Номер провадження: 11-кп/813/672/23
Справа № 523/9986/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.06.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Суворовського райсуду м. Одеси від 12.10.2022 у к/п № 0001413 від 05.05.2020 відносно:

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Івано-Франківськ, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 26.12.2018 Суворовським райсудом м. Одеси за ч. 1 ст. 190, ст. 75, 76 КК України до 3 років обмеження волі, із звільненням від відбування покарання строком на 2 роки;

- обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України,

ОСОБА_8 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Одесі, громадянки України, із середньо-технічною освітою, неодруженої, не працевлаштованої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

- обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом 1-ої інстанції.

Зазначеним вироком суду 1-ої інстанції ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України та йому призначено покарання у виді обмеження волі строком на 3 роки.

На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом приєднання до покарання за цим вироком частини невідбутого покарання за вироком Суворовського райсуду м. Одеси від 26.12.2018, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді обмеження волі строком на 3 роки 1 місяць, з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі відкритого типу.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 відраховано з часу набрання вироком законної сили та поміщення засудженого до кримінально-виконавчої установи Міністерства юстиції України.

ОСОБА_8 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та їй призначено покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки.

На підстав ст. 75, п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, ОСОБА_8 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 2 роки, з покладанням наступних обов`язків: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирішено питання щодо долі речових доказів.

Вказаним вироком суду 1-ої інстанції, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 визнані винуватим у тому, що 04.05.2020, приблизно об 11:08 год., ОСОБА_7 , будучи раніше судимим і маючи незняту й непогашену у встановленому законом порядку судимість, спільно та за попередньою змовою з ОСОБА_8 , маючи намір на таємне викрадення чужого майна ( ОСОБА_7 - вчинення крадіжки повторно за попередньою змовою групою осіб), прибули до супермаркету ПП «ТАВРІЯ ПЛЮС», що розташований за адресою: м. Одеса, вул. Ак. Заболотного 20, де вони, перебуваючи в приміщенні торгівельного залу супермаркету і реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, переконавшись у відсутності уваги за їх діями з боку сторонніх осіб, діючи умисно і за попередньою змовою групою осіб, узяли з торгівельної полиці торгівельного залу заздалегідь визначене та належне означеному ПП майно - вершкове масло «Ферма» селянське, 73%, 180/200 г., у кількості 16 шт., загальною вартістю 542,04 грн.

Далі, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , поклавши викрадене майно до дитячої коляски, яку заздалегідь приготували для вказаних дій, направились до виходу з приміщення супермаркету ПП «ТАВРІЯ ПЛЮС», та оминувши зону розрахункових кас, при цьому не здійснивши будь-якого розрахунку за означений вище товар, покинули приміщення супермаркету, тим самим таємно викравши наведене майно та спричинили зазначеному ПП матеріальну шкоду на загальну суму 542,04 грн.

Окрім того, 29.05.2020 приблизно о 20:17 год., ОСОБА_7 , маючи намір на таємне викрадення чужого майна, прибув до магазину «Єва» (ТОВ «РУШ»), який розташований за адресою: м. Одеса, вул. Миколаївська дорога 158/1, де перебуваючи в приміщенні торгівельного залу магазину і реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, впевнившись у відсутності уваги за його діями з боку сторонніх осіб, діючи умисно і повторно, взяв з торгівельної полиці торгівельного залу належну магазину «Єва» (ТОВ «РУШ») жіночу туалетну воду «Armand Basi In Red», об`ємом 100 мл., вартістю 512 грн., яку помістив під пояс своїх штанів.

Після чого, ОСОБА_7 направився до виходу з приміщення магазину «Єва» (ТОВ «РУШ»), оминув зону розрахункових кас, при цьому не здійснивши будь-якого розрахунку за вказаний вище товар, покинув приміщення магазину, заволодівши яким зазначений підсудний розпорядився викраденим майном на власний розсуд та спричинив ТОВ «РУШ» матеріальну шкоду у розмірі 512 грн.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка їх подала.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 не погодився із оскаржуваним вироком, вважає, що покарання призначено без урахування усіх обставин справи та особи обвинуваченого, є явно несправедливим через суворість, оскільки судом 1-ої інстанції не в повній мірі враховано обставини, які пом`якшують покарання, зокрема повне визнання обвинуваченим вини, щире каяття, останній дав згоду на розгляд справи в порядку ст. 349 КПК України, відсутність матеріальної шкоди та претензій з боку потерпілих, а також те, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання та трьох неповнолітніх дітей на утриманні.

