Справа № 204/7437/23
Провадження № 1-кс/204/1875/23
УХВАЛА

Іменем України

22 травня 2023 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі, клопотання слідчого відділу розслідування злочинів, учинених в умовах збройного конфлікту СУ ГУНП в Донецькій області капітана поліції ОСОБА_5 , погоджене прокурором відділу управління нагляду Донецької обласної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000646 від 21.07.2022 року, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України, -

встановив:

До суду надійшло клопотання слідчого відділу розслідування злочинів, учинених в умовах збройного конфлікту СУ ГУНП в Донецькій області капітана поліції ОСОБА_5 , погоджене прокурором відділу управління нагляду Донецької обласної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000646 від 21.07.2022 року, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначено, що у провадженні відділу розслідування злочинів, учинених в умовах збройного конфлікту СУ ГУНП в Донецькій області знаходиться кримінальне провадження № 0000646 від 21.07.2022, за підозрою ОСОБА_6 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України, яке останній скоїв за наступних обставин.

24.08.1991 Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки схвалено Акт проголошення незалежності України, яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави України. Згідно з вказаним документом, територія України є неподільною та недоторканною. Незалежність України визнали держави світу, серед яких і Російська Федерація. Статтями 1-3 Конституції України, яка прийнята Верховною Радою України 28.06.1996, визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Згідно статті 5 Конституції України, носієм суверенітету і єдиним джерелом влади в Україні є народ. Народ здійснює владу безпосередньо і через органи державної влади та органи місцевого самоврядування. Право визначати і змінювати конституційний лад в Україні належить виключно народові і не може бути узурповане державою, її органами або посадовими особами. Відповідно до ч. 1 ст. 17, ч. 1 ст. 65 Конституції України захист незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України є справою всього Українського народу та обов`язком громадян України, а на території України забороняється створення і функціонування будь-яких збройних формувань, не передбачених законом. Відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України. Статтями 69, 72 та 73 Конституції України передбачено, що народне волевиявлення здійснюється через вибори, референдум та інші форми безпосередньої демократії. Всеукраїнський референдум призначається Верховною Радою України або Президентом України відповідно до їхніх повноважень, встановлених цією Конституцією. Виключно всеукраїнським референдумом вирішуються питання про зміну території України. Статтями 132, 133 Конституції України визначено, що територіальний устрій України ґрунтується на засадах єдності та цілісності державної території, поєднання централізації і децентралізації у здійсненні державної влади, збалансованості і соціально-економічного розвитку регіонів, з урахуванням їх історичних, економічних, екологічних, географічних і демографічних особливостей, етнічних і культурних традицій. До системи адміністративно- територіального устрою України входить АР Крим, області, зокрема, Донецька область, а також райони, міста, райони у містах, селища і села. У березні - квітні 2014 року в м. Донецьку та інших населених пунктах Донецької області розпочалася збройна агресія Російської Федерації шляхом неоголошених та прихованих вторгнень підрозділів збройних сил та інших силових відомств Російської Федерації, організації та підтримки терористичної діяльності та діяльності, направленої на зміну меж території та державного кордону України в порушення порядку, встановленого Конституцією України. Так, 07.04.2014 у м. Донецьку Донецької області видано «Акт о провозглашении государственной самостоятельности Донецкой народной республики», яким публічно закликано місцеве населення до проведення 11.05.2014 так названого «загального обласного референдуму» на території Донецької області з питання визнання державної самостійності «ДНР» та чинення збройного опору державній владі України, військовим підрозділам Міністерства оборони України та Міністерства внутрішніх справ України. При цьому протягом квітня-травня 2014 року в окремих містах Донецької області організовано та проведено низку мітингів з метою привернення уваги та схилення громадян України з числа місцевих мешканців до визнання державної самостійності «ДНР». За таких обставин 11.05.2014 в окремих містах та районах Донецької області всупереч законодавству України проведено так названий «загальний обласний референдум», за результатами якого 12.05.2014 проголошено про суверенітет «ДНР» на території Донецької області. Надалі представниками самопроголошеної «ДНР», які контролюються окупаційною адміністрацією Російської Федерації, з числа своїх громадян та місцевого населення області сформовано політично-управлінські (т.