643/2188/16
1-в/465/219/23
У Х В А Л А

судового засідання

21.06.2023 року м. Львів

Франківський районний суд м.Львова в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

лікуючого лікаря-психіатра, представника заявника ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

особи, щодо якої вирішується питання ОСОБА_6

розглянувши у закритому судовому засіданні в м.Львові заяву Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» на предмет зміни застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_1 у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку

в с т а н о в и в:

заступник медичного директора з експертизи КНП ЛОР «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» ОСОБА_7 та лікуючий лікар-психіатр ОСОБА_4 звернулися в суд із заявою на предмет зміни застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_1 у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

В обґрунтування заяви покликаються на те, що у Комунальному некомерційному підприємстві Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» евакуйований з м. Харкова з 21.07.2022р. до даного часу перебуває ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , до якого згідно ухвали Октябрського районного суду м.Полтави від 20.05.2022р. продовжено примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Крім цього, ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 06.12.2022 року продовжено ОСОБА_6 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

В процесі проводимої терапії психічний стан пацієнта значно покращився: в поведінці достатньо впорядкований. Розладів сприйняття, маячних ідей не виявляє. Емоційно знижений, холодний, одноманітний. Вольові процеси знижені. Мислення з структурно- логічними розладами , які сформувалися за період хворобливого процесу. Залучається до простих реабілітаційних заходів. Цікавиться термінами лікування, перебування в стаціонарі. Активно спілкується з рідними по телефону. Суспільно- небезпечних тенденцій, дій за період перебування в лікарні не відмічалося. На першому плані в клінічній картині захворювання відмічається дифіцитарна симптоматика у вигляді вираженого емоційно- вольового дефекту. Стан ремісії. Пацієнт підтримує зв`язки з рідними, активно спілкується з мамою по телефону.

Так, 18.04.2023 року ОСОБА_6 був оглянутий комісією лікарів-психіатрів, яка прийшла до висновку, що він страждає параноїдною шизофренією, безперервний перебіг з вираженим емоційно-вольовим дефектом, стан ремісії. За своїм психічним станом застосування примусових заходів медичного характеру із звичайним наглядом не потребує. Рекомендовано надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. У зв`язку з чим, просять заяву задоволити.

У судовому засіданні представник заявника лікар психіатр ОСОБА_4 підтримала заяву на предмет зміни ОСОБА_6 застосування примусових заходів медичного характеру, просив її задоволити, покликаючись на висновок комісії лікарів-психіатрів КНП ЛОР «ЛОКПЛ» №78 від 18.04.2023 року відповідно до якого ОСОБА_6 рекомендовано застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Захисник в судовому засіданні подану заяву підтримала та пояснила, що у ОСОБА_6 покращився психічний стан та відбулись зміни у його поведінці у кращу сторону. Тому просить змінити примусові заходи медичного характеру ОСОБА_6 у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

ОСОБА_6 у судовому засіданні заяву підтримав та пояснив, що йому стало краще, він буде проживати разом із мамою та буде лікуватись амбулаторно зам місцем свого проживання. Просить заяву задоволити.

Прокурор у судовому засіданні просить задоволити заяву. Просить змінити примусові заходи медичного характеру ОСОБА_6 у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Заслухавши пояснення учасників процесу та думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заяву слід задоволити виходячи з наступного.

Згідно ст. 95 КК України продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра), який надає особі таку психіатричну допомогу, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.

Згідно з ст.19 Закону Про психіатричну допомогу питання про продовження, зміну або припинення застосування примусового заходу медичного характеру вирішується судом у разі такої зміни стану психічного здоров`я особи, за якої відпадає необхідність застосування раніше призначеного заходу та виникає необхідність у призначенні іншого примусового заходу медичного характеру чи якщо особа видужала. Продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника закладу з надання психіатричної допомоги (лікаря-психіатра), який надає особі психіатричну допомогу. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, що обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів. Зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру може здійснюватися судом також за заявою особи, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру, або її захисника чи іншого законного представника, у разі якщо така особа за своїм станом здоров`я не може усвідомлено подати до суду відповідну заяву. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів закладу, в якому особі надається психіатрична допомога, або, у разі наявності, висновок обраного особою незалежного лікаря-психіатра.

Згідно вимог ч.2 ст. 514 КПК України зміна застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється, якщо особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, видужала або якщо внаслідок змін у стані її здоров`я відпала потреба в раніше застосованих заходах медичного характеру.

Відповідно до Закону України «Про психіатричну допомогу» амбулаторна психіатрична допомога - психіатрична допомога, що включає в себе обстеження стану психічного здоров`я осіб на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами, профілактику, діагностику психічних розладів, лікування, нагляд, догляд, медико-соціальну реабілітацію осіб, які страждають на психічні розлади, в амбулаторних умовах.

Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» від 3 червня 2005 року № 7 за змістом ст. 95 КК України, ст. 19 Закону «Про психіатричну допомогу» зміна примусового заходу медичного характеру може полягати лише в його пом`якшенні у зв`язку з поліпшенням психічного стану особи (наприклад, у переведенні її з психіатричного закладу з посиленим наглядом до закладу зі звичайним наглядом) чи у скороченні строку перебування у психіатричному закладі.

З наведеного випливає, що для зміни виду примусового заходу медичного характеру на м`якший (у даному випадку надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку) необхідне таке покращення психічного стану особи, при якому вона не становитиме очевидної небезпеки для себе або інших осіб.

Судом встановлено, що 21.07.2022 року у Комунальний заклад Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» був переведений ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , до якого ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 12.03.2019 року змінено йому застосування примусових заходів медичного характеру з лікування в психіатричному закладі з посиленим наглядом на лікування в психіатричному закладі зі звичайним наглядом, які були продовжені востаннє ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 06.12.2022 року.

В результаті проведеного до даного часу комплексного лікування вдалося покращення і стабілізації психічного стану ОСОБА_6 , досягнуто стану його ремісії.

Так, 18.04.2023 року ОСОБА_6 був оглянутий комісією лікарів-психіатрів, яка прийшла до висновку, що він страждає параноїдною шизофренією, безперервний перебіг з вираженим емоційно-вольовим дефектом, стан ремісії. За своїм психічним станом застосування примусових заходів медичного характеру із звичайним наглядом не потребує. Рекомендовано надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

До наданої суду заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів щодо особи, до якої застосовується примусові заходи медичного характеру №78 від 18.04.2023 року, який містить обґрунтування про необхідність зміни примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, що є підставою для зміни застосування таких примусових заходів.

Висновок комісії лікарів-психіатрів є переконливим і належним чином вмотивованим, підстав ставити під сумнів його правильність суд не вбачає.

У судовому засіданні також була заслухана позиція лікаря-психіатра ОСОБА_4 , яка стверджувала стан здоров`я ОСОБА_6 покращився, до якого прийшла комісія лікарів, свідчить про те, що відпала потреба в примусовому лікуванні у психіатричній лікарні з звичайним наглядом.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.

Згідно з підпунктом «е» пункту 1 статті 5 Конвенції кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом:… (е)... законне затримання психічнохворих...».

Під час розгляду даної справи, судом врахована практика ЄСПЛ щодо цієї категорії справ, зокрема у рішенні по справі Руденко проти України № 50264/08, пункти 99, 115-117, від 17 квітня 2014 року, ЄСПЛ дійшов таких висновків.

Тримання особи, яку вважають психічно хворою, під вартою має відповідати цілям пункту 1 статті 5 Конвенції, що полягає у запобіганні позбавлення осіб волі у свавільний спосіб, а також відповідати цілям обмеження, зазначеного у підпункті «е».

У зв`язку з останнім Суд повторює, що відповідно до його усталеної практики особа не може вважатися «психічно хворою» та позбавлена волі, якщо не дотримано трьох нижченаведених мінімальних умов: по-перше, об`єктивна медична експертиза повинна достовірно показати, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад має бути таким, що обумовлює примусове тримання особи у психіатричній лікарні; по-третє, необхідність продовжуваного тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості такого захворювання (див. рішення від 24 жовтня 1979 року у справі «Вінтерверп протиНідерландів»(Winterwerpv.theNetherlands),п.39,SeriesА №33).

Суд зазначає, що можливість пацієнтів отримати інший висновок незалежних експертів-психіатрів - принцип, що також включений до Принципів ООН захисту осіб з психічними захворюваннями та поліпшення психіатричної допомоги (див. пункт 63), є важливою гарантією від можливого свавілля при прийнятті рішень стосовно продовження застосування примусового лікування (див. рішення у справі «X. проти Фінляндії» (X. v. Finland), заява № 34806/04, п. 169, ЄСПЛ 2012, та вищенаведене рішення у справі «М. проти України» (М. v. Ukraine), п. 66).

Відтак, при вирішенні заяви, суд враховує всі передбачені ст. 94 КК України, критерії в їх сукупності, а саме тяжкість вчиненого злочину, його наслідки та рівень суспільної небезпеки, стан здоров`я ОСОБА_6 та його вік, відсутність відомостей про його агресивну поведінку, шестирічний строк надання психіатричної допомоги, суд приходить до висновку, що ОСОБА_6 за своїм психічним станом та характером вчиненого ним суспільно небезпечного діяння не становить особливої небезпеки для суспільства.

Разом з тим, представником заявника надано до заяви довідку про зареєстрованих у житловому приміщенні від 28.04.2023 року та акт обстеження матеріально-побутових умов проживання(а.с.26-27), з яких вбачається, що ОСОБА_6 має зареєстроване місце проживання разом з матір`ю ОСОБА_8 та у разі зміни застосування ОСОБА_6 примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, буде мати належні умови для проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

З огляду на вищенаведене, з`ясувавши всі обставини заяви, заслухавши пояснення учасників процесу, думку прокурора, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню, оскільки в результаті змін в стані здоров`я ОСОБА_6 відпала потреба в примусовому лікуванні у психіатричній лікарні з звичайним наглядом, а тому заяву слід задоволити та змінити ОСОБА_6 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом на надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Керуючись ст. ст.92-95 КК України, ст. ст. 372, 376, 512-514 КПК України -

у х в а л и в:

заяву Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» на предмет зміни застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_1 у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку задоволити.

Змінити ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_1 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом на надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу в порядку та строки визначені ст.395 КПК України, протягом семи днів з дня її оголошення до Львівського апеляційного суду. Оскарження ухвали не зупиняє її дії.

Повний текст ухвали проголошено 26 червня 2023 року об 15 годині 45 хвилин.

Суддя ОСОБА_1