ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 641/4929/21 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження апел.суду №11-кп/818/514/23 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.296 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

представника потерпілого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду м. Харкова апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні та представника потерпілого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 22 березня 2023 року про повернення прокурору обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за № 0001783 від 30.07.2019 за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 296 КК України, -

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 22 березня 2023 року задоволено клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_10 , обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0001783 від 30.07.2019 за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 296 КК України повернутий прокурору.

В обґрунтування прийнятого рішення, суд першої інстанції вважав, що обвинувальний акт не відповідає вимогам статті 291 КПК України, оскільки прокурором в його змісті не сформульована об`єктивна сторона даного кримінального правопорушення, яка, при кваліфікації кримінальних правопорушень даної категорії, полягає в грубому порушенні громадського порядку обвинуваченим, його діях, які спричинили істотну шкоду особистим чи суспільним інтересам і відрізнялись особливою зухвалістю або винятковим цинізмом. Прокурором не визначено характер хуліганських дій, вчинення яких ставиться в провину обвинуваченому, їх наслідки, стан здоров`я потерпілого, суттєвість порушення його інтересів, спричинення потерпілому моральної чи матеріальної шкоди, не сформульовано в чому полягала особлива зухвалість хуліганських дій обвинуваченого, оскільки подальший аналіз цих обставин судом є необхідним для з`ясування наявності особливої зухвалості, що є основним і обов`язковим показником грубого порушення громадського порядку.

Також суд вказав, що прокурором в обвинувальному акті не сформульована суб`єктивна сторона даного кримінального правопорушення, не визначена спрямованість умислу обвинуваченого, форма вини обвинуваченого, мотив вчинення кримінального правопорушення (проступку) та його мета та вважав, що формулювання обвинувачення ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого частини 1 статті 296 КК України - є не конкретизованим.

Крім того, суд першої інстанції вказав на суперечність викладених в обвинувальному акті фактичних обставин кримінального правопорушення, оскільки прокурор зазначив про нанесення обвинуваченим ударів в обличчя потерпілого ОСОБА_11 , тоді як при посиланні на висновки судово-медичної експертизи, прокурором визначено, що потерпілому ОСОБА_11 були спричинені «легкі тілесні ушкодження, що виявилися у синцях... на згинальній поверхні правого передпліччя у середній третині, на зовнішній поверхні лівого плеча на межі верхньої та середньої третини, у правій бічній ділянці живота».

Суд першої інстанції вказав на те, що в додатках до обвинувального акту зазначено про наявність розписки обвинуваченого та його захисника про отримання копії обвинувального акту, реєстру матеріалів досудового розслідування та матеріалів дізнання, згідно якої обвинувачений відмовився від отримання обвинувального акту з додатками, що суперечить вимогам статті 293 КПК України. Суд першої інстанції критично оцінив посилання прокурора на те, що під час досудового розслідування кримінального проступку, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_9 , участь захисника не є обов`язковою, а тому вказані документи захиснику не вручались, оскільки Закон не пов`язує обов`язок вручення вказаних процесуальних документів з категорією кримінального правопорушення.

Не погодившись з ухвалою суду, прокурор та представник потерпілого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 подали апеляційні скарги.

Прокурор в апеляційній скарзі просить ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 22 березня 2023 року - скасувати у зв`язку з істотним порушенням судом вимог кримінального процесуального закону, повернути обвинувальний акт до Комінтернівського районного суду м. Харкова для проведення судового розгляду зі стадії підготовчого судового засідання.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, прокурор вказує на те, що на думку суду прокурором у обвинувальному акті не сформульована об`єктивна сторона злочину, а саме не зазначено про зухвалість або винятковий цинізм, не визначено характер хуліганських дій, вчинення яких ставиться в провину обвинуваченому, їх наслідки, стан здоров`я потерпілого, суттєвість порушення його інтересів, спричинення потерпілому моральної чи матеріальної шкоди. Проте, прокурор у обвинувальному акті при викладені факту вчинення хуліганства не завжди визначає найповніший зміст та ознаки «грубого порушення» громадського порядку, не розкриваючи ознак хуліганства. Такий підхід зумовлений тим, що поняття «грубе» є оціночною категорією, тобто не конкретизованою в законі. Разом з тим, прокурором в обвинувальному акті зазначено про особливу зухвалість при вчиненні правопорушення при нанесенні тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_11 .

