Справа № 161/5703/23
Провадження № 1-кп/161/723/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 11 травня 2023 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань кримінальне провадження, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000045 від 07.01.2023, про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м.Червоноград Львівської області, зареєстрований та проживає у АДРЕСА_1 , громадянин України, освіта середня, не працює, неодружений, є особою з інвалідністю ІІІ групи, раніше неодноразово судимий, востаннє: 14.02.2018 вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області за ч.2 ст.186, ч.2 ст.185, ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 2 місяці; 18.06.2021 звільнений з місць позбавлення волі після відбуття покарання.

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357, ч.4 ст.185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В

Обвинувачений ОСОБА_3 , 01 січня 2023 року приблизно о 10 годині 40 хвилин, перебуваючи у приміщенні торгового залу супермаркету «АТБ», що по вулиці Конякіна, 18-А, у місті Луцьку Волинської області, отримав від невстановленої досудовим розслідуванням особи банківську картку карту АТ КБ «ПриватБанк» за № НОМЕР_1 з магнітним носієм інформації, видану для обслуговування банківського рахунку № НОМЕР_2 , що є офіційним документом, оскільки перебуває в офіційному обігу, має необхідні реквізити установи банку АТ КБ «Приватбанк» і містить інформацію, яка засвідчує факти, котрі мають юридичне значення, діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, а також те, що в дійсності картка йому не належить, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, розуміючи, що банківська картка є офіційним документом, привласнив отриману ним банківську картку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_5 , з метою подальшого незаконного використання, шляхом здійснення безготівкового розрахунку за купівлю товарів.

Таким чином, ОСОБА_3 інкримінується привласнення офіційного документа із корисливих мотивів, тобто вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.357 КК України.

Окрім цього, він же, 01 січня 2023 року, в період часу з 10 год. 42 хв. по 11 год. 13 хв., діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправність та суспільну небезпеку своїх дій, керуючись єдиним злочинним наміром спрямованим на заволодіння майном, а саме: грошовими коштами потерпілої, повторно, в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року, продовженого Указами Президента України №133/2022 від 14 березня 2022 року, №259/2022 від 18 квітня 2022 року, №341/2022 від 17 травня 2022 року, № 573/2022 від 12 серпня 2022 року, № 757/2022 від 07 листопада 2022 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», які відповідно затверджено Законами України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 15 березня 2022 року, від 21 квітня 2022 року та від 22 травня 2022 року, від 15 серпня 2022 року, 16 листопада 2022, використовуючи попередньо отриману ним від невстановленої досудовим розслідуванням особи банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» за № НОМЕР_1 , видану на ім`я ОСОБА_5 та належну останній, з магнітним носієм інформації з функцією «PayPass» розрахунку, якою обладнана картка, за допомогою вказаної банківської картки здійснив дев`ять операцій шляхом безготівкового розрахунку за купівлю товарів в різних магазинах міста Луцька, а саме: у період часу з 10 год. 42 хв. по 10 год. 43 хв., перебуваючи в супермаркеті «АТБ», що по вул. Конякіна, 18А, у місті Луцьку, за допомогою даної банківської картки здійснив дві підряд операції з розрахунку за купівлю товарів на суму 109 гривень 30 копійок та 76 гривень 90 копійок; о 10 год. 51 хв., перебуваючи в магазині «Соцмаг», що по вул. Конякіна, 11, у місті Луцьку, здійснив розрахунок за допомогою даної банківської картки за купівлю товарів на суму 264 гривні; у період часу з 10 год. 54 хв. по 10 год 55 хв., перебуваючи в магазині «Акцент», що по вул. Конякіна, 9Б, у місті Луцьку, за допомогою даної банківської картки здійснив дві підряд операції з розрахунку за купівлю товарів на суму 396 гривень та 103 гривні 50 копійок; у період часу з 11 год. 07 хв по 11 год 08 хв., перебуваючи в супермаркеті «SPAR», що по вул. Конякіна, 7А, у місті Луцьку, за допомогою даної банківської картки, здійснив дві підряд операції з розрахунку за купівлю товарів на суму 241 гривня 79 копійок та 242 гривні 20 копійок; об 11 год. 11 хв., перебуваючи в магазині «Акцент», що по вул. Конякіна, 7А, у місті Луцьку, за допомогою даної банківської картки здійснив дві підряд операції з розрахунку за купівлю товарів на суму 417 гривень та 66 гривень 50 копійок.

