Провадження № 1-кс/761/8295/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2023 року Шевченківський районний суд міста Києва у складі слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Київській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Києві, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, який має на утриманні дочку, 2013 року народження, не працюючого, раніше не судимого, який проживає в АДРЕСА_1 , який підозрюється у кримінальному провадженні, відомості про які внесені до ЄРДР 0000023 від 19.01.2021 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України

В С Т А Н О В И В :

Старший слідчий СУ ГУНП в Київській області ОСОБА_6 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням, про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно ОСОБА_4 , внесене в рамках кримінального провадження №0000023 від 19.01.2021 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що Згідно з п.1.1 Статуту ДП «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (35)» в новій редакції, затвердженій наказом Міністерства юстиції України від 17.02.2020 №570/5, Підприємство засноване на державній власності та належить до сфери управління Міністерства юстиції України.

Згідно з п.1.2 Статуту Підприємство безпосередньо підпорядковане Міністерству юстиції України, яке здійснює управління ним безпосередньо та входить до складу Державної кримінально-виконавчої служби України.

Відповідно до п. 7.2. Статуту ДП «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (35)» управління Підприємством здійснюється його директором, який підзвітний Уповноваженому органу управління (Міністерству юстиції України).

Згідно з п. 7.4 Статуту з директором Підприємства укладається контракт, у якому визначається строк найму, його права, обов`язки і відповідальність, умови матеріального забезпечення, звільнення з посади, інші умови найму за погодженням сторін.

Пунктом 7.7 Статуту визначено відповідальність директора та головного бухгалтера за додержання порядку ведення і достовірність обліку та статистичної звітності.

Згідно з п. 7.8 Статуту директор Підприємства:

-несе відповідальність за виконання покладених на нього завдань, що визначені Статутом;

-під час реалізації своїх прав і виконання обов`язків повинен діяти в інтересах Підприємства;

-діє без довіреності від імені Підприємства, представляє його інтереси в органах державної влади та органах місцевого самоврядування, інших організаціях, а також у відносинах з юридичними та фізичними особами;

-формує адміністрацію Підприємства;

-видає в межах своєї компетенції накази та доручення;

-організовує виробничо-господарську, соціально-побутову та іншу діяльність Підприємства відповідно до мети та основних напрямів його діяльності;

-затверджує за погодженням з Уповноваженим органом управління структуру і штат Підприємства;

-обирає форму і систему оплати праці, установлює працівникам конкретні розміри тарифних ставок, посадових окладів, винагород, надбавок і доплат з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством;

-застосовує заходи заохочення та дисциплінарного стягнення до працівників Підприємства;

-розпоряджається коштами та майном Підприємства відповідно до Статуту та законодавства;

-забезпечує ефективне використання та збереження майна, переданого Підприємству;

-виконує умови укладеного з Уповноваженим органом управління трудового контракту;

-укладає договори, видає довіреності, відкриває в установах банків розрахунковий та інші рахунки;

-несе відповідальність за формування та виконання фінансових планів, додержання трудової, фінансової дисципліни і вимог законодавства.

Згідно з наказом № 713/к від 19.02.2020 ОСОБА_4 призначено виконуючим обов`язків директора державного підприємства «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (35)» в.о. директора ДП «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (35)» - заступником начальника державної установи «Білоцерківська виправна колонія (35)» з виробництва з 20.02.2020.

З урахуванням зазначеного, ОСОБА_4 в період з 20.02.2020 по 23.12.2021 являвсяслужбовою особою ДП «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (35)» в силу покладених та виконуваних ним адміністративно-господарських та організаційно - розпорядчихфункцій.

Умови матеріального забезпечення керівника ДП «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (35)» визначено додатком до наказу від 19.02.2020 №713-к «Умови матеріального забезпечення керівника державного підприємства «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№35)»

Згідно з вказаним додатком до наказу Мінюсту від 19.02.2020 № 713/к ОСОБА_4 нараховується заробітна плата, виходячи з установленого посадового окладу у розмірі 11525,00 грн.

Крім того, на підставі рішення Міністерства юстиції України (Орган управління) виконувачу обов`язків директора Підприємства можуть виплачуватися:

1)премія за підсумками роботи за квартал та/або за рік відповідно до умов показників і розмірів преміювання;

2)матеріальна винагорода за ефективне управління майном Підприємства за виконання показників, розмір яких встановлено даним наказом.

Виплат будь-яких надбавок і доплат ОСОБА_4 умовами матеріального забезпечення не передбачено.

В свою чергу, умови оплати праці керівників установ виконання покарань, слідчих ізоляторів, установ і організацій, створених для забезпечення виконання завдань Державної кримінально-виконавчої служби України, визначені наказом Міністерства юстиції України від 17.06.2014 № 957/5 «Про впорядкування умов оплати праці працівників Державної кримінально-виконавчої служби України, які не мають спеціальних звань» (далі - Наказ № 957/5).