На думку сторони обвинувачення, в обвинувальному акті розкриті всі ознаки об`єктивної сторони, у тому числі наслідки у вигляді спричинення тілесних ушкоджень, припинення нормального функціонування громадського транспорту.

Крім того, апелянт вказує, що судом помилково зазначено про те, що в обвинувальному акті не сформульована суб`єктивна сторона даного кримінального правопорушення, не визначена спрямованість умислу обвинуваченого, форма вини обвинуваченого, мотив вчинення кримінального правопорушення (проступку) та його мета.

Суб`єктивна сторона хуліганства характеризується прямим умислом і мотивами явної неповаги до суспільства. Винний усвідомлює, що своїми діями грубо порушує громадський порядок, виражаючи тим самим явну неповагу до суспільства і бажає цього. Не змінює характеру вини і вчинення хуліганських дій за наявності кваліфікуючих чи особливо кваліфікуючих ознак.

Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони хуліганства є усвідомлене вчинення діяння з мотиву явної неповаги до суспільства.

Такий мотив має важливе значення тому, що він, з одного боку, характеризує хуліганські дії, а з другого - самим законом визнається обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони. У кожному конкретному випадку хуліганський мотив діяння може знайти свій вияв у певних спонуканнях.

В даному випадку прагнення обвинуваченого протиставити себе суспільству шляхом розпочатого конфлікту з малозначного приводу щодо прохання поступитись місцем, та загальноприйнятим нормам поведінки та моралі, що трансформувалися в мотив явної неповаги до суспільства й утворили склад хуліганства.

Щодо твердження суду про наявність тілесних ушкоджень на тулубі обвинуваченого, при тому, що в обвинувальному акті не зазначено про нанесення ударів потерпілому в ці ділянки тіла прокурор зазначає, що вказані факти не утворюють окремого складу правопорушення у вигляді спричинення тілесних ушкоджень будь-якого ступеню, адже експертом при дослідженні було обстежено на предмет наявності тілесних ушкоджень ОСОБА_11 , посилаючись на первинні матеріали провадження, а також пояснення потерпілого.

З огляду на викладене, обсяг обвинувачення в даному випадку не змінюється жодним чином і в обвинувальному акті викладені висновки судово - медичної експертизи, які підлягають дослідженню під час судового розгляду справи.

Апелянт зазначає, що посилання суду на вручення обвинувального акта з додатками та надання оцінки поясненням захисника про невручення йому копії обвинувального акту спростовується тим, що 25.06.2021 прокурором у кримінальному провадженні складений протокол про відмову в отриманні копії матеріалів дізнання підозрюваним.

Так, 25.06.2021 поштовим відправленням Укрпошти № 227 копії матеріалів кримінального провадження скеровано на ім`я ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 .

25.06.2021 кур`єрсько-поштовим сервісом направлено копію обвинувального акту з додатком на адресу адвоката підозрюваного - ОСОБА_10 , на адресу: м Харків, вул. Чеботарська37/39, офіс 1-6, в якому розташована юридична компанія «Imperial», відповідно до Інтернет сторінки за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_10 рахується там як виконавчий директор.

25.06.2021 кур`єрсько-поштовим сервісом направлено копію обвинувального акту з додатком на адресу підозрюваного - ОСОБА_9 .

Таким чином, станом на дату відправлення, відповідно до вимог КПК України, у зв`язку з відмовою ОСОБА_12 отримати копії матеріалів кримінального провадження та копію обвинувального акту з реєстром, сторонам провадження поштовим зв`язком було скеровано вказані документи.

Прокурор вважає, що доводи сторони захисту не вмотивовані та не обґрунтовані, а рішення суду передчасне та не може бути перешкодою для початку судового провадження.

