправний характер своїх дій, ОСОБА_8 незаконно придбаний бойовий припас взяв у руки та поклав у кишеню куртки, тим самим здійснив умисне незаконне носіння бойового припасу, та почав зберігати при собі серед особистих речей наступальну осколкову ручну гранату М-67 без передбаченого законом дозволу до моменту вилучення 09.01.2023 р.

09 січня 2023 року приблизно о 19 годині 15 хвилин працівниками відділу поліції № 4 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області в ході особистого обшуку затриманого ОСОБА_8 було виявлено та вилучено наступальну осколкову ручну гранату М-67, яка є вибуховим пристроєм промислового виготовлення та відноситься до категорії бойових припасів та до вибуху придатна.

Окрім того, 09 січня 2023 року приблизно о 16 год., перебуваючи біля магазину Гетьман, розташованого за адресою: Донецька область, м.Слов`янськ, вул.Барвінківська, 186, у ОСОБА_8 , який побачив неповнолітніх ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , виник кримінально-протиправний умисел, спрямований на незаконне заволодіння грошовими коштами та майном вищевказаних неповнолітніх потерпілих.

09 січня 2023 року приблизно о 16 год. 05 хв. ОСОБА_8 , реалізуючи свій протиправний, корисливий умисел, спрямований на незаконне заволодіння чужим майном, маючи при собі осколкову ручну гранату М-67, яку він мав намір застосувати для подолання перешкод та волі неповнолітніх потерпілих при заволодінні грошовими коштами та мобільними телефонами, перебував на території біля магазину Гетьман, розташованого за адресою: Донецька область, м.Слов`янськ, вул. Барвінківська, 186, де в той час знаходились неповнолітні потерпілі ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

Після цього ОСОБА_8 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою розбійного нападу, розуміючи протиправний характер своїх дій, з метою заволодіння грошовими коштами та мобільними телефонами, підійшов до неповнолітніх ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , тримаючи у руках осколкову ручну гранату М-67, яку направив у бік ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які знаходились біля будинку 115 по вул. Барвінківській у м. Слов`янську, та погрожуючи фізичною розправою, висунув незаконну вимогу неповнолітнім потерпілим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 щодо протиправного наміру заволодіти грошовими коштами та мобільними телефонами.

Вказану погрозу ОСОБА_9 та ОСОБА_10 сприйняли як реальну загрозу для їх життя та здоров`я у зв`язку з тим, що побачили в руках ОСОБА_8 наступальну осколкову ручну гранату М-67, яку він обіцяв застосувати шляхом підриву у разі не передання йому грошових коштів та мобільних телефонів, та тим самим ОСОБА_8 подолав волю неповнолітніх ОСОБА_9 та ОСОБА_10 до спротиву.

Після цього, ОСОБА_8 , перебуваючи біля будинку 115 по вул. Барвінківській м. Слов`янська Донецької області, продовжуючи погрожувати насильством, небезпечним для життя та здоров`я для неповнолітніх потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 із застосуванням протипіхотної бойової наступальної гранати М-67 з запалом, яка є вибуховим пристроєм промислового виготовлення та відноситься до категорії боєприпасів, підійшов до них та забрав гаманець чоловічий коричневого кольору вартістю 279 грн., в якому знаходились грошові кошти у сумі 285 грн., банківська карта Приватбанк НОМЕР_1 , паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , картка магазину VARUS, картка комплексу Манго, які для потерпілого не становлять матеріальної цінності, та мобільний телефон Iphone марки SE у корпусі білого кольору вартістю 2250,00 грн., який належить ОСОБА_9 , та мобільний телефон марки Techno в корпусі чорного кольору вартістю 1100 грн., який належить неповнолітньому ОСОБА_10 .

