ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/976/23 Справа № 203/3669/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

підозрюваного (в режимі

відео конференції) ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції матеріали за апеляційною скаргою прокурора групи прокурорів у кримінальному провадженні №0000329 ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 березня 2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця міста Дніпропетровська, не працюючого, не одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, інваліда з дитинства ІІ групи, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 255, ч.2 ст. 27, ч.4 ст. 28, ч.3 ст. 307, ч. 3 ст. 311 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 березня 2023 року клопотання слідчого третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_9 , погоджене з прокурором відділу Дніпропетровської обласної прокуратури у рамках кримінального провадження №0000329 було задоволено частково та продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_8 на 60 днів, до 25 травня 2023 року, з визначенням застави в сумі 805 200,00 гривень.

Рішення суду обгрунтовано тим, що 30.09.2022 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.255, ч.2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України.

01 жовтня 2022 року ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська підозрюваному обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів без визначення застави.

Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 23.11.2022 року строк досудового розслідування продовжено до шести місяців, до 30.03.2023 року

25 листопада 2022 року ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська обраний відносно підозрюваного строк запобіжного заходу був продовжений на 60 днів.

19 січня 2023 року ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська обраний відносно підозрюваного строк запобіжного заходу був продовжений на 30 днів до 17.02.2023 року

08 лютого 2023 року підозру ОСОБА_8 змінено (ч.1 ст. 255, ч.3 ст. 27, ч.4 ст. 28, ч.3 ст. 307, ч.3 ст. 311 КК України).

15 лютого 2023 року ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська обраний відносно підозрюваного строк запобіжного заходу був продовжений на 44 дні до 30.03.2023 року. Того ж дня ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська строк досудового розслідування продовжено до дев`яти місяців до 30.06.2023 року.

Вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою підозрюваному слідчий суддя відповідно до статті 178 КПК взяв до уваги дані про його особу, вагомість наявних доказів, які наведені в клопотанні слідчого і які підтверджують наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, за вчинення яких у разі доведеності вини йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на тривалий строк.

Також слідчий суддя зазначив, що наявні достатні підстави вважати про продовження існування передбачених частиною 1 статті 177 КПК ризиків, які враховувались при обранні підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою, тобто існує ймовірність спроби підозрюваного переховатися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення та перешкодити кримінальному провадженню іншим чином, аби уникнути кримінального переслідування. Тож, для досягнення повноти, всебічності та неупередженості розслідування справи, а також з метою попередження зазначених ризиків слідчий суддя визнав за необхідне задовольнити клопотання слідчого в частині продовження визначеного раніше виду запобіжного заходу. Разом з цим, підстав для скасування підозрюваному запобіжного заходу в частині визначення застави суд не встановив.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 27.03.2023 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення застави підозрюваному ОСОБА_8 задовольнити у повному обсязі.

В обгрунтування своїх вимог посилається на те, що сімейний стан підозрюваного (наявність на утриманні малолітніх дітей) та його стан здоров`я (статус особи з інвалідністю 2 групи) були встановлені та враховані слідчим суддею ще раніше на час обрання та продовження підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення застави, тобто ніяких нових обставин на дату винесення ухвали від 27.03.2023 року слідчим суддею встановлено не було.

Крім того, зазначає, що організатор даного злочину ОСОБА_10 та посібник цього злочину ОСОБА_11 в теперішній час знаходяться у розшуку, тобто ризик переховування від органів досудового розслідування та суду не відпав. Підозрюваний ОСОБА_8 офіційно ніде не працевлаштований, дохід отримував від злочинної діяльності, пов`язаної з незаконним обігом психотропних речовин. Тобто, у випадку застосування до підозрюваного застави наявний ризик продовжування вказаної злочинної діяльності і в подальшому, як і ризик впливу на свідків, оскільки до теперішнього часу не встановлено всіх осіб, яким ОСОБА_8 , збував психотропні речовини «метамфітамін».

Крім того, звертає увагу, що враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. ст. 177 та 178 КПК України, суд має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 КК України та щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, а підозрюваному ОСОБА_8 й інкримінується вчинення зазначених злочинів, тож прокурор вважає за необхідне скасувати ухвалу слідчого судді та продовжити ОСОБА_8 строк тримання під вартою без визначення розміру застави.

Заслухавши доповідь головуючого судді, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, позицію підозрюваного та його захисника про заперечення проти задоволення апеляції, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно із ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу, та умови, за яких таке продовження можливе.

Колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчим суддею дотримані, висновки суду про необхідність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 обґрунтовані та підтверджуються матеріалами справи.

Як убачається з наданих суду апеляційної інстанції матеріалів, Третім слідчим відділом (з дислокацією у місті Дніпрі) ТУ ДБР, розташованого у місті Полтаві, здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000329.

В межах цього кримінального провадження 30 вересня 2022 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 255 частиною 2 статті 27, частиною 4 статті 28, частиною 3 статті 307 Кримінального кодексу України.

01 жовтня 2022 року ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська підозрюваному обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів без визначення застави.

19 січня 2023 року ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська обраний відносно підозрюваного строк запобіжного заходу був продовжений на 30 днів.

15 лютого 2023 року ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська обраний відносно підозрюваного строк запобіжного заходу був продовжений на 44 дні з визначенням застави.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 березня 2023 року клопотання слідчого третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_9 , погоджене з прокурором відділу Дніпропетровської обласної прокуратури у рамках кримінального провадження №0000329 було задоволено частково та продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_8 на 60 днів, до 25 травня 2023 року, з визначенням застави в сумі 805 200,00 гривень.