Представник потерпілого ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 22 березня 2023 року та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт вказує на те, що згідно сталої судової практики, важливим є виклад саме фактичних обставин кримінального правопорушення, бо правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків сторони обвинувачення, але і для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист. Фабула обвинувачення є фактичною моделю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому. Відштовхуючись від зазначеного розуміння формулювання обвинувачення, прокурор при викладенні даного блоку інформації має виходити із кримінально-правового розуміння складу злочину. Тобто, наведені фактичні дані в своїй сукупності повинні створювати уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що у свою чергу дає можливість співставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

Вважає, що вказані вимоги при складанні обвинувального акту по кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_9 дотримані, оскільки він містить всі наведені складові, зокрема і формулювання обвинувачення. Так, в даному обвинувальному акті викладено фактичні обставини справи, які прокурор вважає встановленим, складено формулювання кваліфікації та викладено формулювання обвинувачення. Наведені в обвинувальному акті фактичні дані в своїй сукупності дають уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

Також представник потерпілого зазначає, що в оскаржуваній ухвалі судом першої інстанції надано оцінку змісту обвинувачення що, відповідно до статті 314 КПК України не входить до компетенції суду під час проведення підготовчого судового засідання.

Апелянт вважає, що під час підготовчого провадження, суд першої інстанції має право повернути обвинувальний акт прокурору з причин невідповідності лише процесуальним вимогам, однак не в праві надавати оцінки обставинам, які підлягають доказуванню саме під час судового провадження по суті, на підставі їх об`єктивного, всебічного та повного дослідження у сукупності.

Наголошує, що зі змісту обвинувального акту вбачається, що прокурором повністю дотриманні вимоги пункту 5 частини 2 статті 291 КПК України, так як обвинувальний акт має чітку структуру, а саме формулювання обвинувачення, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини, а також правову кваліфікацію кримінального правопорушення.

Обвинувачений ОСОБА_9 та його захисник - адвокат ОСОБА_10 будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце апеляційного розгляду, до суду не прибули, захисником подано заяву про здійснення розгляду за їх відсутності.

Оскільки апеляційні скарги не містять вимог щодо погіршення стану обвинуваченого, відповідно до вимог статті 405 КПК України, неприбуття обвинуваченого та захисника не є перешкодою апеляційному розгляду.

Заслухавши суддю - доповідача, доводи прокурора та представника потерпілого, які підтримали подані ними апеляційні скарги, просили їх задовольнити, перевіривши матеріали кримінального провадження, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги прокурора та представника потерпілого підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до статті 404 КПК України, суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу, тобто за наявності таких порушень вимог процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду.

За змістом частини 4 статті 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває особі обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3-1) анкетні відомості викривача (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 8-1) розмір пропонованої винагороди викривачу; 9) дату та місце його складення та затвердження.

Переглядаючи оскаржувану ухвалу в межах апеляційних скарг прокурора та представника потерпілого, колегія суддів погоджується з обґрунтованістю їх доводів щодо відповідності обвинувального акту вимогам статті 291 КПК України, в тому числі вимог, передбачених пуктом 5 частини 2 цієї статті. Зазначені обставини підтверджуються змістом обвинувального акту, який за своєю структурою має три чітко визначені частини, а саме стосовно формулювання обвинувачення, фактичних обставин злочину, що інкримінується обвинуваченому, і які прокурор вважає встановленими, а також правову кваліфікацію цього злочину з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Натомість висновки суду першої інстанції, що викладені у мотивувальній частині оскаржуваної ухвали, містять вказівки про відсутність формулювання обвинувачення ОСОБА_9 у скоєнні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого частиною 1 статті 296 КК України та відсутність формулювання об`єктивної та суб`єктивної сторони інкримінованого злочину.

Зі змісту обвинувального акту вбачається, що після зазначення відомостей про особу обвинуваченого, в ньому чітко зазначено, що ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні певних дій за певними обставинами, які прокурор вважає встановленими.

В обвинувальному акті розкриті всі ознаки об`єктивної сторони, у тому числі наслідки, у вигляді спричинення тілесних ушкоджень та припинення нормального функціонування громадського транспорту.

З обвинувального акту вбачається, що обвинувачений усвідомлював, що своїми діями грубо порушує громадський порядок, виражаючи тим самим явну неповагу до суспільства і бажав цього, що є обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони хуліганства. Тобто, наведені в обвинувальному акті фактичні дані в своїй сукупності створюють уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що у свою чергу дає можливість співставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою

За таких обставин, відсутні підстави вважати правильним висновок суду першої інстанції про відсутність формулювання обвинувачення у змісті обвинувального акту, який фактично містить чітку вказівку в чому обвинувачується ОСОБА_9 , з посиланням на суб`єктивну та об`єктивну сторону кримінального правопорушення.