Знаходячись у вказаному місці, у вищевказаний час, вважаючи, що потерпілий ОСОБА_9 може перешкодити йому заволодіти вищевказаним майном, ОСОБА_8 , застосовуючи насилля, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, наніс щонайменше один удар ногою по нозі ззаду під коліно неповнолітнього ОСОБА_9 , спричинивши останньому тілесні ушкодження: садна лівої підколінної ямки (задня поверхня лівого колінного суглобу). За своїм характером встановлені у неповнолітнього ОСОБА_9 тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Після цього ОСОБА_8 з місця скоєння кримінального правопорушення втік, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

В апеляційній скарзі та доповненні до апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_8 просить скасувати вирок суду та призначити новий розгляд справи у суді першої інстанції. Зазначає, що в порушення вимог процесуального закону суд не взяв до уваги надані ним та його захисником доводи, не перевірив їх та не надав їм належної оцінки. Вказує, що суд не звернув увагу на відсутність свідків при вилученні гранати. Залишив поза увагою те, що пред`явлення особи до впізнання проводилося у незаконний спосіб, а саме спочатку потерпілий склав фоторобот обвинуваченого, а потім поліція приводить на впізнання трьох підозрюваних, які не мають істотних відмінностей у зовнішньому вигляді. Наголошує, що він перебуває на обліку у лікаря психіатра з діагнозом, однак судово-психіатрична експертиза не проводилася. Суд не витребував довідку про смерть його батька, що підтверджує те, що злочин скоєно у тяжких життєвих обставинах. Звертає увагу, що протокол огляду був складений незаконно, оскільки в нього був вписаний потерпілий, який є заінтересованою особою і не може бути понятим.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати вирок суду першої інстанції, визнати ОСОБА_8 невинуватим у скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України і закрити провадження у зв`язку з відсутністю в його діях складу злочину, закрити відносно ОСОБА_8 кримінальне провадження за ч. 1 ст. 263 КК України у зв`язку з недоведеністю його вини. Вважає, що вирок відносно ОСОБА_8 є упередженим та несправедливим. Усі надані стороною обвинувачення докази викликають сумніви в своїй об`єктивності, зібрані з грубим порушенням вимог КПК України та повинні бути визнані судом недопустимими. Також, суд не прийняв до уваги доводи сторони захисту про відсутність в діях ОСОБА_8 складу злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України. Наголошує, що суд проявив упередженість до доводів сторони захисту і прийняв до уваги свідчення потерпілих в частині обставин скоєння злочину як правдиві, а те що потерпілі та свідок вказували зовсім інший час відбування цих подій до уваги не взяв. Суд не звернув увагу на відсутність у ОСОБА_8 корисливого мотиву. Обвинувачений хотів повернути речі потерпілим, а свої дії мотивував тим, що хотів провчити за зухвалу поведінку під час конфлікту біля магазину. Звертає увагу, що у судовому засіданні ОСОБА_11 підтвердив той факт, що не був свідком вилучення речей та гранати у ОСОБА_8 і не може стверджувати що вони дійсно були у нього вилучені. Однак суд, надаючи оцінку його твердженням, безпідставно прийняв їх до уваги як доказ вини ОСОБА_8 , а не як доказ грубого порушення діючого законодавства при проведенні огляду речей затриманого. Вважає, що при ухваленні вироку суд першої інстанції повинен був визнати недопустимим доказом протокол затримання та огляду речей обвинуваченого від 09.01.2023 року.

