КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/824/2289/2023 Категорія: ч. 4 ст. 187 КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3

ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження № 00002255, внесеного до ЄРДР 9 червня 2021 року, по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 187 КК України, за апеляційними скаргами захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 на вирок Обухівського районного суду Київської області від 6 грудня 2023 року,

за участю сторін апеляційного провадження:

прокурора ОСОБА_10 представника потерпілого ОСОБА_11

захисників ОСОБА_8

ОСОБА_9

ОСОБА_12

перекладача ОСОБА_13

обвинувачених ОСОБА_6

ОСОБА_7

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком Обухівського районного суду Київської області від 6 грудня 2023 року: ОСОБА_6 визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст.187, ч. 1 ст. 263 КК України, та призначено йому покарання:

- за ч. 3 ст. 146 КК України у виді позбавлення волі на строк 6 років;

- за ч. 4 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі на строк 8 років з конфіскацією всього належного йому майна;

- за ч.1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком 8 років з конфіскацією всього належного йому майна.

Запобіжний захід ОСОБА_6 залишено тримання під вартою до набрання вироком законної сили;

ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 187 КК України, та призначено йому покарання:

- за ч. 3 ст. 146 КК України у виді позбавлення волі на строк 6 років;

- за ч. 4 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі на строк 8 років з конфіскацією всього належного йому майна;

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком 8 років з конфіскацією всього належного йому майна.

Запобіжний захід ОСОБА_7 залишено тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Не погоджуючись з вироком суду, захисник ОСОБА_9 та захисник ОСОБА_8 подали апеляційні скарги, в яких просять скасувати вирок, а кримінальне провадження закрити у зв`язку з невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості ОСОБА_6 та ОСОБА_14 в суді і вичерпані можливості їх отримати.

На початку апеляційного розгляду захисник ОСОБА_9 в інтересах кожного з обвинувачених звернувся з клопотанням про зміну кожному з обвинувачених запобіжного заходу з тримання під вартою на будь-який інший, не пов`язаний з триманням під вартою.

В обґрунтування клопотань захисник посилається на те, що, виходячи з об`єму матеріалів справи та кількості учасників, обмежень через війну, апеляційний розгляд триватиме значний час.

Захисник наголошує на тому, що ні ОСОБА_6 , ні ОСОБА_7 не мають наміру переховуватися від суду; ризик впливу на потерпілого, свідків або інших учасників у справі відсутній; перешкоджати кримінальному провадженню жодний з них не буде, як і скоювати нові злочини; ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності не притягувались, позитивно характеризуються, ОСОБА_6 мав постійне місце роботи, працював на ТОВ «Медітамент» на посаді інженера-програміста.

Захисник вказує, що оскаржуваний вирок не набрав законної сили, а сама лише тяжкість інкримінованого злочину не може бути підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, при тому, що прокурором не доведена наявність ризиків у кримінальному провадженні.

На переконання захисника, застосування до ОСОБА_6 та ОСОБА_7 запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, буде достатнім та ефективним заходом забезпечення кримінального провадження, який не порушить права жодного з учасників даної справи.

Вислухавши позицію обвинувачених та захисників, які підтримали заявлені клопотання, прокурора та представника потерпілого, які заперечували проти задоволення клопотання, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів доходить такого висновку.

Вимогами ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод встановлено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Вироком суду, який наразі оскаржується, обвинувачені визнані винуватими у вчиненні ряду тяжких кримінальних правопорушень та кожному з них призначене покарання у виді позбавлення волі на 8 років, яке слід відбувати реально.

До набрання вироком суду законної сили запобіжний захід кожному з обвинувачених залишено тримання під вартою.

За змістом клопотань захисник обґрунтовує необхідність зміни обвинуваченим запобіжного заходу з тримання під вартою на інший, не пов`язаний з триманням під вартою, можливою тривалістю апеляційного розгляду, даними, які характеризують особу кожного з обвинувачених, відсутністю ризиків, передбачених ст.. 177 КПК України.

Проте, колегія суддів не може погодитись з такими доводами захисника.

Європейський суд з прав людини у своєму рішення «Руслан Яковенко проти України» зазначив, що, починаючи з дати постановлення вироку, навіть , якщо він ще не набрав законної сили і його можна оскаржити, підсудний вважається таким, що перебуває під вартою «після засудження компетентним судом», тобто, у розумінні підпункту «а» пункту 1 ст. 5 Конвенції на законних підставах.

При цьому, у вказаному рішенні Європейський суд наголосив, що, навіть, якщо національне законодавство передбачає, що вирок набирає законної сили лише після завершення розгляду справи судами усіх інстанцій, попереднє ув`язнення у розумінні положень Конвенції закінчується зі встановленням вини та призначенням покарання судом першої інстанції.

У такому випадку судовий контроль за позбавленням свободи, що вимагається згідно з ст. 5 Конвенції, вважається вже інкорпорованим у постановлений вирок та призначене покарання, а питання щодо законності такого тримання під вартою можуть бути переглянуті лише, коли виникають нові обставини.

Окрім того, відповідно до ст. 377 КПК України, якщо обвинуваченого, який тримається під вартою, засуджено до позбавлення волі, суд лише у виняткових випадках з урахуванням особи та обставин, встановлених під час кримінального провадження, має право змінити йому запобіжний захід до набрання вироком законної сили на такий, що не пов`язаний з тримання під вартою та звільнити такого обвинуваченого з-під варти.

Колегія суддів, ознайомившись з матеріалами кримінального провадження і доводами клопотань захисника, на даному етапі апеляційного розгляду будь-яких виняткових обставин, які б виникли після постановлення вироку і не були досліджені судом першої інстанції, не встановила. Також колегія суддів враховує, що на даний час апеляційний розгляд по суті поданих апеляційних скарг на ухвалений відносно обвинувачених вирок не розпочався.

Аналіз наведених вимог чинного законодавства та встановлених на даний час обставин свідчить про те, що тримання під вартою кожного з обвинувачених за наявності вироку суду, який хоча і не набрав законної сили, однак, яким кожному з обвинувачених призначено покарання у виді позбавлення волі на тривалий строк, є таким, що у повному обсязі відповідає принципам законності, пропорційності та не є свавільним.

Таким чином, тримання обвинувачених під вартою за вироком суду, яким кожному з обвинувачених призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років, на даний час є обґрунтованим.

За встановлених обставин колегія суддів не вбачає підстав для зміни кожному з обвинувачених запобіжного заходу у виді тримання під вартою, на інший, не пов`язаний з триманням під вартою, а, відтак, клопотання захисника ОСОБА_9 до задоволення не підлягає.

Керуючись ст..ст. 376, 405 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Клопотання захисника ОСОБА_9 про зміну запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 - кожному - з тримання під вартою на інший, не пов`язаний з триманням під вартою, залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

__________________________ _________________________ ______________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4