Колегія суддів вважає, що в оскаржуваній ухвалі судом першої інстанції надано оцінку змісту обвинувачення, а саме визначенню характеру хуліганських дій, вчинення яких ставиться в провину обвинуваченому, їх наслідки, стан здоров`я потерпілого, суттєвість порушення його інтересів, спричинення потерпілому моральної чи матеріальної шкоди, що відповідно до статті 314 КПК України не входить до компетенції суду під час проведення підготовчого судового засідання.

Процесуальна оцінка формулювання обвинувачення, згідно вимог чинного КПК України, можлива лише при ухваленні остаточного судового рішення, передбаченого статтею 373 КПК України, тобто за наслідками судового розгляду кримінального провадження з дотриманням вимог, передбачених статтями 318-380 КПК України.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду першої інстанції ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, а висновки суду щодо суті пред`явленого обвинувачення - є передчасними, оскільки вони висловлені судом без дотримання процедури судового розгляду.

Колегія суддів вважає, що обвинувальний акт стосовно ОСОБА_9 відповідає вимогам статті 291 КПК України та не містить істотних недоліків, що можуть обумовлювати необхідність повернення обвинувального акту прокурору.

За таких обставин, висновки суду, щодо невідповідності обвинувального акту вимогам статті 291 КПК України є необґрунтованими, а повернення обвинувального акту прокурору може негативно вплинути на розумність строків судового розгляду кримінального провадження, передбачених статтею 7 пунктами 2, 21 та статтями 9, 28 КПК України.

Колегія суддів вважає, що зазначені судом першої інстанції істотні порушення, які стали підставами повернення обвинувального акту - є процесуально неприпустимим при судовому розгляді, оскільки в такий спосіб порушуються загальні засади забезпечення законності, змагальності сторін, дотримання розумних строків та одночасно обґрунтованості і вмотивованості судового рішення, що передбачено як обов`язкова вимога у статті 370 КПК України, а також ці вимоги містяться у статті 7 КПК України - серед загальних засад кримінального провадження, яке за своїм змістом та формою повинно їм відповідати.

Зазначені вимоги КПК України не дотримані судом першої інстанції, що свідчить про наявність істотних порушень вимог кримінально процесуального закону, які встановлені при апеляційному перегляді оскаржуваної ухвали.

Реалізуючи та дотримуючись загальних процесуальних принципів, що містяться у главі 2 КПК України, колегія суддів дійшла висновку про наявність істотних порушень вимог кримінально процесуального закону, які перешкодили суду першої інстанції ухвалити законне і обґрунтоване рішення, що обумовлює необхідність скасування оскаржуваної ухвали та призначення нового судового розгляду у суді першої інстанції, що відповідає нормам частини 1 статті 412 та пункту 6 частини 1 статті 407 КПК України.

Вирішуючи питання про подальший рух провадження, після скасування ухвали, колегія суддів виходить з наступного.

Порушення судом першої інстанції вимог стстті 370 КПК України та загальних засад судочинства не відноситься до передбаченого в частині 1 статті 415 КПК України переліку підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції. Проте, відповідно до вимог частини 6 статті 9 КПК України, у випадках, коли положення КПК України не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною 1 статті 7 КПК України.

Такими загальними засадами кримінального провадження у даному випадку є передбачені пунктами 1, 2, 15, 21 частини 1 статті 7 КПК України - верховенство права, законність, розумність строків, а також забезпечення змагальності сторін та одночасно обґрунтованості і вмотивованості судового рішення, що передбачено як обов`язкові вимоги у статті 370 КПК України.

Разом з цим належить врахувати те, що необхідність дотримання при судовому розгляді вказаних загальних засад судочинства підтверджується практикою Європейського суду та змістом норм Європейської конвенції з прав людини, які відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» - є частиною національного законодавства.

З огляду на викладене, з метою дотримання вказаних засад кримінального провадження, що гарантуються чинним КПК України, оскаржувану ухвалу належить скасувати і призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Керуючись частиною 6 статті 9, статтями 404, 405, пуктом 6 частини 1 статті 407, частиною 1 статті 412, статтями 418, 419 КПК України, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційні скарги прокурора та представника потерпілого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 - задовольнити.

Ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 22 березня 2023 року - скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: