Дата документу 10.08.2023 Справа № 335/6015/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
Єдиний унікальний №335/6015/23 Слідчий суддя в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-сс/807/489/23 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст.183 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2023 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, який має середню освіту, не одружений, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

підозрюваного ОСОБА_6 .

Прокурор у кримінальному провадженні прокурор відділу Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_7 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 11 липня 2023 року, якою задоволено клопотання слідчого, погоджене прокурором, про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 та продовжено останньому строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів, до 08 вересня 2023 року включно, із встановленням застави - 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у сумі 161 040 (сто шістдесят оду тисячу сорок) гривень 00 копійок.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого судді та продовжити підозрюваному ОСОБА_6 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, без визначення застави.

В обґрунтування своїх вимог в апеляційній скарзі прокурор зазначає, що не погоджується з рішенням слідчого судді в частині визначення підозрюваному альтернативного запобіжного заходу у виді застави.

На думку прокурора, судом не враховані обставини скоєння злочину із застосуванням зброї вдень у громадському місці, на території ринку.

Також, не враховано той факт, що внаслідок хуліганських дій, потерпілими є військовослужбовці Збройних Сил України, під час воєнного стану в країні.

Крім того, вважає, що судом не надано належної оцінки ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Прокурор вважає, що вік та стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_6 дозволяє утримувати його під вартою.

На утриманні підозрюваного не перебуває жодної особи.

Оскільки на даний час досудове розслідування триває, перебуваючи на волі, підозрюваний може знищити або спотворити не здобуті органом досудового розслідування речові докази.

Крім того, посилається на наявність у кримінальному провадженні доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до семи років.

На думку апелянта, підозрюваний за допомогою Інтернет зв`язку, телефону тощо, може спілкуватись з іншими невстановленими у ході слідства особами, що може перешкоджати органу досудового розслідування.

Також прокурор посилається на існування ризику впливу на свідків у кримінальному провадженні, в тому числі на тих, які ще не допитані слідчими.

Згідно з ухвалою слідчого судді, старший слідчий СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 , за погодженням з прокурором відділу Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_7 , звернувся до суду з клопотанням, у якому просив продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000866 від 15 травня 2023 року, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, на час проведення досудового розслідування, без визначення розміру застави, відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК України, з огляду на те, що злочин вчинено із застосуванням насильства.

Клопотання мотивовано тим, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, за обставин викладених у повідомленні про підозру.

15 травня 2023 року ОСОБА_6 затриманий, в порядку ст.208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України.

16 травня 2023 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17 травня 2023 року до підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 14 липня 2023 року включно.

Під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_6 , підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення (злочину), за який Кримінальним кодексом України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від трьох до семи років.

Під час проведення досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п.1, 2, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування; незаконно впливати на потерпілих та свідків; знищити або спотворити будь-яку з речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Так, органом досудового розслідування не виявлені та не вилучені знаряддя вчинення кримінального правопорушення, а саме автоматична зброя, помпова рушниця, пістолети, ніж, бита, що використовувались та застосовувались під час вчинення кримінального правопорушення.

Ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, а й на стадії судового розгляду, до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Усвідомлюючи ступінь тяжкості вчиненого злочину та невідворотності покарання за його вчинення, існує ризик, що підозрюваний ОСОБА_6 перебуваючи на волі, буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду, чим перешкоджатиме встановленню істини у справі.

Крім того, враховуючи те, що органом досудового розслідування не встановлено джерело прибутку підозрюваного, орган досудового розслідування приходить до висновку, що вчинення злочинів є єдиним джерелом прибутку ОСОБА_6 , та дає підстави вважати про наявність ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України.

Враховуючи вищевикладене, а також тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_6 , при ухваленні вироку судом, наслідки вчиненого ним злочину, сторона обвинувачення вважає, що виключно запобіжний захід у виді тримання під вартою забезпечить виконання покладених на підозрюваного процесуальних обов`язків та надасть можливість запобігти вищевикладеним та обґрунтованим ризикам, передбаченим ст.177 КК України.

Обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 відповідає суспільному інтересу.

Застосування більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти цим ризикам, також суворість покарання за кримінальне правопорушення та особистість підозрюваного свідчить про те, що наслідки та ризик втечі для підозрюваного у цьому випадку можуть бути визнані ним менш небезпечними ніж кримінальне переслідування.

Крім цього, при обранні запобіжного заходу слід врахувати механізм вчинення кримінального правопорушення, цинізм дій підозрюваного та інших осіб, які його вчинили, а саме нанесення тілесних ушкоджень двом особам, із застосуванням вогнепальної зброї, бити, ножів, рушниць.

Посилаючись на вказані обставини, слідчий за погодженням з прокурором, звернулись до суду із вказаним клопотанням.

Заслухавши доповідь судді; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу; підозрюваного ОСОБА_6 , його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора та вважали, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, переглядаючи оскаржувану ухвалу в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання підлягає задоволенню, з таких підстав.

За змістом ст.199 КПК України, слідчий суддя, розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання особи під вартою, має дослідити надані йому матеріали на предмет законності й обґрунтованості застосування даного запобіжного заходу та з`ясувати конкретні причини тривалого строку досудового розслідування і тримання особи під вартою.

Відповідно до вимог ч.3 ст.197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому КПК України. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати шести місяців у кримінальному провадженні щодо злочинів невеликої або середньої тяжкості, дванадцяти місяців у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

На думку колегії суддів, оскаржувана ухвала слідчого судді вищевказаним вимогам відповідає не в повній мірі, через таке.

