Справа № 183/2592/23
№ 1-кп/183/1140/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2023 року Дніпропетровська обл.,

м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000027 від 05.01.2023 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, має загальну середню освіту, не працює, не одружений, не є особою з інвалідністю, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-06 січня 2017 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі 75, 76 КК України звільнений від відбуття покарання з випробуванням строком на 2 роки;

-29 листопада 2017 року Дніпровським районним судом M. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 263. ч. 1 ст. 310, ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано 1 рік позбавлення волі до вироку Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 06 січня 2017 року, до відбуття покарання 5 років позбавлення волі;

-13 серпня 2018 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, з урахуванням ухвали від 04 лютого 2019 р. Дніпровського апеляційного суду, за ч. 2 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупності злочинів частково приєднано до вироку Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 29 листопада 2017 року, до відбуття покарання 5 років 1 місяць позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що 19 січня 2023 року о 17 годин 10 хвилин він проходив поблизу магазину «Наша Рукавичка», розташованого по вул. Гетьманська, 44А в м. Новомосковську Дніпропетровської області, де побачив транспортний засіб марки «RENAULT», моделі «TRAFIC», білого кольору, з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 , яким користується ОСОБА_5 . В цей момент у ОСОБА_4 виник прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, в умовах воєнного стану, а саме майна, що знаходиться у салоні вищевказаного автомобіля.

Реалізуючи свій прямий умисел ОСОБА_4 , знаходячись у вказаний час та місці, діючи повторно, умисно, з корисливих мотивів, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер свого діяння, передбачаючи і бажаючи настання суспільно - небезпечних наслідків, розуміючи, що вчиняє злочин під час воєнного стану, підійшов до вищевказаного автомобіля та через незачинені водійські дверцята, з лівої сторони автомобіля, проник до салону вказаного транспортного засобу, де побачив мобільний телефон марки «Redmi 9C NFC Twilight Blue 3GB RAM 64 GB ROM», синього кольору, вартістю 3534 гривень 30 копійок та чохол шкіряний сірого кольору в якому знаходився мобільний телефон марки «Redmi 9C NFC» вартістю 299 гривень 73 копійки, які належать ОСОБА_5 , та які ОСОБА_4 визначив для себе як об`єкт злочинного посягання.

Після чого, ОСОБА_4 взяв до рук вищевказане майно та місце вчинення злочину залишив, розпорядившись ним на власний розсуд, тим самим спричинивши потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 3834 гривні 03 копійки.

На цих підставах ОСОБА_4 пред`явлене обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, яке кваліфікується як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення в межах висунутого обвинувачення, погодившись з юридичною оцінкою інкримінованого йому діяння та пояснив про обставини викладені вище, які стали підставою для пред`явлення останньому обвинувачення, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Показання обвинуваченого ОСОБА_4 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Відповідно до ч. 3ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які правильно розуміє обвинувачений та інші учасники судового провадження і які ніким не оспорюються. При цьому у суду не було сумнівів в добровільності та істинності їх позиції, суд вважав недоцільним дослідження решти доказів щодо обставин, які сторонами кримінального провадження не оспорювались. Тому, суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченої та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 ..

При цьому суд роз`яснив обвинуваченому ОСОБА_4 та іншим учасникам судового провадження, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати визнанні ними фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, доходить до висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 повністю доведена під час судового розгляду та кваліфікує його дії за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

При призначенні покарання, суд, відповідно до вимог ст.ст. 65 - 67 КК України, враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання суд в кожному випадку і щодо кожного засудженого, який визнається винним у вчиненні злочину, повинен дотримуватися вимог ст. 65 КК України, а саме: враховувати характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу засудженого та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, оскільки саме через останні реалізується принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначене судом покарання повинно бути достатнім, для виправлення засуджених і попередження здійснення ними нових злочинів.

Згідно класифікації, передбаченої ст. 12 КК України, обвинувачений вчинив тяжкий злочин.

Обставиною, яка згідно зі ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченому є щире каяття.

В обвинувальному акті прокурором обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому зазначений рецидив злочинів.

Обґрунтовуючи наявність в діях обвинуваченого рецидиву кримінальних правопорушень, прокурор пояснила, що оскільки ОСОБА_4 засуджений вироком Баглейського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13 серпня 2018 р. за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, то в його діях мається рецидив кримінальних правопорушень.

Рецидивом кримінальних правопорушень визнається вчинення нового умисного кримінального правопорушення особою, яка має судимість за умисне кримінальне правопорушення (ст. 34 КК України).

Відповідно до ч. 4 ст. 67 КК України якщо будь-яка з обставин, що обтяжує покарання, передбачена в статті Особливої частини цього Кодексу як ознака кримінального правопорушення, що впливає на його кваліфікацію, суд не може ще раз враховувати її при призначенні покарання як таку, що його обтяжує.

Судом враховано Постанову Верховного Суду Касаційного Кримінального суду від 07.06.2018 року (справа № 203/921/16-к, провадження № 51-3129км18), в якій зазначено, що якщо рецидив злочинів утворює одночасно і їх повторність, передбачену у статті чи частині статті Особливої частини КК як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, то за змістом ч. 4 ст. 67 КК суд не може ще раз врахувати ні повторності, ні рецидиву злочину при призначенні покарання як обставину, що його обтяжує.

Оскільки дії ОСОБА_4 кваліфіковано судом за ч. 4 ст. 185 КК України, а саме як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану, то суд не вбачає в його діях обтяжуючої покарання обставини - рецидив злочину.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він на обліку у лікаря психіатра, лікаря фтизіатра та лікаря нарколога не перебуває, за місцем мешкання зарекомендувала себе з посередньої сторони, постійного місця роботи не має, раніше судимий.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд виходить із положень ст.ст. 50, 65 КК України, враховує принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, відношення особи до скоєного кримінального правопорушення, наявність пом`якшуючої обставини та відсутність обтяжуючої обставини, дані про особу обвинуваченого, думку сторони обвинувачення у зв`язку з чим, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_4 за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі, саме таке покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Крім цього, суд, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного, відношення особи до скоєного кримінального правопорушення, наявність пом`якшуючої та відсутність обтяжуючих обставин, вважає за можливе на підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк та поклавши на нього обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, оскільки виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів можливо без ізоляції від суспільства та без реального відбування покарання у місцях позбавлення волі.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 не обирався та підстав для його обрання не має.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 124, 349, 368 - 374, 376, 392 - 395 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк три роки.

Покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені п. 1 та п. 2 ч.1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази:

-CD-R диск з відеозаписами з камер відео спостереження за 19 січня 2023 р. у період часу з 17 год. 09 хв. до 17 год. 12 хв., які знаходяться на фасаді магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою Дніпропетровська обл., м. Новомосковськ, вул. Гетьманська, 44а залишити в матеріалах кримінального провадження;

-мобільний телефон «Redmi 9C NFC», який переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_5 , залишити у останнього та вважати переданим за належністю.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1