Дата документу 05.09.2023 Справа № 335/6325/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 335/6325/23 Слідчий суддя в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/529/23 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2023 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 в інтересах власника майна ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 24 липня 2023 року, якою задоволено клопотання та накладено арешт на майно вилучене під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .

Представник власника майна ( ОСОБА_7 ) - адвокат ОСОБА_6 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 24 липня 2023 року, якою задоволено клопотання та накладено арешт на майно вилучене під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- банківська картка «Приватбанк» № НОМЕР_1 ;

- банківська картка «Пумб» № НОМЕР_2 ;

- портативний комп`ютер «Asus» серійний номер 36YH2-9QMW4-V3JG7-RH292-YHRV4 з зарядним пристроєм;

- мобільний телефон «Galaxy A32» IMEI: НОМЕР_3 та IMEI2: НОМЕР_4 з сім картою мобільного оператору з номером НОМЕР_5 ;

- мобільний телефон «Iphone 7» IMEI: НОМЕР_6 з сім картою мобільного оператору з номером НОМЕР_7 .

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що зважаючи на обставини кримінального правопорушення, а також враховуючи наявну можливість виявлення в електронних носіях відомостей та файлів, які мають істотне значення для цього кримінального провадження, встановлення особи власника банківських карток та перевірки наявних за ними рахунків.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді від 24 липня 2023 року в частині накладення арешту на портативний комп`ютер «Asus» серійний номер 36YH2-9QMW4-V3JG7-RH292-YHRV4 з зарядним пристроєм, та постановити в цій частині нову ухвалу якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про арешт портативного комп`ютера «Asus» серійний номер 36YH2-9QMW4-V3JG7-RH292-YHRV4 з зарядним пристроєм до нього.

В обґрунтування своєї скарги апелянт зазначає, що ухвала слідчого суді в частині накладення арешту на портативний комп`ютер «Asus» серійний номер 36YH2-9QMW4-V3JG7-RH292-YHRV4 з зарядним пристроєм до нього є незаконною.

Вказує, що слідчий суддя, накладаючи арешт на вказане майно, не врахував всі обставини провадження, що на його думку, призвело до неправильного застосування кримінального процесуального закону України та є підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Зазначає, що власником даного портативного комп`ютера є ОСОБА_7 , яка не має статусу підозрюваної у кримінальному провадженні №0000226 від 27 квітня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.191 КК України, а отже не є суб`єктом, визначеним ст.170 КПК України.

Тому вважає, що правових підстави для накладення арешту на майно, яке перебувало у власності та користуванні ОСОБА_7 , не має.

Вказаний портативний комп`ютер був придбаний останньою ще у 2011 році.

Посилається на те, що слідчий у клопотанні та слідчий суддя в ухвалі, не обґрунтували яким саме чином вказане майно, що належить ОСОБА_7 , і якій не повідомлено про підозру у даному кримінальному провадженні, має відношення до кримінального провадження.

Жодних доказів того, що портативний комп`ютер здобутий злочинним шляхом, містить на собі сліди кримінального правопорушення або інші відомості, чи був об`єктом кримінального правопорушення, не наведено, а тому захисник вважає, що цей комп`ютер не має ознак речового доказу, визначених ст.98 КПК України.

Крім того, зазначає, що ні під час вилучення даного майна, ні під час обшуку, ні станом на момент розгляду клопотання слідчого, огляд портативного комп`ютера не проводився.

Також вважає, що дослідження інформації, яка міститься на портативному комп`ютері в електронному вигляді, може бути здійснено без проведення експертного дослідження.

Апелянт зазначає, що позбавлення права користування вказаний майном унеможливлює виконання ОСОБА_7 її професійних обов`язків, так як на ньому зберігається значний обсяг робочої інформації в оригіналі. Арешт даного майна призводить до надмірного втручання у право власності ОСОБА_7 .

Згідно з ухвалою слідчого судді, слідчий слідчого управління ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_8 за погодженням з прокурором, звернувся до слідчого судді з клопотанням, в якому просить накласти арешт з метою збереження речових доказів на наступне майно, яке було вилучено 18 липня 2023 року під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- банківська картка «Приватбанк» № НОМЕР_1 ;

- банківська картка «Пумб» № НОМЕР_2 ;

- портативний комп`ютер «Asus» серійний номер 36YH2-9QMW4-V3JG7-RH292-YHRV4 з зарядним пристроєм;

- мобільний телефон «Galaxy A32» IMEI: НОМЕР_3 та IMEI2: НОМЕР_4 з сім картою мобільного оператору з номером НОМЕР_5 ;

- мобільний телефон «Iphone 7» IMEI: НОМЕР_6 з сім картою мобільного оператору з номером НОМЕР_7 .