Усього, внаслідок умисних протиправних дій, ОСОБА_3 заподіяв потерпілій ОСОБА_5 майнової шкоди на загальну суму 1917 гривень 19 копійок.

Таким чином, ОСОБА_3 інкримінується таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану, тобто вчинення злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, передбачених ч.1 ст.357, ч.4 ст.185 КК України, визнав повністю та не оспорюючи фактичних обставин, місця та часу події, про які зазначено в обвинувальному акті, показав, що дійсно з корисливих мотивів незаконно заволодів банківською карткою, яка належна потерпілій, яку в подальшому використовував для здійснення розрахунку за купівлю продуктів харчування та речей, чим спричинив потерпілій майнову шкоду, яка зазначена в обвинувальному акті. У вчиненому щиро розкаявся, просив суд його суворо не карати та не позбавляти волі.

Суд, у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України, з`ясувавши правильність розуміння учасниками судового провадження зміст обставин, викладених в обвинувальному акті, які ніким не оспорюються, не маючи сумніву у добровільності їх позицій, а також роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 своїми умисними протиправними діями, які виразилися у привласненні офіційного документу із корисливих мотивів, вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст.357 КК України.

Окрім цього, він же, своїми умисними протиправними діями, які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненими повторно, в умовах воєнного стану, вчинив злочин, передбачений ч.4 ст.185 КК України.

Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчинених кримінальних правопорушень, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення кримінального правопорушення, тяжкості наслідків, що настали.

У відповідності до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, які, відповідно до вимог ст.12 КК України, відносяться до категорії кримінального проступку та тяжкого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , у відповідності до ст.66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданих збитків, оскільки такі обставини підтверджені в ході розгляду кримінального провадження.

Окрім того, в силу ч.2 ст.66 КК України суд визнає обставиною, що пом`якшує покарання, наявність інвалідності ІІІ групи.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , немає, оскільки такі не вказані в обвинувальному акті.

Обвинувачений ОСОБА_3 раніше неодноразово судимий, відбував покарання в місцях позбавлення волі, має постійне місце проживання, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, перебував на стаціонарному та амбулаторному лікуванні у КП «Волинський медичний центр терапії залежностей».

На підставі викладеного, враховуючи пом`якшуючі обставини, які, на думку суду, істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, а також беручи до уваги обставини вчинення кримінальних правопорушень, розмір збитків, дані про особу обвинуваченого, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, з огляду на положення ч.2 ст.50 КК України, обираючи вид, міру покарання, передбачену санкціями закону, за яким визнав ОСОБА_3 винуватим, вважає за необхідне призначити останньому покарання за ч.1 ст.357 КК України у виді штрафу, а за ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі із застосуванням ст.69 КК України нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті Особливої частини цього Кодексу.

Остаточне покарання, враховуючи позицію сторони обвинувачення, суд призначає на підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Разом з тим, оскільки ОСОБА_3 раніше неодноразовий судимий за вчинення у тому числі умисних тяжких злочинів проти власності, судимість за які не знята та не погашена в установленому законом порядку, відбував покарання в місцях позбавлення волі, знову вчинив новий умисний корисливий тяжкий злочин, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення, а також свідчить про підвищену суспільну небезпечність, а тому, на думку суду, відсутні достатні підстави для застосування в даному конкретному випадку положень ст.ст. 75, 76 КК України.

На глибоке переконання суду, призначене покарання, яке необхідно відбувати реально, є виваженим, справедливим, необхідним і достатнім для виправлення й попередження вчинення як обвинуваченим, так і іншими особами, нових кримінальних правопорушень.

Строк відбуття покарання обвинуваченому необхідно рахувати з дня приведення вироку до виконання.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України, а арешт майна відповідно до ст.174 КПК України.

На підставі ч.3 ст.194 КПК України суд зобов`язує обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 366-368, 371, 374, 376 Кримінального процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И В

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357, ч.4 ст.185 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання:

-за ч.1 ст.357 КК України у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому еквіваленті становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень;

-за ч.4 ст.185 КК України із застосуванням ст.69 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_3 рахувати з дня приведення вироку до виконання.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17.01.2023, скасувати.

Речові докази у справі, а саме:

- куртку зимову чорного кольору марки "Aspen & Court", шапку сірого кольору марки "New balance", повернути ОСОБА_3 за належністю;

- два DVD диски, залишити при матеріалах кримінального провадження впродовж всього часу їх зберігання.

На підставі ч.3 ст.194 КПК України, зобов`язати ОСОБА_3 прибувати за кожною вимогою до суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржений учасниками судового провадження до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий