Справа № 567/972/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2023 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за №0000110 від 07.04.2023

по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з повною загальною середньою освітою, не одруженого, працючого сторожем фермерського господарства «КАРАТ», в силу ст.89 КК України рахується не судимим,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,

сторонами кримінального провадження є:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

захисник ОСОБА_5

потерпілий ОСОБА_6

встановив

06 квітня 2023, близько 23 год., ОСОБА_3 , маючи умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, автомобілем марки «VOLKSWAGEN TRANSPORTER», реєстраційний номер НОМЕР_1 , синього кольору, номер шасі НОМЕР_2 , 2002 року випуску, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 належить на праві власності потерпілому ОСОБА_6 , перебуваючи біля домогосподарства АДРЕСА_2 , наніс ОСОБА_6 один удар кулаком правої руки по обличчю, спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді синця на верхній та нижній повіках лівого ока, що відповідно до висновку судової- медичної експертизи №47 від 27.04.2023 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, як кожне окремо так і в сукупності.

В подальшому, ОСОБА_3 , сів на водійське сидіння, за допомогою обертання ключа в замку, увімкнув запалення, та привівши двигун у дію, почав здійснювати рух на вищевказаному транспортному засобі та покинув місце події з метою покататися. Внаслідок протиправних дій ОСОБА_3 потерпілому ОСОБА_6 завдано матеріальну шкоду на суму 217 239 гривень 70 копійок.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав та пояснив, що дійсно 06 квітня 2023, близько 23 год., маючи умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, що належить на праві власності потерпілому ОСОБА_6 , перебуваючи біля домогосподарства АДРЕСА_2 наніс потерпілому один удар кулаком правої руки по обличчю, спричинивши останньому тілесні ушкодження.

В подальшому він сів на водійське сидіння, за допомогою обертання ключа в замку, увімкнув запалення, та привівши двигун у дію, почав здійснювати рух на вищевказаному транспортному засобі та покинув місце події щоб покататися.

Вину у вчиненні злочину визнав повністю, щиро розкаюється у скоєному.

В судове засідання потерпілий ОСОБА_6 не з`явився, подав суду заяву в якій просив справу розглядати без його участі. Зазначив, що йому відомий зміст формулювювання обвинувачення стосовно ОСОБА_6 , він правильно розуміє зміст фактичних обставин, вважає недоцільним дослідження доказів стосовно цих фактичних обставин, які ніким не оспорюються, добровільною та істинною є його позиція, а також йому роз`яснено, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

На даний час претензій до ОСОБА_3 не має, викрадене йому повернуте, щодо покарання покладається на розсуд суду.

Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і учасниками процесу не оспорюються.

Відповідно до ст. 349 КПК України, за згодою всіх учасників судового розгляду, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Оцінивши сукупність доказів, суд прийшов до висновку, що дії ОСОБА_3 , слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 289 КК України, тобто у незаконному заволодінні транспортним засобом, вартість якого становить від ста до двохсот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, поєднане з насильством, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

Відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого та зокрема те, що відповідно до ст. 12 КК України обвинуваченим вчинено тяжке кримінальне правопорушення, за вчинення якого не передбачено інших видів покарання, окрім позбавлення волі.

Беручи до уваги особу обвинуваченого, суд враховує, що ОСОБА_3 за місцем проживання характеризується посередньо, офіційно працевлаштований, згідно довідки КНБ "Острозька БЛ" від 20.04.2023 на момент огляду патології не виявлено, в силу ст. 89 КК України рахується не судимим.

Відповідно до досудової доповіді, складеної інспектором Рівненського районного сектору №4 філії ДУ «Центр пробації», вбачається, що ОСОБА_3 на даний час знаходиться в здоровому соціальному оточенні, стосунки з рідними та членами сім`ї хороші. Беручи до уваги характеризуючі дані, спосіб життя, історію правопорушень, а також середню ймовірність вчинення повторного правопорушення орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_3 без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства. Ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній.

Відповідно до ст. 66 КК України, як пом`якшуючі покарання обставини суд враховує щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

Відповідно до ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї з форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування. Завданням такої форми є виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин провадження, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст.75 КК України, і за змістом якої суд може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду й розміру, суд, урахувавши тяжкість злочину, особу винного та інші обставини провадження, дійде до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Відтак, судом враховується характер і ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини справи, дані про особу обвинуваченого, його відношення до скоєного, а також досудову доповідь органу пробації, згідно з якою оцінка ризику вчинення повторного кримінального правопорушення визначена як середня, та вважає, що виправлення і перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 можливо без ізоляції від суспільства та вважає за можливе звільнити його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України та покладенням обов`язків повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

При вирішенні питання запобіжного заходу щодо ОСОБА_3 суд виходить з того, що ухвалою слідчого судді Острозького районного суду від 23.05.2023 щодо ОСОБА_3 було обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту та при обранні запобіжного заходу було враховано наявність ризиків того, що він може незаконно впливати на потерпілого та свідків у даному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення, тобто наявні ризики, передбачені п. 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ст. 374 КПК України, рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження приймається судом під час ухвалення вироку.

Водночас, відповідно до ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Суд враховує, що на даний час відсутні докази наявності ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, разом з тим, в судовому засіданні встановлено існування обґрунтованого ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Враховуючи встановлене вище вбачається, що вина обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення була доведена та з метою уникнення ризиків передбачених п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та забезпечення належного виконання вироку, суд приходить до висновку, що обраний йому запобіжний захід у виді домашнього арешту до вступу вироку в законну силу слід залишити без змін.

При вирішенні питання про відшкодування процесуальних витрат пов`язаних з проведенням експертиз, суд виходить з такого.

Згідно з ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта, а відтак суд приходить до висновку про наявність фактичних та правових підстав для стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 витрат, пов`язаних з проведенням експертиз в сумі 5736 грн.

Вирішуючи питання про речові докази, суд керується вимогами ч. 9 ст. 100 КПК України, відповідно до якої при вирішенні питання про долю речових доказів, гроші, цінності та інше майно, які були предметом кримінального правопорушення, повертаються законному власнику.

Керуючись ст.ст. 349, 370, 374 КПК України, суд,-

ухвалив

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком п`ять років без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк два роки.

Покласти на ОСОБА_7 , відповідно до п.п.1, 2 ч.1 ст. 76 КК України обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Повідомити ОСОБА_7 , що він зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, попередити його, що він протягом іспитового строку не повинен вчиняти нового злочину.

Запобіжний захід обраний відносно ОСОБА_3 у вигляді домашнього арешту до вступу вироку у законну силу залишити без змін.

Речові докази:

автомобіль марки «VOLKSWAGEN TRANSPORTER», реєстраційний номер НОМЕР_1 , синього кольору, номер шасі НОМЕР_2 - вважати повернутими потерпілому ОСОБА_6 ;

7 слідів папілярних узорів пальців рук: два сліди з поверхні панелі приборів, один слід з поверхні коробки передач швидкостей, два сліди з поверхні руля, один слід із внутрішньої поверхні водійських дверей, один слід з внутрішньої поверхні пасажирських дверей, дактилокарти ОСОБА_8 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 - після вступу вироку в законну силу знищити.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави 5736 грн. судових витрат пов`язаних з проведенням експертиз.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Рівненської області через Острозький районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених статтею 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а копія вироку обвинуваченому та прокурору підлягає врученню негайно після проголошення.

Суддя Острозького районного судуОСОБА_1