В обґрунтування клопотання зазначено про те, що слідчим управлінням ГУНП в Запорізькій області проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженню №0000226 від 27 квітня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.191 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що посадові особи Запорізького державного підприємства «Кремнійполімер» , зареєстрованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Теплична, 7, яке перебуває у стані приватизації, діючи умисно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, в інтересах третіх осіб, зловживаючи своїм службовим становищем, шляхом демонтажу наявних на території металевих конструкцій та устаткування, привласнюють майно підприємства, переданого до сфери фонду державного майна України.

Під час проведення подальшого досудового розслідування була отримана інформація, що до вчинення вказаного злочину причетний ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , який був залучений ОСОБА_10 до демонтажу та вивезення трансформаторного обладнання Запорізького державного підприємства «Кремнійполімер».

18 липня 2023 року було проведено санкціонований обшук, відповідно до ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя, за адресою: АДРЕСА_2 ,в ході проведення якого було вилучено:

- банківська картка «Приватбанк» № НОМЕР_1 ;

- банківська картка «Пумб» № НОМЕР_2 ;

- портативний комп`ютер «Asus» серійний номер 36YH2-9QMW4-V3JG7-RH292-YHRV4 з зарядним пристроєм;

- мобільний телефон «Galaxy A32» IMEI: НОМЕР_3 та IMEI2: НОМЕР_4 з сім картою мобільного оператору з номером НОМЕР_5 ;

- мобільний телефон «Iphone 7» IMEI: НОМЕР_6 з сім картою мобільного оператору з номером НОМЕР_7 .

Вилучені предмети мають доказове значення у кримінальному провадженні, так як містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

18 липня 2023 року вищевказане вилучене майно було визнано речовими доказами та визначено місце його тимчасового зберігання.

Власник майна ОСОБА_7 , її представник адвокат ОСОБА_6 та прокурор в судове засідання не з`явились, повідомлені належним чином, звернулись з клопотаннями про розгляд вказаного провадження без їх участі.

За наведених вище обставин, колегія суддів вважає за можливе провести апеляційний перегляд ухвали слідчого судді за відсутністю апелянта та прокурора, належним чином повідомлених про час та місце проведення апеляційного розгляду, так як відповідно до вимог ч.4 ст.405 КПК України дані обставини не є перешкодою для апеляційного розгляду.

На підставі ч.4 ст.107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку про можливість проведення розгляду без участі сторін та без фіксування судового засідання технічними засобами.

Заслухавши доповідь судді; перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Відповідно до положень ч.1 ст.170 КПК України, завдання арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно з вимогами ч.ч.2,3 ст.170 КПК України, метою арешту майна є забезпечення збереження речових доказів (у цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу); спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

При вирішенні питання про арешт майна, слідчий суддя, відповідно до положень ч.2 ст.173 КПК України, повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

На думку колегії суддів, слідчий суддя при вирішенні питання про накладення арешту на майно, зазначене у клопотанні, дотримався вимог, передбачених ст.ст.172, 173 КПК України, дослідив додані до клопотання матеріали кримінального провадження, врахував правову підставу для арешту майна та обставини кримінального провадження.

Як убачається з матеріалів провадження, слідчий слідчого управління ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_8 за погодженням з прокурором, звернувся до суду із клопотанням про арешт майна, зі змісту якого убачається, що вилучене майно є речовим доказом та з метою забезпечення збереження речових доказів у даному кримінальному провадженні, необхідно накласти арешт.

Клопотання слідчого містить необхідні для його розгляду відомості, передбачені ст.171 КПК України.

На підтвердження доводів клопотання слідчий надав витяг з ЄРДР за №0000226 від 27 квітня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.191 КК України; ухвалу від 12 липня 2023 року про надання дозволу на проведення обшуку; протокол обшуку від 18 липня 2023 року; постанову слідчого від 18 липня 2023 року про приєднання предметів до матеріалів досудового розслідування як речових доказів та вирішення питання про їх зберігання.

З доданих до клопотання документів убачається, що СУ ГУНП України в Запорізькій області провадиться досудове слідство по кримінальному провадженню за №0000226 від 27 квітня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.191 КК України.

