Справа № 629/3945/23
провадження № 1-кп/632/141/23

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/про призначення судового розгляду/

28 вересня 2023 року м. Первомайський

Первомайський міськрайонний суд Харківської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , захисників адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, -

У С Т А Н О В И В:

Згідно ухвали Харківського апеляційного суду від 05.09.2023 про зміну підсудності, до Первомайського міськрайонного суду Харківської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000387 від 28.04.2023, за обвинуваченням ОСОБА_5 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

20 вересня 2023 року ухвалою судді вказані матеріали призначені до розгляду у підготовчому судовому засіданні.

Потерпілий ОСОБА_9 в судове засідання не прибув, надавши суду телефонограму про розгляд справи у його відсутність.

Згідно з наданим до суду обвинувальним актом, складеним слідчим відповідно до вимог КПК України, прокурором дотримані вимоги територіальної підсудності, угод про визнання винуватості чи про примирення у порядку ст. 468-475 КПК України до суду не надійшло, підстав для закриття провадження або повернення обвинувального акту прокуророві не встановлено.

У підготовчому судовому засіданні будь-яких клопотань, які перешкоджають призначенню судового розгляду, не заявлено.

Вислухавши прокурора, який доповів про можливість призначення обвинувального акту та доданих до нього документів до судового розгляду, а також думку інших учасників судового провадження, які не заперечували проти закінчення підготовчого провадження і призначення судового розгляду, дослідивши обвинувальний акт та додані до нього документи відносно обвинувачених, суд вважає, що є достатні підстави для призначення судового розгляду.

Під час підготовчого судового засідання обвинувачені, яким були роз`яснені їх права, а окремо про здійснюється розгляду кримінального провадження колегіально судом у складі трьох суддів, кожен окремо виявили побажання щодо здійснення кримінального провадження щодо них суддею одноособово, думку про що підтримали і їх захисники.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Кримінального процесуального кодексу України щодо здійснення кримінального провадження в суді першої інстанції колегією суддів» від 21 липня 2020 року № 817-IХ (далі по тексту Закон), який набрав законної сили 13.08.2020, було внесено зміни до Кримінального процесуального кодексу України.

Так, згідно ч. 2 ст. 31 КПК України, кримінальне провадження в суді першої інстанції щодо злочинів, за вчинення яких передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк більше десяти років, здійснюється колегіально судом у складі трьох суддів лише за клопотанням обвинуваченого.

Заслухавши думку обвинувачених, захисників, прокурора, які не заперечували проти задоволення клопотання, суд вважає, що розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , відповідно до вимог Закону України «Про внесення змін до Кримінального процесуального кодексу України щодо здійснення кримінального провадження в суді першої інстанції колегією суддів», необхідно здійснювати одноособово суддею, оскільки обвинуваченими не заявлено клопотання про розгляд справи колегіально.

Обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ухвалами слідчого судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 05.05.2023 було обрано запобіжні заходи у вигляді тримання під вартою, які неодноразово продовжували. Отже, строк дії запобіжних заходів закінчується 02.10.2023, у зв`язку із чим прокурором скеровані до суду клопотання про подовження відносно обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою на 60 днів, які підтримано під час підготовчого судового розгляду.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити та скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Обвинувачений ОСОБА_4 проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою заперечував, просив змінити раніше обраний запобіжний захід на більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою, а саме: на цілодобовий домашній арешт. Суду надав довідки про захворювання, зазначивши, що має постійне місце мешкання, дружину, запевнив суд, що не збирається ухилятися від суду та чинити тиск на учасників кримінального провадження.

Клопотання свого підзахисного підтримала і його захисник ОСОБА_7 .

Обвинувачений ОСОБА_5 також проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою заперечував, просив застосувати альтернативний запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, запевнивши суд, що має постійне місце мешкання, не збирається ухилятися від суду та чинити тиск на учасників кримінального провадження.

Клопотання свого підзахисного, із зазначених підстав, підтримала і його захисник ОСОБА_6 .

Суд, вирішуючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинувачених на 60 днів, вважає клопотання прокурора такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Враховуючи, що рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, його продовження, обмежує права і свободи обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу (визначеним у КПК України конкретним підставам і меті), що, незважаючи на презумпцію невинуватості, має перевагу над принципом поваги до свободи особистості, доходить подальшого висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання про доцільність продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Метою запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є, зокрема, запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконного впливу на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення я також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно з п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжною заходу забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинувачених більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено.

Відповідно до змісту обвинувального акта ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обвинувачуються у вчиненні умисного тяжкого злочину проти власності, а саме: у скоєнні нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло, вчинений в умовах воєнного стану, за що законом передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від восьми до пятнадцяти років із конфіскацією майна.

Суд вважає, що з моменту взяття обвинувачених під варту, та до моменту вирішення зазначеного клопотання, не змінилися обставини, які стали підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та не змінилася обстановка, яка дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинувачених не зможе забезпечити більш м`який запобіжний захід.

