Справа № 203/4722/22
Провадження № 1-кс/0203/2338/2023
УХВАЛА

18 травня 2023 року слідчий суддя Кіровського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі клопотання старшого слідчого третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , одруженого: дружина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , маючого на утриманні малолітніх дітей: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , непрацездатних батьків: батька ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , мати ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , маючого вищу освіту, працюючого на посаді тимчасово виконуючого обов`язки заступника начальника відділення поліції з превентивної діяльності відділення поліції №1 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 369-2 Кримінального кодексу України, заявлене в рамках кримінального провадження №0000831 від 19.11.2022 року,

ВСТАНОВИВ:

17 травня 2023 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернувся старший слідчий третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, ОСОБА_7 , з клопотанням, погодженим прокурором, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 днів, із визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 53680 грн.

В обґрунтування вимог клопотання слідчий зазначив, що у провадженні слідчих третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, перебувають матеріали досудового розслідування №0000831 від 19.11.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Також, як пояснив слідчий, відповідно до наказу №977 о/с від 14.11.2022 року, ОСОБА_4 займає посаду тимчасово виконуючого обов`язки начальника сектору превенції відділення поліції №1 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, та будучи працівником правоохоронного органу через посередника ОСОБА_13 вимагав від ОСОБА_14 неправомірну вигоду у вигляді 3 000 доларів США за невжиття заходів, спрямованих на реєстрацію кримінального провадження за фактом крадіжки товарів. На виконання вищевказаної вимоги 02.12.2022 року ОСОБА_14 , перебуваючи в автомобілі посередника ОСОБА_13 (Volkswagen Jetta із д.н.з. НОМЕР_1 ), передала останньому неправомірну вигоду у вигляді 3 000 доларів США для т.в.о. заступника начальника відділення поліції №1 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 . Після цього, злочинну діяльність ОСОБА_13 та ОСОБА_4 було припинено, та 16.05.2023 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину.

У клопотанні слідчий просить суд застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням альтернативного запобіжного заходу у виді застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Необхідність застосування до підозрюваного саме такого виду запобіжного заходу слідчий мотивував наявністю ризиків, передбачених пп. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 17.05.2023 року, судову справу №203/4722/22, провадження №1-кс/0203/2338/2023, було розподілено головуючому судді ОСОБА_1 , яка передана канцелярією суду 18.05.2023 року.

Судове засідання з розгляду клопотання було призначене на 18.05.2023 року.

У судовому засіданні прокурор повністю підтримав вимоги клопотання та просив суд його задовольнити, застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) діб з визначенням застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб та покладенням на підозрюваного обов`язків у разі внесенні застави за ч. 5 ст. 194 КПК України. Також прокурор зазначив, що у разі, якщо суд вирішить застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у виді застави, то він просить суд збільшити розмір застави, вказаний у клопотанні з 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб до більшого. Оскільки розмір неправомірної вигоди у перерахунку на гривневий еквівалент становить близько 115000,00 грн, а 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб тільки 53680,00 грн.

Підозрюваний ОСОБА_4 утримався від надання пояснень та просив суд надати слово його захисникам.

Захисники підозрюваного у судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання слідчого та просили суд відмовити у його задоволенні або обрати ОСОБА_4 запобіжний захід у виді застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб чи особистого зобов`язання. Проте у разі обрання такого запобіжного заходу як застава захисники просили суд звернути увагу на те, що доводи прокурора щодо розміру застави нічим не підтверджені. Навіть у разі внесення підозрюваним застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що відповідає рівню його заробітної плати, це позбавить його родину єдиного джерела доходу.

При цьому захисники пояснили, що прокурор не довів жодного із ризиків, про які слідчий зазначив у клопотанні, хоча підозру сторона захисту вважає обґрунтованою. А також вони послалися на положення п. 3 ч. 2 ст. 183 та ст. 194 КПК України. З-поміж іншого, сторона захисту акцентувала увагу суду на особі підозрюваного, який має позитивні характеристики, утримує непрацездатних членів сім`ї та розуміє, що вже не зможе працювати в правоохоронних органах, бо в подальшому його буде звільнено.

З огляду на викладене вище, сторона захисту просить суд відмовити у задоволенні клопотання слідчого.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення прокурора, підозрюваного та його захисників, дослідивши матеріали клопотання, дійшов таких висновків.

Судом встановлено та матеріалами клопотання підтверджено, що органами досудового слідства ведеться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000831 від 19.11.2022 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 369-2 КК України.

Відповідно до відомостей з Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, станом на 18.05.2023 року, 19.11.2022 року до ЄРДР були внесені відомості про заяву, повідомлення про вчинення кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 369-2 КК України.