зв. «органи державної влади ДНР») та силові органи. Так, на учасників політичного блоку покладаються обов`язки: створення так званих «органів державної влади ДНР» та організація їх діяльності; видача документів, які мають ознаки нормативно-правових актів, від імені нелегітимних «органів державної влади «ДНР»; організація та проведення незаконних референдумів та виборів на території Донецької області, підконтрольній «ДНР»; проведення агітаційної роботи серед місцевого населення щодо діяльності «ДНР» з метою схиляння їх до участі у ній та отримання підтримки власної діяльності серед мешканців східних регіонів України; організація збору, отримання матеріальної і фінансової допомоги від інших її учасників та осіб, лояльно налаштованих до діяльності останньої, а також її розподілу; налагодження взаємодії з «Луганська народна республіка» та її лідерами з метою координації дій, спрямованих на повалення конституційного ладу і зміну меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України; налагодження взаємодії з прихильниками злочинної діяльності, що перебувають за кордоном з метою координації дій, отримання матеріальної і гуманітарної допомоги та озброєння, а також залучення іноземних громадян для здійснення актів застосування збройної сили проти держави України, зокрема протидії правоохоронним органам та силам антитерористичної операції/операції Об`єднаних сил; налагодження взаємодії з місцевими та закордонними засобами масової інформації з метою їх використання для агітацій, висвітлення діяльності «ДНР», дискредитації діяльності офіційних органів державної влади України та осіб, задіяних у ході проведення операції об`єднаних сил (до 30.04.2018 антитерористичної операції) та формування думки серед населення про законність власних дій, а також вчинення за їх допомогою дій, направлених на зміну меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України; надання матеріальної та організаційної допомоги учасникам силового блоку «ДНР» для забезпечення їх протиправної діяльності; забезпечення учасників «днр» транспортом, символікою та агітаційними матеріалами. Водночас подальше вторгнення та утримання території Донецької області відбувалось за допомогою збройних формувань Російської Федерації, що складаються з регулярних з`єднань і підрозділів, підпорядкованих Міністерству оборони Російської Федерації, підрозділів та спеціальних формувань, підпорядкованих іншим силовим відомствам Російської Федерації, їхніх радників, інструкторів та іррегулярних не передбачених законом збройних формувань, озброєних банд та груп найманців, створених, підпорядкованих, керованих та фінансованих Російською Федерацією. Учасниками силового блоку «днр» підтримка збройної агресії Російської Федерації проти України здійснюється зокрема шляхом створення та забезпечення діяльності не передбачених законом збройних формувань та участь у їх діяльності. Як наслідок, частина території Донецької області опинилась під контролем представників окупаційної адміністрації Російської Федерації в особі представників «ДНР» та відповідно до постанови Верховної Ради України № 254-VIII від 17.03.2015 «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями», постановою Верховної Ради України № 252-VIII від 17.03.2015 «Про визначення окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей, в яких запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування», Закону України від 18.01.2018 «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» набула статусу тимчасово окупованої території. Так, з 16 квітня 2015 року (більш точний час органами досудового розслідування невстановлений), громадянин України ОСОБА_6 , перебуваючи на території АДРЕСА_1 діючи умисно, з корисливих та ідеологічних мотивів, усвідомлюючи, що РФ веде агресивну війну проти України, забезпечує та підтримує «днр», вирішив прийняти участь у діяльності не передбаченого законами України воєнізованого формування так званого міністерства внутрішніх справ донецької народної республіки, усвідомлюючи, що зазначений підрозділ не відноситься до воєнізованих формувань, передбачених законами України «Про Збройні Сили України», «Про Службу безпеки України», «Про Національну поліцію», «Про державну прикордонну службу України», «Про Національну гвардію України», «Про державну охорону органів державної влади України та посадових осіб» та іншими законодавчими актами України, якими визначено створення та функціонування воєнізованих та збройних формувань України. У складі не передбаченого законами України воєнізованого збройного формування ОСОБА_6 призначено на керівну посаду заступника Міністра внутрішніх справ Донецької