Згідно з п. 11 Наказу № 957/5 визначено, що преміювання керівників установ та організацій, встановлення їм посадових окладів, надбавок та доплат до посадових окладів, підвищень посадових окладів, а також надання матеріальної допомоги здійснюються за рішенням органу управління вищого рівня у межах затвердженого у кошторисах фонду оплати праці.

Посада виконувача обов`язків директора ДП «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (35)» відноситься до професії, пов`язаної з керівництвом підприємством згідно з Національним класифікатором України «Класифікатор професій», затвердженим наказом Держспоживстандарту України від 28.07.2010 № 327, тому встановлення надбавок і доплат ОСОБА_4 як в.о. директора Підприємства можливе виключно на підставі відповідного рішення органу управління - Міністерства юстиції України.

Відповідно до підпункту 5-1 п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 19.05.1999 № 859 «Про умови і розміри оплати праці керівників підприємств, заснованих на державній, комунальній власності, та об`єднань державних підприємств» встановлено виключний вид надбавки, яка може бути встановлена керівником центрального органу виконавчої влади під час укладення контракту з керівником підприємства, заснованого на державній власності, а саме, за стаж наукової діяльності для працівників, робота яких пов`язана з науковою, науково-технічною діяльністю. ОСОБА_4 надбавка за стаж наукової діяльності не нараховувався.

Натомість,в лютому 2020 року у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на привласнення коштівДП «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (35)» шляхом зловживання своїм службовим становищем.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 як службова особа, наділена організаційно-розпорядчими функціями, перебуваючи в службовому кабінеті ДП «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (35)» за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Василя Симоненка, 16, 20.02.2020 діючи умисно з корисливих мотивів виніс наказ № 9 о/с-пр/вр «Про особовий склад», яким встановив собі як виконувачу директора Підприємства «відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 05.05.2015 № 261 та згідно з колективним договором підвищення посадового окладу у розмірі 60 % - за особливі умови праці, пов`язані з роботою із засудженими та особами, що тримаються у слідчих ізоляторах, та за високі досягнення у праці - 50 % посадового окладу з 20.02.2020».

Постановою Кабінету Міністрів України від 14.06.1993 № 534 «Про поліпшення умов оплати праці працівників установ виконання покарань, слідчих ізоляторів та закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби», зміни до якої внесено, зокрема, постановою КМУ від 05.05.2015 № 261, надано право керівникам установ виконання покарань, слідчих ізоляторів та закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби встановлювати працівникам, які не мають спеціальних звань рядового і начальницького складу та не віднесені до відповідних категорій посад державних службовців, посадові оклади (тарифні ставки) з підвищенням за особливі умови праці, пов`язані з роботою із засудженими та особами, що тримаються у слідчих ізоляторах, у певних розмірах.

Тобто постанова КМУ від 14.06.1993 № 534 чітко визначає осіб, яким керівник може своїм рішенням встановити надбавку за особливі умови праці, пов`язані з роботою із засудженими та особами, що тримаються у слідчих ізоляторах, і сам керівник до кола таких осіб не належить.

Крім того, колективним договором Підприємства на 2018-2022, зареєстрованим рішенням виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 13.03.2018 № 107 «Про повідомну реєстрацію колективних договорів», встановлення надбавок і доплат керівнику підприємства не передбачено.

Відповідно до висновку судово-економічної експертизи від 06.10.2022 № СЕ-19/111-22/27967-ЕК ОСОБА_4 в період часу з 01.08.2020 по 31.12.2022 було безпідставно нараховано та виплачено надбавки до посадового окладу на загальну суму 48 405,00 грн. Це завдало збитків (втрат матеріальних ресурсів) Підприємству на загальну суму 48 405,00 грн. Отримавши кошти Підприємства, ОСОБА_4 розпорядився ними на власний розсуд.

Оскільки наказ № 9 о/с-пр/вр від 20.02.2020 не був погоджений Міністерством юстиції України, будь-які інші організаційно-розпорядчі документи про встановлення ОСОБА_4 як в.о. директора ДП «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (35)» доплати за особливі умови праці, пов`язані з роботою із засудженими та особами, що тримаються у слідчих ізоляторах, і надбавки за високі досягнення у праці Міністерством юстиції України не виносилися, ОСОБА_4 ,. видавши наказ від 20.02.2020№ 9 о/с-пр/вр, порушив п. 11 Наказу Міністерства юстиції України від 17.06.2014 № 957/5 «Про впорядкування умов оплати праці працівників Державної кримінально-виконавчої служби України, які не мають спеціальних звань», п. 1Постанови Кабінету Міністрів України від 19.05.1999 № 859 «Про умови і розміри оплати праці керівників підприємств, заснованих на державній, комунальній власності, та об`єднань державних підприємств», наказ Мінюсту від 19.02.2020 № 713/к «Про призначення виконувачем обов`язків», що призвело до завдання Підприємству збитків у розмірі 48 405,00 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у привласненні чужого майна шляхом зловживання своїм службовим становищем,вчиненого повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України.