16.05.2023 року о 18:00 годині ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 369-2 КК України.

У ході судового засідання судом безпосередньо були досліджені, зокрема, такі письмові докази: витяг з ЄРДР від 19.11.2022 року, кримінальне провадження № 0000831; протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 18.11.2022 року; протокол огляду від 22.11.2022 року; протокол допиту свідка ОСОБА_14 від 22.11.2022 року; протокол огляду та вручення грошових коштів від 02.12.2022 року; протокол обшуку від 02.12.2022 року; протокол допиту свідка ОСОБА_15 від 02.12.2022 року; скріншоти з мобільного телефону, в тому числі в додатку WhatsApp; протокол допиту свідка ОСОБА_14 від 06.12.2022 року; протокол за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії (НСРД) аудіо-, відеоконтроль особи від 17.01.2023 року; висновки експертів від 25.04.2023 року; повідомлення про підозру від 16.05.2023 року.

Суд зазначає, що відповідно до статей 131, 132, 176, ч. 2 ст. 177, ч. 1 ст. 194 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України), запобіжний захід, різновидом якого є тримання під вартою, застосовується під час досудового розслідування до особи на підставі ухвали слідчого судді за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні такою особою кримінального правопорушення, а також за наявністю хоча б одного з ризиків вчинення особою дій, передбачених частиною 1 статті 177 КПК України.

Згідно з частиною 1 статті 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

За правилами, встановленими частиною 1 статті 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього кодексу.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Судове рішення стосовно запобіжного заходу у виді тримання під вартою повинно відповідати вимогам статті 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, та містити як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи підозрюваного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у частині 1 статті 177 КПК України.

Відповідно до частини 1 статті 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до частин 2, 3, 4, 7 статті 194 КПК України, слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

Відповідно до статті 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Згідно з положеннями статті 9 Конституції України та статті 17, частини 5 статті 19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

При вирішенні клопотання слідчий суддя враховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень частини 5 статті 9 КПК України, бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994 року, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення, що у даному випадку стороною обвинувачення дотримано, оскільки наявні на цей час докази в матеріалах кримінального провадження свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного з кримінальним правопорушенням, в якому він підозрюється.

При цьому слідчий суддя не має повноважень надавати оцінку доказам, наявним в матеріалах кримінального провадження з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Разом з тим, обов`язковою умовою для застосування запобіжного заходу має бути доведеність сукупності обставин, визначених частиною 1 статті 194 КПК України, за якою прокурор зобов`язаний довести не лише наявність обґрунтованої підозри, а й надати докази на підтвердження підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, на які посилається слідчий у клопотанні, та обґрунтувати недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризикам, визначеним у клопотанні.

Аналіз викладеного вище та встановлених у ході судового засідання обставин кримінального провадження, дає слідчому судді підстави для висновку про те, що надані стороною обвинувачення матеріали клопотання, безпосередньо досліджені у судовому засіданні, у своїй сукупності доводять наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 369-2 КК України, яке є нетяжким, та за вчинення якого законом передбачено покарання у виді штрафу від двох тисяч до п`яти тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк від двох до п`яти років.

Вказаного висновку слідчий суддя дійшов, з огляду на особу підозрюваного, те, що підозрюваний є працівником правоохоронного органу, на характер кримінального правопорушення, у вчиненні якого його підозрюють, вагомість доказів, отриманих у ході проведення слідчих (розшукових) дій, корисливість мотивів.

При цьому у ході судового розгляду клопотання суд дійшов висновку про те, що стороною обвинувачення доведена наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені п. 1 та п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнути кримінальної відповідальності в силу обізнаності підозрюваного про тяжкість покарання, яке йому загрожує, у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, та впливу на свідків у кримінальному провадженні. Оскільки згідно із змісту протоколів допитів свідків, свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_15 особисто знайомі із підозрюваним, а свідок ОСОБА_15 є працівником поліції. Крім того, за змістом протоколів НСРД підозрюваний ОСОБА_4 проводив телефонні розмови із свідками та іншим підозрюваним у кримінальному провадженні. А тому є ризик, що підозрюваний може вдатись до спроб незаконно впливати на свідків задля схиляння їх до зміни показань.

Водночас суд вважає недоведеним наявність ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, щодо перешкоджання підозрюваним кримінальному провадженню іншим чином з використанням свого службового становища. Оскільки посилання сторони обвинувачення тільки на обізнаність підозрюваного із формами і методами кримінальних правопорушень не свідчить про доведення ризику можливого перешкоджання проведенню досудового розслідування.