На підставі викладеного, обвинувачений ОСОБА_7 просить змінити вирок в частині призначеного покарання та призначити покарання у виді 3 років обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки.

В судове засідання апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_7 та представники потерпілих неодноразово не з`явились, жодних клопотань до суду не надавали, у зв`язку із чим, колегія суддів, заслухавши думку учасників провадження, вважав за можливе апеляційний розгляд здійснити без їх участі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Системний аналіз вироку суду 1-ої інстанції показав, що оскаржуване судове рішення приписам наведеної норми кримінального процесуального закону відповідає.

Як вбачається із журналу судового засідання (а.с. 122-124) та мотивувальної частини вироку суду 1-ої інстанції (а.с. 127-128), обвинувачений ОСОБА_7 повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, внаслідок чого, суд, за погодженням учасників судового провадження, у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав за недоцільне дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оскаржуються та обмежився лише опитом обвинувачених.

При цьому, суд встановив що учасники судового провадження не оспорюють фактичні обставини справи, правильно їх розуміють та їм роз`яснено, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини в апеляційному порядку.

Отже, враховуючи те, що сторони кримінального провадження не оспорюють фактичні обставини справи та вони не є предметом апеляційного оскарження, суд апеляційної інстанції вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_7 правильно кваліфіковані: за епізодом від 04.05.2020 за ч. 2 ст. 185 КК України за кваліфікуючими ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно та за попередньою змовою групою осіб; за епізодом від 29.05.2020 за ч. 2 ст. 185 КК України за кваліфікуючими ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Положеннями ст. 50 КК України встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд 1-ої інстанції врахував суспільно-небезпечний характер та обставини вчинених ним інкримінованих кримінальних правопорушень, які відносяться до нетяжких злочинів, а також особу обвинуваченого, який має місце реєстрації та проживання в м. Одесі, на обліку в КУ «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» та КНП «Міський психіатричний диспансер» ОМР не перебуває, зі слів - страждає відвідними захворюваннями, одружений та має трьох неповнолітніх дітей, раніше судимий за вчинення аналогічного кримінального правопорушення корисливої направленості за вироком Суворовського райсуду м. Одеси від 26.12.2018 та інкриміновані йому кримінальні правопорушення вчиненні у період іспитового строку, офіційно не працевлаштований та протягом розгляду кримінального провадження неодноразово ухилявся від явки до суду, що свідчить про стійку схильність обвинуваченого до кримінально-протиправної поведінки та небажання ставати на шлях виправлення.

Разом із цим, суд 1-ої інстанції зазначив, що відомості, які б підтверджували факт щирого каяття обвинуваченого ОСОБА_7 не знайшло своє відображення в матеріалах кримінального провадження, а саме відповідних доказів на підтвердження відшкодування обвинуваченим або намаганні відшкодувати завдану потерпілій стороні матеріальну шкоду в повному обсязі, сторонами провадження до суду не надано та матеріали судового провадження таких даних не містять.

Так, до обставин, що згідно зі ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 судом 1-ої інстанції віднесено визнання ним своєї провини за усіма епізодами, відшкодування матеріальної шкоди шляхом повернення викраденого майна за епізодом від 04.05.2020.

Обставин, що обтяжують покарання згідно з положеннями ст. 67 КК України, судом 1-ої встановлено не було.

Колегія суддів погоджується із висновками суду 1-ої інстанції, що з огляду на вищезазначені обставини, виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень може відбутись в умовах суспільства, з призначенням покарання у виді обмеження волі в межах строку, встановленого санкцією ч. 2 ст. 185 КК України, із застосуванням положень ст. 71 КК України з призначенням остаточного покарання за сукупністю вироків з урахуванням вироку Суворовського райсуду м. Одеси від 26.12.2018, яке належить відбувати у кримінально-виконавчій установі реально.

Апеляційний суд критично оцінює посилання обвинуваченого ОСОБА_7 щодо не врахування судом 1-ої інстанції дані, що характеризують його особу, оскільки такі дані враховані судом, про що докладно зазначено у вироку.

Відповідно до приписів п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право залишити вирок без змін.

З огляду на викладене вище, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 щодо суворості призначеного йому покарання такими, що не найшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду провадження, а призначене покарання є вмотивованим, та таким, що узгоджується із принципами справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_7 , у зв`язку із чим не вбачає підстав для зміни оскаржуваного вироку.

Керуючись ст.ст. 24, 370, 404, 405, 407, 419, 424, 532, 615 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Вирок Суворовського райсуду м. Одеси від 12.10.2022, яким ОСОБА_7 та ОСОБА_8 визнано винуватими у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскарження в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4