В апеляційній скарзі прокурор ставить питання про скасування вироку відносно ОСОБА_8 у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що потягло невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Зазначає, що вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_8 , суд не мотивував своє рішення, не врахував належним чином данні, які характеризують особу винного, конкретні обставини справи, характер та ступінь суспільної небезпеки кримінального правопорушення, що не сприяє досягненню мети покарання. Так, судом не прийнято до уваги, що обвинувачений, будучи особою працездатного віку, не працює та суспільно-корисною працею не займається, провину у вчинених кримінальних правопорушеннях не визнав, постійного джерела прибутку не має, за місцем проживання характеризується посередньо, зловживає алкогольними напоями та наркотичними речовинами, скоїв особливо тяжке правопорушення відносно неповнолітніх, у стані алкогольного сп`яніння, скоїв кримінальне правопорушення під час дії воєнного стану. Судом при призначенні покарання також не враховано поведінку обвинуваченого після скоєння кримінального правопорушення, який з місця вчинення кримінального правопорушення зник, надати допомогу потерпілим будь-яким чином не намагався, зберігав при собі бойовий припас у вигляді наступальної гранати М-67, тим самим в умовах воєнного стану представляв загрозу для оточуючих. Наголошує, що судом не враховано, що саме схильність обвинуваченого до вживання алкогольних напоїв та наркотичних речовин стало підґрунтям для вчинення ним особливо тяжких злочинів, що відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 67 КК України обтяжує покарання. Також судом при призначенні покарання належним чином не враховано думку потерпілих, які просили призначити покарання на розсуд суду. Звертає увагу, що судом не застосовано додаткове покарання у виді конфіскації майна, яке передбачене санкцією ч. 4 ст. 187 КК України.

Заслухавши доповідача, думку учасників процесу, перевіривши доводи апеляційних скарг та вивчивши матеріали справи, судова колегія доходить висновку, що апеляційні скарги обвинуваченого та захисника не підлягають задоволенню, апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а вирок суду першої інстанції - скасуванню в частині призначеного покарання з наступних підстав.

На підставі ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Судова колегія не приймає до уваги доводи обвинуваченого та захисника про недоведеність вини обвинуваченого у вчиненні злочинів. Проаналізувавши наявні по справі докази у їх сукупності, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що вони є достовірними, доповнюють один одного, перебувають між собою у взаємозв`язку, тобто події кримінальних правопорушень мали місце, провину обвинуваченого ОСОБА_8 повністю доведено, а вчинене обвинуваченим ОСОБА_8 має бути кваліфіковано за ч. 4 ст. 187 КК України - напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я осіб, які зазнали нападу, вчинений в умовах воєнного стану та за ч.1 ст.263 КК України - придбання, носіння та зберігання бойового припасу, без передбаченого законом дозволу.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою вину в інкримінованих кримінальних правопорушеннях, передбачених ч.4 ст.187, ч.1 ст.263 КК України, не визнав та пояснив, що в той день він був у стані сильного алкогольного сп`яніння, оскільки у нього загинув батько і він розлучився з дружиною. В той день, зайшовши до магазину Гетьман, він залишив біля входу пляшку слабоалкогольного напою. Коли він вийшов, ця пляшка була збита, а перед ним у магазині придбавали товари молоді хлопці та дівчина. Він подумав, що це зробили вони і зробив хлопцям зауваження. Йому не сподобалось, як вони йому відповідали. Граната у нього була несправжня. Це була запальничка, яку він придбав біля міськвідділу поліції в магазині Універсам за 84 грн. Цю запальничку бачили його друзі, які можуть підтвердити, що він нею користувався. Він лише сказав потерпілим, що у нього є граната, не показуючи її. Але потерпілі злякалися. Він сказав потерпілим, щоб вони віддали йому свої речі. Потерпілі віддали йому телефони в руки або кинули на землю, він точно не пам`ятає. Він не пам`ятає, чи погрожував він потерпілим. Потерпілі побігли, а він вслід сказав, щоб прийшли вранці і він їм все поверне. Коли його затримали, телефони і гроші були на місці. Він не мав наміру їх використати та продати.

Судова колегія зазначає, що показання потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_9 в цілому є достовірними, оскільки вони логічні, послідовні та узгоджуються з іншими доказами по справі. Фактичні дані, отримані з зазначених джерел, узгоджуються за своїм змістом з фактичними даними, зафіксованими в ході проведення слідчих експериментів за їх участі, а також з іншими наданими прокурором та дослідженими судом доказами, а саме протоколом огляду місця події, протоколами оглядів, протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, протоколом проведення слідчого експерименту за участю свідка, висновками експертів.