Також у світлі викладеного вище суд бере до уваги посилання сторони захисту на положення п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України та враховує те, що підозрюваний ОСОБА_4 раніше не судимий, підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, те, що прокурор жодним чином не довів того, що перебуваючи на волі, підозрюваний переховувався від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджав кримінальному провадженню або йому повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Тому суд доходить висновку про те, що до підозрюваного ОСОБА_4 не може бути застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою. При цьому, суд відхиляє як доводи сторони обвинувачення щодо можливості обрання підозрюваному альтернативного запобіжного заходу у виді застави, в тому числі з її можливим збільшенням, та доводи сторони захисту щодо можливості обрання підозрюваному запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, як безпідставні та такі, що не ґрунтуються на вимогах закону, є недоведеними належними доказами.

Так, суд враховує особу підозрюваного, те, що він позитивно характеризується як за місцем роботи, так і за місцем проживання, має міцні соціальні зв`язки, одружений, утримує непрацездатних осіб, має зареєстроване та постійне фактичне місце проживання, а також те, що ані стороною захисту, ані прокурором не доведений майновий стан підозрюваного та його спроможність забезпечити внесення застави. При цьому суд враховує твердження прокурора про те, що з огляду на встановлені ризики, підозрюваний потребує постійного контролю. Натомість посилання прокурора на розмір неправомірної вигоди як на підтвердження спроможності внесення застави у більшому розмірі спростовується матеріалами клопотання, якими підтверджено, що грошові кошти номіналом по 100 доларів США 30 купюр були виявлені та вилучені в ході проведеного обшуку автомобіля. Це підтверджується протоколами огляду та вручення грошових коштів від 02.12.2022 року та обшуку від 02.12.2022 року.

Водночас у ході судового розгляду клопотання суд дійшов висновку про те, що на теперішній час лише запобіжний захід у виді домашнього арешту у нічний період доби зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та його належну процесуальну поведінку, з урахуванням доведених прокурором ризиків, передбачених пунктами 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. Тому на підставі вимог частини 4 статті 194 КПК України вважає за необхідне обмежитися застосуванням до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу у виді домашнього арешту у нічний період доби.

За правилами, встановленими частинами 1, 2, 6 статті 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року № 64/2022, який затверджений Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року № 2102-ІХ, з 24.02.2022 року на території держави було введено воєнний стан, строк дії якого було продовжено.

Тому необхідним і достатнім для досягнення дієвості кримінального провадження, забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, слідчий суддя вважає застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту у нічний період доби з 22:00 години до 07:00 години в межах строку досудового розслідування строком на два місяці, тобто до 16.07.2023 року, за виключенням випадків необхідності отримання невідкладної медичної допомоги та у разі виникнення надзвичайних ситуацій у зв`язку з російською агресією проти України, які б унеможливили безпечне для життя та здоров`я перебування підозрюваного у житлі з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених пунктами 1, 2, 3, 4, 8 частини 5 статті 194 КПК України.

З огляду на викладене, застосовуючи до підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту у нічний період доби, слідчий суддя на підставі пунктів 1, 2, 3, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України вважає за необхідне покласти на підозрюваного ОСОБА_4 наступні обов`язки, а саме: 1) прибувати за викликом до слідчого, прокурора чи суду; 2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; 4) утримуватися від спілкування з особами, визначеними слідчим чи прокурором; 5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення клопотання слідчого.

Керуючись статтями 176-178, 181, 183, 184, 193, 194, 196, 199 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,

ухвалив:

Клопотання старшого слідчого третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді арешту у нічний час доби з 22:00 години до 07:00 години, за виключенням випадків необхідності отримання невідкладної медичної допомоги та в разі виникнення надзвичайних ситуацій у зв`язку з російською агресією проти України, які б унеможливили безпечне для життя та здоров`я перебування підозрюваного у житлі, в межах строку досудового розслідування строком на два місяці, тобто до 16.07.2023 року включно, за адресою фактичного постійного місця проживання: АДРЕСА_2 (сім).

Покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах строку досудового розслідування, тобто до 16.07.2023 року включно, такі обов`язки:

1) прибувати до слідчих, прокурорів у кримінальному провадженні, а також за кожною вимогою суду;

2) не відлучатися з місця проживання у місті Дніпрі без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчих, прокурорів у кримінальному провадженні, а також суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування з особами, визначеними слідчим чи прокурором;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Зобов`язати Відділення поліції №2 Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області за місцем фактичного проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (місцезнаходження: АДРЕСА_3 ), поставити його на облік та забезпечити щоденний контроль за виконанням ним ухвали суду в межах строку досудового розслідування, тобто до 16.07.2023 року включно.

У задоволенні іншої частини вимог клопотання слідчого відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Повний текст ухвали слідчого судді складено та проголошено 18.05.2023 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1