Апеляційним переглядом встановлено, що під час судового розгляду слідчий суддя достатньою мірою з`ясував дані, які вказують на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 255, ч.2 ст. 27, ч.4 ст. 28, ч.3 ст. 307, ч. 3 ст. 311 КК України, оскільки наведені органом досудового розслідування обставини дають достатні підстави для такого висновку, а доводи захисника та твердження підозрюваного щодо необґрунтованості підозри мають характер суб`єктивної оцінки зацікавленої особи і є неприйнятним для колегії суддів, оскільки при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу чи його продовження має враховуватись саме обгрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування.

Також необхідно зазначити, що на даному етапі провадження суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчинені кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу, тож апеляційні вимоги сторони обвинувачення в цій частині є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Також загальним правилом, яке випливає із рішень ЄСПЛ від 27 червня 1968 р. «Вемгофф проти Німеччини», від 24 липня 2003 р. у справі «Смірнови проти Росії», є те, що особа, обвинувачена у правопорушенні, має перебувати на волі до початку судового розгляду її справи, якщо держава не наведе відповідних і достатніх підстав для тримання під вартою цієї особи. Тобто держава має довести необхідність тримання під вартою особи, а суди, виходячи із презумпції на користь свободи, вирішити, на основі принципу змагальності, чи є достатні підстави для тримання особи під вартою.

У справі «Смірнови проти Росії» (п. 59) ЄСПЛ зазначив, що в досудовому звільненні особі може бути відмовлено через доведеність таких основних підстав, як: ризик неявки обвинуваченого на судовий розгляд (рішення ЄСПЛ від 10 листопада 1969 р. у справі «Штеґмюллер проти Австрії»); ризик перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесу здійснення правосуддя (рішення ЄСПЛ від 27 червня 1968 р. у справі «Вемгофф проти Німеччини»); вчинення ним подальших правопорушень (рішення ЄСПЛ від 10 листопада 1969 р. «Мацнеттер проти Австрії») або спричинення ним порушень громадського порядку (рішення ЄСПЛ від 26 червня 1991 р. у справі «Летельєр проти Франції»).

ЄСПЛ визнав допустимими підставами для взяття й тримання особи під вартою наявність із боку підозрюваного таких загроз, як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину. Проте й у цих випадках ЄСПЛ наголошує на тому, що наявність відповідних ризиків, які слугують підставою тримання підозрюваного під вартою, повинна бути доведена в кожному конкретному випадку.

ЄСПЛ робить висновок, що перед застосуванням до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою національний судовий орган повинен обов`язково розглянути можливість застосування інших, альтернативних триманню під вартою, заходів. Позбавлення свободи може бути виправданим лише тоді, коли інші, менш суворі запобіжні заходи, по-перше, були розглянуті, а по-друге, за результатами розгляду визнані такими, що не зможуть забезпечити мети, досягнення якої вимагається (п. 31 рішення ЄСПЛ у справі «Амбрушкевич проти Польщі»).

Також апеляційний суд вважає, що ризики, які були підставою для обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зменшилися та для їх запобігання необхідно продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Отже, колегія суддів з урахуванням тяжкості покарання, яке загрожує ОСОБА_8 у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним даних злочинів, міцність соціальних зв`язків останнього, вік та стан його здоров`я, зокрема, відсутність відомостей щодо наявності в нього захворювань, які виключали б тримання під вартою, доходить висновку про те, що позиція слідчого судді стосовно продовження ОСОБА_8 саме такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, є в даному випадку обґрунтованою.

Що стосується посилання в апеляційній скарзі прокурора на незаконність встановлення слідчим суддею розміру застави при продовженні строку тримання ОСОБА_8 під вартою, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом.

В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Частиною 4 статті 183 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею; 4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України; 5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Отже, з вищенаведених норм кримінального процесуального закону випливає, що слідчий суддя, суд зобовязаний визначити розмір застави у разі застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та у випадках, передбачених ч.4 ст. 183 КПК України має право, але не зобовязаний не визначати заставу з огляду на судову дискрецію (судовий розсуд), тобто повноваження суду, надані державою, щодо обрання між альтернативними видами покарань у встановлених законом випадках та інтелектуально-вольова владна діяльність суду з вирішення спірних правових питань з урахуванням цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу підозрюваного, обвинуваченого.

Тож, апеляційний суд не вбачає підстав не визначати розмір застави у даному конкретному випадку, беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, зокрема приписи п.80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України про обов`язок суду розглянути можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, а тому дії слідчого судді під час ухвалення оскаржуваного рішення не містять ознак незаконності, на що є посилання у поданій прокурором апеляції, які, з урахуванням наведеного не підлягають задоволенню.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів доходить висновку про те, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності з вимогами ст. ст. 197, 199 КПК України, з урахуванням тяжкості кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_8 , даних про його особу, за відсутності підстав для зміни йому запобіжного заходу на більш м`який, продовжив строк тримання його під вартою в межах строків досудового розслідування, з визначенням застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених законом, в сумі 805 200,00 гривень, а тому в даному випадку не вбачається підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора за результатами апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали слідчого судді.

Істотних порушень вимог КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора групи прокурорів у кримінальному провадженні №0000329 ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 березня 2023 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ _____________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4