Відповідно до витягу з ЄРДР, посадові особи Запорізького державного підприємства «Кремнійполімер» , зареєстрованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Теплична, 7, яке перебуває у стані приватизації, діючи умисно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, в інтересах третіх осіб, зловживаючи своїм службовим становищем, шляхом демонтажу наявних на території металевих конструкцій та устаткування, привласнюють майно підприємства, переданого до сфери фонду державного майна України.

Під час проведення подальшого досудового розслідування була отримана інформація, що до вчинення вказаного злочину причетний ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , який був залучений ОСОБА_10 до демонтажу та вивезення трансформаторного обладнання Запорізького державного підприємства «Кремнійполімер».

На підставі ухвали слідчого судді Запорізького районного суду Запорізької області від 22 липня 2023 року було проведено обшук за місцем мешкання ОСОБА_9 , а саме адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується відповідним протоколом від 18 липня 2023 року.

У судовому засіданні слідчим суддею встановлено, що вилучене майно є речовим доказом у кримінальному провадженні №0000226, на підставі постанови слідчого від 18 липня 2023 року.

З огляду на обставини кримінального правопорушення, яке розслідується, та виходячи з матеріалів, доданих до клопотання (на які міститься посилання в ухвалі слідчого судді), є обґрунтовані підстави вважати, що вищевказане вилучене майно відповідає критеріям ст.98 КПК України, оскільки може містити відомості, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Отже, ці речі стосуються предмета доказування у цьому кримінальному провадженні, та інформація, яка міститься на вилученому майні, може бути використана як доказ.

Доводи слідчого у клопотанні про те, що накладення вказаного арешту на даному етапі розслідування необхідне задля забезпечення кримінального провадження, з метою запобігання зазначеним у клопотанні ризикам, є переконливими.

Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про те, що надані слідчому судді матеріали вказують на те, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.191 КК України; потреби досудового розслідування виправдовують втручання у право власності на вилучене майно; без застосування заходу забезпечення кримінального провадження, про який ідеться в клопотанні, неможливо досягти дієвості цього кримінального провадження.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до положень ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті (в т.ч. з метою збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Слідчий суддя перевірив наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України, та дійшов обґрунтованого висновку про те, що вказане у клопотанні майно має доказове значення у даному провадженні і наявні ризики того, що у разі не накладення арешту існує можливість зникнення або втрати майна до закінчення досудового розслідування тощо, а доводи апелянта про протилежне спростовуються матеріалами провадження та змістом оскаржуваної ухвали.

Посилання апелянта на те, що суд не дослідив в повній мірі процесуальний спосіб вилучення майна та не в повній мірі надав оцінку саме обставинам конкретного кримінального правопорушення, є необґрунтованими, оскільки на час розгляду клопотання досудове розслідування провадження тривало та всі обставини мають встановлюватися під час цього розслідування.

Більш того, зі змісту протоколу обшуку від 18 липня 2023 року, убачається, що ОСОБА_7 та її представник - адвокат ОСОБА_6 були присутніми та заперечень на протокол від учасників не надійшло.

Згідно з направленими прокурором документами, у провадженні надані відповідні доручення щодо огляду пристроїв, вилучених в ході проведення обшуків.

Твердження апелянта про те, що дослідити інформацію, що міститься на вилученому комп`ютері, можливо без проведення експертизи, є передчасними.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, про те, що вищевказаний арешт накладений безпідставно, є непереконливими.

Посилання ОСОБА_7 та її представника на те, що портативний комп`ютер «Asus» вилучений під час проведення обшуку, є її особистою власністю, проаналізовано слідчим суддею та таким доводам надано належну оцінку, зокрема вказано на те, що накладення арешту на майно не є припиненням права власності на нього. Хоча власник і обмежується у реалізації прав щодо відповідного майна, проте, таке обмеження має тимчасовий характер.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя при розгляді клопотання повно і всебічно з`ясував обставини, які мають значення для прийняття законного і обґрунтованого рішення та свої висновки належним чином вмотивував.

Всі обставини провадження, в тому числі ті, про які вказує ОСОБА_7 та її представник з наданням відповідних документів, мають перевірятися в ході досудового розслідування у встановленому законом порядку.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою та вмотивованою і підстав для її скасування, а відповідно і для задоволення поданої апеляційної скарги, не вбачає.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.ст.407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах власника майна ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 24 липня 2023 року, якою задоволено клопотання та накладено арешт на майно вилучене під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4