Справа №522/9144/23
Провадження №1-кп/522/2103/23
ВИРОК

Іменем України

15 травня 2023 року

Приморський районний суд міста Одеси у складі :

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретаря - ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000123 від 9 травня 2023 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт. Білозерка Білозерського району, Херсонської області, громадянки України, раніше не судимої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ,

-у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого статтею 111-1 ч.2КК України,

За участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_4

захисника - адвоката ОСОБА_5

обвинуваченої - ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено воєнний стан на всій території України, який триває до теперішнього часу.

В серпні 2022 року (більш точного часу під час досудового розслідування встановити не вдалося) ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи на території тимчасово окупованого збройними формуваннями Російської Федерації смт. Білозерка Херсонського (колишнього Білозерського) району Херсонської області, будучи громадянкою України, на пропозицію ОСОБА_6 , яка на той час обіймала посаду начальника «военно-гражданской администрации Белозерского муниципального округа», що створена представниками держави-агресора Російської Федерації на тимчасово окупованій території смт. Білозерка Херсонського району (колишнього Білозерського району) Херсонської області, добровільно надала згоду на зайняття посади «специалиста» в «Управлении труда и социальной политики в Херсонском районе Херсонской области», тобто добровільно зайняла посаду, не пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій у незаконному органі влади, створеного на тимчасово окупованій території.

Після цього, громадянка України ОСОБА_3 , перебуваючи на вказаній посаді, не маючи в підпорядкуванні підлеглих працівників, виконувала свої функціональні обов`язки, пов`язані із наданням публічних послуг, а саме приймала документи від місцевого населення Херсонського (колишнього Білозерського) району та оформлювала справи на осіб, яким нараховувалися різні види соціальної допомоги в російських рублях.

Таким чином, ОСОБА_3 , обвинувачується в колабораційній діяльності, а саме добровільне зайняття громадянином України посади, не пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, у незаконному органі влади, створеному на тимчасово окупованій території.

Під час досудового розслідування між прокурором Білозерського відділу Олешківської окружної прокуратури Херсонської області ОСОБА_4 і обвинуваченою ОСОБА_3 була укладена угода про визнання винуватості. Згідно з угодою, ОСОБА_3 беззастережно визнала себе винною в обсязі обвинувачення за статтею 111-1 ч.2 КК України.

При визначенні міри покарання сторонами враховано положення ст. 65 КК України про те що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення має бути призначене покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_3 , відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_3 , передбачені ст. 67 КК України не встановлені.

Також сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_3 повинна понести за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене статтею 111-1 ч.2 КК України у виді позбавлення права обіймати посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування та займатися діяльністю, яка пов`язана із наданням публічних послуг строком на 10 (десять) років із конфіскацією 1/3 частини особистого майна.

В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченій.

Розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Прокурор в судовому засіданні зазначив, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченій узгоджену в угоді міру покарання.

Обвинувачена ОСОБА_3 в судовому засіданні також просила вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому беззастережно визнала себе винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 111-1 ч.2 КК України, в обсязі обвинувачення, дала згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором та обвинуваченою як таку, що відповідає вимогам закону.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_3 , визнала себе винуватою, згідно зі статтею 12 КК України є кримінальним проступком.

Кримінальним проступком, вчиненим ОСОБА_3 , шкода завдана лише державним та суспільним інтересам.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільною, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому, судом з`ясовано, що ОСОБА_3 , повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватою, цілком розуміє свої права, визначені статтею 474 ч.4 КПК України, а також наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені статтею 473 ч.2 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Враховуючи викладене та те, що умови угоди про визнання винуватості від 9 травня 2023 року між прокурором Білозерського відділу Олешківської окружної прокуратури Херсонської області ОСОБА_4 і обвинуваченою ОСОБА_3 відповідають вимогам КПК України, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для затвердження даної угоди.

За таких обставин, суд вважає доведеним в судовому засіданні те, що ОСОБА_3 вчинила колабораційну діяльність, а саме добровільне зайняття громадянином України посади, не пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, у незаконному органі влади, створеному на тимчасово окупованій території.

Речові докази - особові справи (файли з документами), в кількості 31 штук - які зберігаються в кримінальному провадженні, в окремому томі № 2 - суд вважає необхідним зберігати в кримінальному провадженні.

Керуючись статтями 373, 374, 475 КПК України суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 9 травня 2023 року між прокурором Білозерського відділу Олешківської окружної прокуратури Херсонської області ОСОБА_4 і обвинуваченою ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000123 від 9 травня 2023 року.

Визнати ОСОБА_3 винною у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 111-1 ч.2 КК України та призначити їй узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 9 травня 2023 року покарання

у виді позбавлення права обіймати посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування та займатися діяльністю, яка пов`язана із наданням публічних послуг строком на 10 (десять) років із конфіскацією 1/3 частини особистого майна.

Речові докази - особові справи (файли з документами), в кількості 31 штук - які зберігаються в кримінальному провадженні, в окремому томі № 2 - зберігати в кримінальному провадженні.

Вирок може бути оскаржений до Одеського Апеляційного суду через Приморський районний суд міста Одеси протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору.

Суддя Приморського районного

Суду міста Одеси ОСОБА_1