Суд зважає, що обидва потерпілих, як і свідок ОСОБА_12 категорично вказували, що напад відбувся на початку 17-ої години, тобто о 16-ій годині і декілька хвилин, в той час як з обвинуваченим ОСОБА_8 вони зустрілися приблизно о 16-00 год. біля магазину Гетьман. З показань потерпілих, свідка ОСОБА_12 також можливо встановити що за відсутності вуличного освітлення у м. Слов`янську, що також вбачається з фототаблиці до протоколу огляду місця події за участю потерпілого ОСОБА_9 , через дорогу від магазину, вони змогли розгледіти і зовнішній вигляд нападника, і предмет, яким він погрожував, назвавши його основні зовнішні ознаки. Отже, оскільки подія злочину відбулася 09.01.2023 р., в зимову пору року, коли приблизно о 16-00 год. починаються сутінки та ще наявне природне освітлення, в той час як о 16-50 год. вже наступає темна пора доби і природне освітлення відсутнє, суд обґрунтовано дійшов висновку, що подія злочину мала місце о 16-05 год., а не о 16-50 год., як зазначено за змістом обвинувального акту.

Слід зазначити, що погроза має місце тоді, коли винна особа, висловлюючись в будь-якій формі (словами, жестами, демонстрацією зброї тощо), бажає, щоб у потерпілого склалося враження, що, якщо він протидіятиме нападнику або не виконає його вимог, ця погроза буде реалізована, а у потерпілих дійсно таке враження склалося. Це стосується і випадків, коли винна особа погрожує застосуванням предметів (зіпсованої зброї або її макета тощо), які завідомо для неї не можуть бути використані для реалізації погрози, якщо потерпілий сприймає ці предмети як такі, що являють собою небезпеку для життя чи здоров`я. Отже, навіть у разі наявності у обвинуваченого запальнички у формі гранати, а не гранати, для кваліфікації його злочинних дій це значення не має, оскільки потерпілі сприйняли цей предмет як гранату і супутні дії обвинуваченого надавали потерпілим підстави для таких висновків.

ОСОБА_8 був фактично затриманий в гаражі його знайомого о 18-25 год., тобто приблизно через 2 год. після події кримінального правопорушення, про що також вказував обвинувачений. Він був вдягнутий у той самий одяг як і під час нападу. Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 , який був понятим під час затримання обвинуваченого, вказав, що у обвинуваченого з кишені було вилучено предмет, схожий на гранату, який поліцейський дістав з кишені та поклав на землю поруч з іншими виявленими предметами, а саме: мобільним телефоном, цигарками та запальничкою. Свідок ОСОБА_11 вказав, що він не бачив як саме вилучали гранату, коли його привезли поліцейські, вилучені предмети, зокрема, предмет, схожий на гранату, знаходились поруч з обвинуваченим на землі. Аналізуючи такі показання свідків у сукупністю з показаннями потерпілого ОСОБА_9 , який також був присутній при затриманні, та вказав, що граната знаходилась в кишені обвинуваченого, її побачив поліцейський, але відразу не вилучав, та відомостями протоколу затримання, згідно з якими гранату було вилучено з кишені куртки, вдягнутої на обвинуваченому, співставляючи їх з показаннями обвинуваченого, який стверджував, що гранату йому підкинули в кишеню, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що вказаний предмет, схожий на гранату, був вилучений у ОСОБА_8 з кишені та в подальшому став об`єктом експертного дослідження. Одночасно, суд зважає, що будь-яких інших предметів, схожих на гранату, зокрема, запальнички у формі гранати, під час особистого обшуку затриманого вилучено не було, і обвинувачений ОСОБА_8 не зміг пояснити де вона поділася. Поняті, які були присутні при затриманні, про наявність запальнички у виді гранати суду не повідомляли. З показань свідка ОСОБА_14 можливо встановити, що ОСОБА_8 09.01.2023 р. мав при собі предмет, схожий на гранату, та говорив, що це запальничка. Однак свідок бачила такий предмет 2-3 рази, але жодного разу до рук його не брала. Тобто, з показань свідка, яка є матір`ю обвинуваченого та не має спеціальних знань щодо бойових припасів, об`єктивно підтверджується наявність предмету, схожого на гранату, у обвинуваченого, який носив цей предмет при собі.

Отже, під час особистого обшуку у обвинуваченого було вилучено предмет округлої форми у корпусі зеленого кольору з металевим важелем на верхній частині, що у сукупності схожий на гранату, а потерпілий ОСОБА_9 , який був присутній при затриманні, вказував, що під час затримання обвинуваченого у нього в кишені був той самий предмет, що і під час нападу.

Результатами огляду за участю спеціаліста встановлено, що предмет округлої форми у корпусі зеленого кольору з металевим важелем на верхній частині, що у сукупності схожий на гранату, є гранатою з вгвинченим запалом у її корпус, в ході огляду проведено частковий демонтаж, вилучено запал. Окрім того, висновком експерта № СЕ-19/125-23/457-ВТХ від 19.01.2023 р. встановлено, що вилучений у ОСОБА_8 предмет є наступальною осколковою ручною гранатою М-67, яка є вибуховим пристроєм промислового виготовлення та відноситься до категорії боєприпасів, придатна до вибуху.

Таким чином, суд приходить до переконання, що під час нападу ОСОБА_8 погрожував потерпілим застосуванням саме наступальної осколкової ручної гранати М-67, яка згодом була вилучена в ході його особистого обшуку, а доводи ОСОБА_8 в тій частині, що цю гранату йому підкинули, не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні та спростовані сукупністю вищевказаних доказів.

Суд обґрунтовано прийняв до уваги показання обвинуваченого в тій частині, що після заволодіння майном він сказав потерпілим вслід, щоб вони вранці прийшли і якщо вони будуть добре себе поводити, він поверне речі, оскільки такі показання підтверджуються потерпілими, але зазначає, що будь-які висловлювання обвинуваченого про його наміри повернути майно значення для кримінально-правової кваліфікації його діяння не мають. Так, сукупністю наданих стороною обвинувачення та досліджених судом доказів встановлено, що ОСОБА_8 вчинив напад з погрозою застосування насильства з метою заволодіння майном. Окремо слід зазначити, що майном потерпілих обвинувачений заволодів, отримав реальну можливість розпоряджатися ним, якою скористався, оскільки під час затримання у обвинуваченого були вилучені мобільні телефони потерпілих, гаманець ОСОБА_15 , паспорт, картки, але грошових коштів у сумі 285 грн. та чохла для мобільного телефону, належних ОСОБА_15 , при ньому не було. З урахуванням наведеного, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що метою вчиненого нападу було саме заволодіння майном потерпілих, а не здійснення будь-яких виховних заходів, на чому наголошував обвинувачений. Також є безпідставними доводи обвинуваченого щодо порушень при проведенні його впізнання за фотознімками. Зазначені слідчі дії проведені в повній відповідності з вимогами ст. 228 КПК України. Не заслуговують на увагу як безпідставні доводи захисника про необхідність визнання протоколу затримання обвинуваченого недопустимим доказом.

Зі змісту протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, від 09.01.2023 року вбачається, що ОСОБА_8 був затриманий у відповідності до ст.208 КПК України 09.01.2023 року о 18-25 год. В ході особистого обшуку затриманого ОСОБА_8 у лівій кишені куртки було виявлено та вилучено предмет округлої форми у корпусі зеленого кольору з металевим важелем на верхній частині, що у сукупності схожий на гранату, в правій кишені куртки було виявлено та вилучено гаманець коричневого кольору, в середині якого знаходиться паспорт на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в лівій передній кишені джинсів було виявлено та вилучено мобільний телефон Techno чорного кольору, а в правій передній кишені джинсів - мобільний телефон Apple Iphone білого кольору.

Також безпідставними є доводи обвинуваченого про відсутність в матеріалах справи висновку судово-психіатричної експертизи.