Так, слідчий суддя дійшов правильного висновку про те, що підозра є обґрунтованою, що в апеляційній скарзі не оспорюється та з чим погоджується і колегія суддів.

Перевіряючи доводи клопотання щодо наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про доведеність ризику переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду; знищення, приховування або спотворення будь-якої з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу з боку підозрюваного на свідків у цьому кримінальному провадженні.

На думку колегії суддів такі висновки слідчого судді є також правильними, оскільки ґрунтуються на матеріалах провадження.

Разом з цим, колегія суддів не може погодитись з висновками слідчого судді про недоведеність ризику вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення, з огляду на таке.

Мотивуючи свої висновки в зазначеній частині, слідчий суддя послався на те, що ОСОБА_6 раніше не був судимий та до кримінальної відповідальності не притягався.

Разом з цим, ОСОБА_6 , будучи працездатною особою молодого віку, ніде не працює та законного джерела доходів не має. Існування вказаного ризику обумовлене фактичними обставинами інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, вчиненого з хуліганських мотивів стосовно декількох потерпілих, в громадському місці, у групі осіб, із застосуванням вогнепальної зброї.

Окрім того, враховуючи доведеність ризику незаконного впливу з боку підозрюваного на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, відповідно, існує ризик вчинення підозрюваним кримінального правопорушення проти правосуддя, зокрема передбаченого ст.386 КПК України.

Також, заслуговують на увагу доводи клопотання про отримання в ході проведених оперативно-розшукових заходів інформації про те, що підозрюваний ОСОБА_6 підтримує тісні зв`язки з лідером однієї з злочинних груп.

За наведених обставин, колегія суддів вважає, що прокурором доведено існування вищевказаного ризику.

Також прокурором доведено, що досудове розслідування не завершено до спливу строку дії попередньої ухвали про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою з об`єктивних, вагомих причин, тяганини з боку органу досудового розслідування не убачається.

Колегія суддів вважає обґрунтованими висновки слідчого судді про те, що існуючі ризики у їх сукупності виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою та свідчать про неможливість запобігання встановленим ризикам шляхом застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

Колегія суддів звертає увагу на те, що, досудове розслідування ще триває, всі особи, причетні до злочину, не встановлені, а також не знайдені знаряддя злочину. Встановлені ризики є високими.

Разом з цим, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність при продовженні строку тримання під вартою підозрюваного визначити розмір застави в межах, передбачених ч.5 ст.182 КПК України - 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб - у сумі 161040 грн, з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, у разі внесення застави.

З такими висновками слідчого судді колегія суддів не погоджується, виходячи з такого.

Згідно з положеннями ст.182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу.

Відповідно до положень п.1 ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема, щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Так, при застосуванні до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою вперше слідчий суддя в ухвалі від 17 травня 2023 року звернув увагу на те, що, виходячи з пояснень потерпілих, злочин вчинений із застосуванням автоматичної зброї, рушниці, фізичної сили, а саме із нанесенням тілесних ушкоджень потерпілим, один з яких перебуває у лікарні.

Викладене підтверджується наявними матеріалами провадження.

З урахуванням викладеного, слідчим суддею вищевказаною ухвалою не визначено розмір застави на підставі п.1 ч.4 ст.183 КПК України.

В оскаржуваній ухвалі слідчий суддя дійшов протилежного висновку, хоча обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо визначення застави, суттєво не змінились.

Визначаючи розмір застави, слідчий суддя вказав на те, що згідно повідомленої ОСОБА_6 підозри, ним не було вчинено хуліганських дій проти здоров`я потерпілих, тобто ним насильство до потерпілих не застосовувалось.

Проте, по за увагою слідчого судді лишилось те, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення групою осіб. Згідно з наявними в матеріалах провадження доказами, в т.ч. показаннями потерпілого ОСОБА_11 та відомостями з протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, потерпілий впізнав ОСОБА_6 як особу, яка цілила в нього з рушниці; свідок ОСОБА_12 впізнав ОСОБА_6 як особу, яка здійснювала постріли зі зброї, схожої на помпову рушницю.

При апеляційному розгляді прокурор зазначив, що унаслідок вищевказаного злочину один з потерпілих отримав тяжке тілесне ушкодження.

Згідно з повідомленням про підозру, ОСОБА_6 інкримінується окрім іншого здійснення з ОСОБА_13 та невстановленими особами пострілів з невстановленої в ході досудового розслідування вогнепальної зброї в бік осіб, які намагалися припинити злочинну діяльність останніх та надати медичну допомогу потерпілим, після чого покинули місце вчинення кримінального правопорушення на автомобілях.

Виходячи з наведеного, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, особи підозрюваного та встановлених ризиків, колегія суддів вважає, що у слідчого судді були вагомі і достатні підстави не визначати в цьому випадку розмір застави.

Оскільки викладене слідчим суддею не враховано, оскаржувана ухвала в частині встановлення розміру застави не може бути визнана законною та обґрунтованою, тому на підставі п.2 ч.3 ст.407 КПК України в цій частині вказана ухвала підлягає скасуванню.

Викладене узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Керуючись ст.407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора відділу Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 11 липня 2023 року, якою задоволено клопотання слідчого, погоджене прокурором, про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 та продовжено останньому строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів, до 08 вересня 2023 року включно, із встановленням застави - 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у сумі 161 040 (сто шістдесят оду тисячу сорок) гривень 00 копійок, скасувати в частині встановлення застави.

У решті ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4