Відповідно до п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Законом України від 17.07.97 № 475/97-ВР, кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім певних випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Під час вирішення клопотання про продовження строків тримання під вартою суд враховує практику Європейського суду з прав людини, згідно з якою подальше існування обґрунтованої підозри у вчиненні затриманою особою злочину є обов`язковою і неодмінною умовою (sinequanon) належності її продовжуваного тримання під вартою. Але зі спливом певного часу така підозра перестає сама по собі бути виправданням для позбавлення особи свободи й судові органи повинні вмотивовувати свої рішення про продовження тримання її під вартою іншими підставами, а також, що окрім загальної складності справи, існують особливі обставини, пов`язані з конкретним становищем обвинуваченого, які виправдовують його тримання під вартою протягом такого строку (наприклад рішення у справі «Еререн проти Німеччини» (Ereren v. Germany), заява № 67522/09, пп. 64 та 65, від 6 листопада 2014 року).

Окрім цього, у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 суд зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування».

Отже, суд вважає, що наведені прокурором у клопотанні підстави для продовження строків тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та мотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу, на даний час не змінилися та продовжують існувати.

Так, ризик переховування від суду знайшов своє підтвердження в тому, що обвинувачені офіційно не працевлаштовані, тобто не мають законних джерел для існування, а тому, знаходячись на волі, усвідомлюючи можливість отримання реального покарання у вигляді позбавлення волі на тривалий термін, можуть покинути місце проживання. Окрім цього, судом враховується і воєнний стан, що діє в країні;

Ризик незаконного впливу на свідків та потерпілого з метою уникнення кримінального покарання, ґрунтується на тому, що справа в суді ще не слухалася, свідки та потерпілий не допитувалися, а обвинуваченим відомі анкетні дані, місце мешкання свідків та потерпілого, оскільки останні ознайомилися з матеріалами кримінального провадження під час досудового розслідування, а тому, перебуваючи на свободі, можуть застосовуючи фізичне або психологічне насильство, та схиляння останніх надати на їх користь покази чи змінити їх;

Ризик вчинити інше кримінальне правопорушення ґрунтується на тому, що ОСОБА_4 , вчинивши умисний особливо тяжкий злочин з корисливого мотиву із застосуванням насильства відносно потерпілого, не маючи офіційних джерел доходів для існування, будучи раніше притягнутим до кримінальної відповідальності за ч. ч. 2, 4 ст. 187 КК України, перебуваючи на свободі, може продовжити свою злочинну діяльність, пов`язану із вчиненням злочинів майнового характеру, у тому числі із застосуванням насильства; ОСОБА_5 , вчинивши умисний особливо тяжкий злочин з корисливого мотиву із застосуванням насильства відносно потерпілого, не маючи офіційних джерел доходів для існування, будучи раніше притягнутим до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 189 КК України, перебуваючи на свободі, може продовжити свою злочинну діяльність, пов`язану із вчиненням злочинів майнового характеру, у тому числі із застосуванням насильства.

Оцінюючи тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, які інкримінуються обвинуваченим, суд враховує ступінь суспільної небезпечності злочину в конкретних умовах місця і часу та враховує, що до особи, яка обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, тримання під варту як запобіжний захід може бути застосовано за мотивом однієї лише небезпечності злочину, за який законом передбачено покарання до п`ятнадцяти років позбавлення волі.

З урахуванням наведеного, даних про особи обвинувачених: ОСОБА_4 , який в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, офіційно не працевлаштований, одружений; ОСОБА_5 , який в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, офіційно не працевлаштований, не одружений, отже не має тісних соціальних зв`язків, того, що ризики, передбачені п.п. 1. 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, продовжують існувати та, зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, дійшов висновку, що обрані відносно обвинувачених запобіжні заходи відповідають характеру та тяжкості діянь, що їм інкримінуєти ься, а також їх особам, кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу, а тому вважає виправданою необхідність продовження строку тримання обвинувачених під вартою в межах встановлених статтею 197 КПК України, оскільки, на переконання суду, жоден з більш м`яких запобіжних заходів, не зможе в повній мірі запобігти вказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених під час судового розгляду даного кримінального провадження, а отже клопотання обвинувачених задоволенню не підлягають.

Обвинуваченим висунуто обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.187 КК України, санкція за яке передбачає покарання у вигляді позбавленням волі на строк від восьми років, тому досудова доповідь у кримінальному провадженні не складається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 23, 314-316, 369-372 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Призначити судовий розгляд по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_5 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, у відкритому судовому засіданні у залі Первомайського міськрайонного суду Харківської області о 0930 годині 05 жовтня 2023 року.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор» на 60 днів, тобто по 26 листопада 2023 року, включно.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор» на 60 днів, тобто по 26 листопада 2023 року, включно.

У задоволенні клопотання обвинувачених про застосування альтернативного запобіжного заходу відмовити.

Розгляд кримінального провадження проводити суддею одноособово.

В судове засідання викликати учасників судового провадження.

Ухвала остаточна, але може бути оскаржена в частині продовження запобіжного заходу до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя:ОСОБА_1