Висновком судово-психіатричної експертизи № 75 від 07.02.2023 р., яка міститься в матеріалах кримінального провадження, встановлено, що ОСОБА_8 в період інкримінованого йому діяння на хронічне психічне захворювання, недоумство, тимчасовий розлад психічної діяльності або інший хворобливий стан психіки не страждав і в теперішній час не страждає. Виявляв раніше та виявляє в даний час емоційно нестійкий розлад особистості. Іспитований в період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, міг усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. Іспитований у теперішній час також може усвідомлювати свої дії і керувати ними, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

При призначенні покарання ОСОБА_8 суд врахував характер і ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, які віднесені до категорії тяжкого та особливо тяжкого злочинів, особу обвинуваченого, який на момент вчинення кримінального правопорушення раніше не судимий в силу ст.89 КК України, на диспансерному обліку у нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, позицію потерпілих, які при призначенні покарання поклалися на розсуд суду.

Обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 відповідно до ст. 67 КК України суд визнав вчинення злочину щодо неповнолітніх та вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Судом враховано ставлення обвинуваченого до вчинених кримінальних правопорушень, який у скоєному не розкаявся, провини своєї у вчиненні злочинів не визнав, надавав суду недостовірні показання задля уникнення кримінальної відповідальності,

На підставі ст.ст. 50, 65 КК України особі, що скоїла злочин, повинно бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів з урахуванням ступеня тяжкості скоєного злочину, особи винного і обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.

У відповідності зі ст.ст. 50, 65 КК України особі, що скоїла злочин, покарання повинне бути призначене необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів.

Покарання має на меті не тільки кару, але й виправлення засуджених, а також попередження здійснення нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції врахував всі обставини справи, дані про особу обвинуваченого, тому основне покарання у виді 9 років позбавлення волі відповідає вимогам ст. 65 КК України, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння нових злочинів.

Разом з цим, колегія суддів зазначає, що частиною 4 ст. 187 КК України встановлено, що розбій, спрямований на заволодіння майном у великих чи особливо великих розмірах або вчинений організованою групою чи в умовах воєнного або надзвичайного стану, або поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень карається позбавленням волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років із конфіскацією майна.

Тобто в даному випадку конфіскація майна передбачена Особливою частиною Кримінального кодексу України та підлягає обов`язковому застосуванню відповідно до ч. 2 ст. 59 КК України та п. 19 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання».

Як убачається з вироку, суд у резолютивній частині не призначив додаткове покарання обвинуваченому ОСОБА_16 за ч. 4 ст. 187 КК України у виді конфіскації майна та ніяким чином, в порушення вимог ст. 374 КПК України, не мотивував таке рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність є підставою для скасування або зміни судового рішення.

З обліком викладеного, колегія суддів доходить висновку, що апеляційні скарги обвинуваченого та захисника не підлягають задоволенню, апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а вирок суду першої інстанції скасуванню в частині призначеного ОСОБА_8 покарання з ухваленням в цій частині нового вироку судом апеляційної інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 420 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги обвинуваченого та захисника залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 11 липня 2023 року відносно ОСОБА_8 скасувати в частині призначеного покарання.

Призначити ОСОБА_8 покарання за ч. 4 ст. 187 КК України у виді 9 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна.

Призначити ОСОБА_8 покарання за ч. 1 ст. 263 КК України у виді 4 років позбавлення волі.

У відповідності до положень ч.1 ст.70 КК України призначити ОСОБА_8 покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим позбавлення волі строком на 9 роківз конфіскацією всього належного йому на праві власності майна.

На підставі ч. 4 ст. 70, ч.1 ст.72 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання у виді 1 року обмеження волі, призначеного за вироком Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 02.02.2023 року, більш суворим покаранням у виді 9 років позбавлення воліз конфіскацією всього належного йому на праві власності майна, призначеним за даним вироком, призначити ОСОБА_8 остаточне покарання у виді 9 років позбавлення воліз конфіскацією всього належного йому на праві власності майна.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення.

Вирок може бути оскаржений в касаційному порядку шляхом подачі касаційних скарг до Верховного суду протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим, який тримається під вартою - в той самий строк з дня отримання копії вироку.

Судді