Народної Республіки начальника Управління по боротьбі з організованою злочинністю», з місцем дислокації АДРЕСА_1 . Відповідно до Закону Донецької народної республіки «Про поліцію» від 07.08.2015 року : «Поліція ДНР це державний озброєний орган виконавчої влади.» Вступаючи до складу не передбаченого законами України воєнізованого збройного формування, а саме Управління по боротьбі з організованою злочинністю МВС ДНР, ОСОБА_6 , був достовірно обізнаним, що він буде здійснювати участь у діяльності підрозділу, який відносяться до воєнізованих збройних формувань, а саме мають організаційну структуру військового типу (поділяється на структурні підрозділи (відділи, відділення) з визначенням особового складу кожного з них, які носять формений одяг військового типу), характеризується наявністю єдиноначальності та субординації (особами відносно яких проводиться досудове розслідування в інших кримінальних провадженнях здійснюється єдине керівництво зазначеного воєнізованого формування), використанням знаків розрізнення (нарукавних шевронів та інших предметів), має воєнізований характер завдань та методів, здійснення з використанням вогнепальної зброї та військової техніки силової підтримки незаконних владних структур ДНР; подавлення збройного опору підрозділам Збройних Сил України та інших військових формувань України або масового опору громадян України незаконній владі на тимчасово окупованій території України; та ставить перед собою специфічні завдання (утримання тимчасово окупованої території Донецької області), встановлення на території цих районів Донецької області військового стану (перевірка документів у осіб, чергування з вогнепальною зброєю на підконтрольних об`єктах, обладнання так званих «блок постів» для здійснення збройного опору Збройним Силам України та іншим військовим формуванням України) та має для цього відповідні матеріальні засоби (вогнепальну зброю автомати, бойові припаси (патрони) та військову техніку). Таким чином, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється в участі у складі не передбаченого законами України збройного формування, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України. 29 серпня 2022 року відповідно до вимог ст. ст. 276, 277, 278 КПК України відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця смт. Благодатне Донецької області, громадянина України, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , складено повідомлення про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України, однак останньому повідомлення про підозру особисто не вручено, внаслідок не встановлення його місцезнаходження на території будь якого населеного пункту, де органи державної влади України здійснюють свої повноваження. Встановлено, що ОСОБА_6 переховується від органів досудового розслідування на тимчасово окупованій території Донецької області. Згідно вимог, передбачених ч. 3 ст. 111, ст. 135 КПК України вжито заходів для вручення повідомлення про підозру у спосіб, передбачений для вручення повідомлень. Так, 31.08.2022 повідомлення про підозру та повістки про виклик підозрюваного ОСОБА_6 на 05.09.2022 о 09:00 год., 06.09.2022 о 09:00 год., 07.09.2022 о 09:00 год. були опубліковані на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора. 01.09.2022 повідомлення про підозру та повістки про виклик підозрюваного ОСОБА_6 на 05.09.2022 о 09:00 год., 06.09.2022 о 09:00 год., 07.09.2022 о 09:00 год., до СУ ГУНП в Донецькій області за адресою: Донецька обл., м. Покровськ, вул. Мандрика, 7, були опубліковані в газеті «Урядовий кур`єр», яка є ЗМІ загальнодержавної сфери розповсюдження. Отже, відповідно до положень ст. 42 КПК України, з моменту публікації повідомлення про підозру ОСОБА_6 в газеті «Урядовий кур`єр», яка є ЗМІ загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора, та у зв`язку з неявкою для отримання такого повідомлення, будучи попередженим належним чином тобто з 01.09.2022 ОСОБА_6 є підозрюваним у вказаному кримінальному провадженні. 05, 06 та 07 вересня 2022 року ОСОБА_6 за викликом до СУ ГУНП в Донецькій області за адресою : Донецька обл., м. Покровськ, вул. Мандрика, 7, не з`явився, про причини неявки не повідомив. Відповідно до ч. 1 ст. 278 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень. Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 111 КПК України повідомлення у кримінальному провадженні є процесуальною дією, за допомогою якої слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд повідомляє певного учасника кримінального провадження про дату, час та місце проведення відповідної процесуальної дії або про прийняте процесуальне рішення чи здійснену процесуальну дію. Повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених цим Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11 цього Кодексу, за винятком положень щодо змісту повідомлення та наслідків неприбуття особи. Главою 11 КПК України визначається порядок виклику слідчим, прокурором, судовий виклик і привід. Відповідно до ч. 8 ст. 135 КПК України повістка про виклик особи, стосовно якої існують достатні підстави вважати, що така особа виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою агресором, у випадку обґрунтованої неможливості вручення їй такої повістки згідно з частиною 1,2, 4 -7 цієї статті , публікується в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора. Таким чином, 01.09.2022 у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_6 набув статусу підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України, а саме участь у складі не передбаченого законами України збройного формування. Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу. Постановою слідчого погодженою заступником начальника відділу управління нагляду Донецької обласної прокуратури від 09.09.2022 на підставі ст. 281 КПК України підозрюваного ОСОБА_6 оголошено в розшук. Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду, як джерело права. Згідно із вимогами ст. 1 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається із відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України, цього Кодексу та інших законів. Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 30.08.1990, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення. Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України, повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду відеозапису розміщеного на відеохостингу «YouTube» за посиланням: « ІНФОРМАЦІЯ_3 » з назвою « ІНФОРМАЦІЯ_4 » де ОСОБА_6 , як начальника т.зв. «убоп мвд днр» нагороджують за значний особистий вклад у діяльність убоп мвд днр; протоколом допиту свідка ОСОБА_7 , який в своїх свідченнях підтверджує, що ОСОБА_6 залишився у місті Донецьк і невиїзджав з непідконтрольної території України, за що у подальшому був звільнений з ОВС; протоколом огляду відеозапису розміщеного на відеохостингу «YouTube» за посиланням: « ІНФОРМАЦІЯ_3 » з ОСОБА_7 де він на відеозаписі упізнав ОСОБА_6 , як особу яка призначено начальником убоп мвд днр і яку нагороджують за особливий внесок у діяльність зазначеного підрозділу; протоколом допиту свідка ОСОБА_7 , який в своїх свідченнях підтверджує, що ОСОБА_6 залишився у місті Донецьк і невиїзджав з непідконтрольної території України, за що у подальшому був звільнений з ОВС; протоколом огляду відеозапису розміщеного на відеохостингу «YouTube» за посиланням: « ІНФОРМАЦІЯ_3 » з ОСОБА_7 де він на відеозаписі упізнав ОСОБА_6 , як особу яку призначено начальником убоп мвд днр і яку нагороджують за особливий внесок у діяльність зазначеного підрозділу; протоколом пред`явлення особи до впізнання за фотознімками, за участю свідка ОСОБА_7 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 , який в своїх свідченнях підтверджує, що ОСОБА_6 залишився у місті Донецьк і невиїзджав з непідконтрольної території України, за що у подальшому був звільнений з ОВС; протоколом огляду відеозапису розміщеного на відеохостингу «YouTube» за посиланням: « ІНФОРМАЦІЯ_3 » з ОСОБА_8 де він на відеозаписі упізнав ОСОБА_6 , як особу яку призначено начальником УБОП МВД ДНР і яку нагороджують за особливий внесок у діяльність зазначеного підрозділу; протоколом пред`явлення особи до впізнання за фотознімками, за участю свідка ОСОБА_8 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 , який в своїх свідченнях підтверджує, що ОСОБА_6 залишився у місті Донецьк і невиїзджав з непідконтрольної території України, за що у подальшому був звільнений з ОВС; протоколом огляду відеозапису розміщеного на відеохостингу «YouTube» за посиланням: « ІНФОРМАЦІЯ_3 » з ОСОБА_9 де він на відеозаписі упізнав ОСОБА_6 , як особу яку призначено начальником УБОП МВД ДНР і яку нагороджують за особливий внесок у діяльність зазначеного підрозділу; протоколом пред`явлення особи до впізнання за фотознімками, за участю свідка ОСОБА_9 ; іншими матеріалами кримінального провадження, які долучені до даного клопотання. Таким чином, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється в участі у складі не передбаченого законами України збройного формування, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України. Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на цей час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_6 із вчиненням кримінального правопорушення, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України. Також, в ході досудового розслідування встановлені ризики, передбачені пунктами 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризик переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду свідчать такі обставини: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; неприбуття на виклик до прокурора шість разів, у тому числі тричі у статусі підозрюваного та не повідомлення слідчому та прокурору про причини та неможливість прибуття на виклик, що свідчить про те, що підозрюваний на цей час вже переховується від органу досудового розслідування, у зв`язку з чим підозрюваного оголошено у розшук; спосіб вчинення злочину (вчинив умисно, під час воєнного стану, що має негативні наслідки для всієї територіальної громади та України в цілому, знаходиться на тимчасово окупованій території співпрацюючи з окупаційною адміністрацією, що з великою часткою ймовірності спонукатиме його до втечі у разі обрання більш м`якого запобіжного заходу). санкцією ч. 2 ст. 260 КК України передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з конфіскацією майна або без такої, що може бути підставою та мотивом для підозрюваного навмисно переховуватися від слідства та суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності. Про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме продовжити кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється, або вчинити інше кримінальне правопорушення свідчить те, що ОСОБА_6 на теперішній час перебуває на території України, яка перебуває під контролем окупаційної адміністрації, активно співпрацює з представниками держави агресора та фактично своїми діями підтверджує намір продовжити скоєне ним кримінальне правопорушення, що надає йому можливість скоїти інше кримінальне правопорушення за відсутності контролю з боку влади України. Всі ці обставини в своїй сукупності свідчать про те, що перебуваючи без запобіжного заходу, підозрюваний зможе продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, або вчинити інше кримінальне правопорушення проти основ національної безпеки України. Відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті. Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 176 КПК України запобіжним заходом є тримання під вартою. У зв`язку з тим, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України, до нього може бути застосований виключно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Згідно з абз. 7 ч. 4 ст. 183 КК України при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається. Враховуючи положення абз. 7 ч. 4 ст. 183 КПК України, доцільним є не обирати підозрюваному ОСОБА_6 альтеративний запобіжний захід у вигляді застави. Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (тимчасово окупована територія) - це частини території України, в межах яких збройні формування Російської Федерації та окупаційна адміністрація Російської Федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування Російської Федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації Російської Федерації. Відповідно до ч. 2 ст. 3 цього Закону адміністративна межа між тимчасово окупованою територією та іншою територією України визначається Кабінетом Міністрів України. Відповідно до Переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 18 травня 2022 року, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 25 квітня 2022 року № 75 (у редакції наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 20 травня 2022 року № 98) м. Донецьк Донецької області є тимчасово окупованою територією України. Таким чином, факт тимчасової окупації території Донецької міської територіальної громади, Донецького району Донецької області є загальновідомим та не потребує додаткового підтвердження Радою національної безпеки і оборони України та Президентом України, крім того він визнаний Кабінетом Міністрів України. Той факт, що підозрюваний ОСОБА_6 перебуває на тимчасово окупованій території України підтверджується: протоколом огляду від 21.07.2022; протоколом огляду від 21.07.2022; протоколом огляду від 28.07.2022; допитом свідка ОСОБА_8 від 22.07.2022 ; допитом свідка ОСОБА_7 від 22.07.2022; допитом свідка ОСОБА_9 від 25.07.2022; іншими матеріалами кримінального провадження, які долучені до даного клопотання. 24 лютого 2022 року указом президента України Володимира Зеленського № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України, який в подальшому неодноразово продовжено, востаннє до 20.05.2023. Відповідно до Розпорядження Верховного Суду від 08.04.2022 р. № 17/0/9-22 Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України Про судоустрій і статус суддів, враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану: змінено територіальну підсудність судових справ Красноармійського міськрайонного суду Донецької області на Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська. Відтак, враховуючи положення п. 1 ч. 2 ст. 132 КПК України, розпорядження ВС від 08.04.2022 розгляд вказаного клопотання належить до юрисдикції Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська. На підставі викладеного, слідчий звертається до суду з даним клопотанням і просить обрати відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без застосування застави.

Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання, просив його задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини, зазначені у клопотанні.

Захисник ОСОБА_4 залишив вирешення вказаного клопотання на розсуд суду.

Заслухавши прокурора, думку захисника, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання, приходжу до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що у провадженні відділу розслідування злочинів, учинених в умовах збройного конфлікту СУ ГУНП в Донецькій області знаходиться кримінальне провадження № 0000646 від 21.07.2022, за підозрою ОСОБА_6 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України.

29 серпня 2022 року відповідно до вимог ст. ст. 276, 277, 278 КПК України відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , складено повідомлення про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України, однак останньому повідомлення про підозру особисто не вручено, внаслідок не встановлення його місцезнаходження на території будь якого населеного пункту, де органи державної влади України здійснюють свої повноваження. Встановлено, що ОСОБА_6 переховується від органів досудового розслідування на тимчасово окупованій території Донецької області. Згідно вимог, передбачених ч. 3 ст. 111, ст. 135 КПК України вжито заходів для вручення повідомлення про підозру у спосіб, передбачений для вручення повідомлень. Так, 31.08.2022 повідомлення про підозру та повістки про виклик підозрюваного ОСОБА_6 на 05.09.2022 о 09:00 год., 06.09.2022 о 09:00 год., 07.09.2022 о 09:00 год. були опубліковані на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора. 01.09.2022 повідомлення про підозру та повістки про виклик підозрюваного ОСОБА_6 на 05.09.2022 о 09:00 год., 06.09.2022 о 09:00 год., 07.09.2022 о 09:00 год., до СУ ГУНП в Донецькій області за адресою: Донецька обл., м. Покровськ, вул. Мандрика, 7, були опубліковані в газеті «Урядовий кур`єр», яка є ЗМІ загальнодержавної сфери розповсюдження. Отже, відповідно до положень ст. 42 КПК України, з моменту публікації повідомлення про підозру ОСОБА_6 в газеті «Урядовий кур`єр», яка є ЗМІ загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора, та у зв`язку з неявкою для отримання такого повідомлення, будучи попередженим належним чином. 05, 06 та 07 вересня 2022 року ОСОБА_6 за викликом до СУ ГУНП в Донецькій області за адресою : Донецька обл., м. Покровськ, вул. Мандрика, 7, не з`явився, про причини неявки не повідомив. Таким чином, 01.09.2022 у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_6 набув статусу підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України.

Відповідно до ч.1 ст.281 КПК України, якщо під час досудового розслідування місцезнаходження підозрюваного невідоме або особа перебуває за межами України та не з`являється без поважних причин на виклик слідчого, прокурора за умови його належного повідомлення про такий виклик, то слідчий, прокурор оголошує його розшук.

Постановою слідчого, погодженою заступником начальника відділу управління нагляду Донецької обласної прокуратури від 09.09.2022 на підставі ст. 281 КПК України підозрюваного ОСОБА_6 оголошено в розшук.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_6 переховується від органів досудового розслідування на тимчасово окупованій території Донецької області

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити такі дії: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Законодавцем передбачена у ч.6 ст.193 КПК України, можливість слідчому судді, суду, розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

В судовому засіданні прокурором доведено, що ОСОБА_6 , який оголошений в державний розшук України, обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.260 КК України, за яке передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк до восьми років з конфіскацією майна або без такої. Намагаючись уникнути покарання ОСОБА_6 , може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Запобігти вищезазначеним ризикам можливо лише шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тому слідчий суддя вважає можливим задовольнити клопотання слідчого. Застосування більш м`якого запобіжного заходу є недоцільним, оскільки не буде достатнім для запобігання визначеним ризикам, передбаченим п.п. 1,5 ч.1 ст.177 КПК України.

Крім того, суд зазначає, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого, ч.2 ст.260 КК України, а у відповідності до положень ч. 4 п. 2 ст. 183 КПК України, при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Слідчий суддя приходить до переконання, що додані до клопотання докази в своїй сукупності дають можливість переконати об`єктивного спостерігача в ймовірності вчинення ОСОБА_6 інкримінованого йому тяжкого кримінального правопорушення, та наявні фактичні обставини кримінального провадження дають можливість об`єктивно його пов`язати із вчиненням даного злочину, при цьому, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_6 , а виходячи лише з фактичних даних, зазначених у доданих до клопотання документах.

Зважаючи на вищевикладені обставини, та з урахуванням положень ч.6 ст.193 КПК України, доходжу висновку, що встановлені органами досудового розслідування обставини є виправданими та необхідними елементами, що визначають потребу в обранні підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, у зв`язку із чим клопотання слідчого підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 110, 131-132, 176-178,183,184,186,193-194,196-197, 205, 309-310, 369-372, 392-393, 395 КПК України, -

постановив:

Клопотання слідчого відділу розслідування злочинів, учинених в умовах збройного конфлікту СУ ГУНП в Донецькій області капітана поліції ОСОБА_5 , погоджене прокурором відділу управління нагляду Донецької обласної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000646 від 21.07.2022 року, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України - задовольнити.

Обрати підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перебуває на тимчасово окупованій території України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Після затримання підозрюваного і не пізніше як через сорок вісім годин з часу його доставки до місця кримінального провадження, слідчий суддя, за участю ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , розглядає питання про застосування обраного щодо останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його заміну на більш м`який запобіжний захід.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала втрачає законну силу з моменту затримання підозрюваного чи відкликання ухвали прокурором.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1