В лютому 2020 року у ОСОБА_4 повторно виник злочинний умисел на привласнення коштів ДП «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (35)» шляхом зловживання своїм службовим становищем.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 як службова особа, наділена організаційно-розпорядчими функціями, перебуваючи в службовому кабінеті ДП «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (35)» за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Василя Симоненка, 16, 24.02.2020 діючи повторно, умисно, з корисливих мотивів виніс наказ №7/АГД-2 «Про використання особового автомобіля в службових цілях» (далі - Наказ №7/АГД-2).

Відповідно до п. 1 Наказу №7/АГД-2 транспортний засіб марки LEXUS, модель LS 460, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , використовується для службових цілей в.о. директора ДП «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (35)» з 24 лютого 2020 року.

Пунктом 2 Наказу №7/АГД-2 наказано компенсувати в.о. директора особисті витрати на заправку автомобіля.

Відповідно до п. 1 ст. 67 Господарського кодексу України відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів.

Договір між ДП «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (35)» і ОСОБА_4 щодо узгодження умов використання на Підприємстві транспортного засобу LEXUS, модель LS 460, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 не укладався.

Колективним договором Підприємства на 2018-2022 можливість компенсації витрат на паливо при використанні автомобілів, що знаходяться у власності або особистому користуванні працівників, в тому числі керівників, не передбачена.

Умовами матеріального забезпечення ОСОБА_4 , затвердженими наказом Мінюсту від 19.02.2020 № 713/к «Про призначення виконувачем обов`язків», компенсація йому витрат палива не передбачена.

Відповідно до наказу ДП «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (35)» від 03.04.2019 № 16/АГД-1 «Про порядок використання автотранспорту на ДП «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (35)» використання автомобілів оформлюється подорожніми листами.

Форма подорожнього листа, який є документальним підтвердженням використання оплаченого Підприємством палива, затверджена наказом Підприємства від 03.04.2019 № 15/АГД-1.

У маршрутних листах, підписаних ОСОБА_4 як водієм, не вказано обов`язковий реквізит документа «Маршрут руху», що є обов`язковою умовою для підтвердження зв`язку витрат на паливно-мастильні матеріали з господарською діяльністю Підприємства.

Відповідно до висновку судово-економічної експертизи від 06.10.2022 № СЕ-19/111-22/27967-ЕК ОСОБА_4 в період часу з 01.08.2020 по 31.12.2020, за рахунок коштів Підприємства витрачено пального на загальну суму 31148,73 грн. Вказані витрати є покриття витрат фізичної особи ОСОБА_4 при використанні ним власного автомобіля за рахунок коштів підприємства, що призвело до втрати фінансових (матеріальних) ресурсів Підприємства на суму вартості палива в розмірі 31148,73 грн.

Тобто, ОСОБА_4 видавши наказ від 24.02.2020 №7/АГД-2 «Про використання особового автомобіля в службових цілях» порушив наказ ДП «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (35)» №15/АГД-1 від 03.04.2019, ч. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України», п. 2.4 розділу 2 Положення про документальне забезпечення записів в бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88, що в подальшому призвело до завдання збитків Підприємству на загальну суму 31 148,73 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у привласненні чужого майна шляхом зловживання своїм службовим становищем,вчиненого повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України.

Беручи до уваги те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України, за яке санкцією передбачено покарання у виді позбавленні волі на строк до 8 років, та усвідомлюючи невідворотність покарання може незаконно впливати на свідків, переховуватись від органу досудового розслідування та/або суду та іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, враховуючи факт його неявки за викликами до слідчого, прокурор просить суд застосувати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 заперечували щодо задоволення клопотання, зазначивши про необґрунтованість підозри, відсутність ризиків переховування від органу досудового розслідування та неналежної процесуальної поведінки.

Слідчий суддя, вивчивши матеріали клопотання, заслухавши пояснення прокурора, підозрюваного, думку захисника, приходить до висновку про задоволення клопотання, з огляду на наступне.

За положеннями ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Таким чином, слідчий суддя має пересвідчитися та надати оцінку наявним ризикам, на які вказує слідчий та прокурор.

Як вбачається з матеріалів клопотання, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України, про що свідчать дані, які містяться у матеріалах клопотання, копії яких долучені до клопотання.

Даних, які свідчать про наявність в діях ОСОБА_4 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України, що містяться в долучених до клопотання доказах, достатньо для того, щоб зробити висновок про обґрунтованість підозри, повідомленої останньому, а тому слідчий суддя не знаходить у висновках слідчого та прокурора про обґрунтованість підозри чогось очевидно необґрунтованого або ж надуманого.

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві України, тому, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України та позиції Європейського суду з прав людини, відображеної у п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990).

За таких умов, дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, з точки зору достатності та взаємозв`язку, слідчий суддя приходить до обґрунтованого висновку про наявність у провадженні доказів, передбачених параграфами 3-5 Глави 4 КПК України, які свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення, які могли б об`єктивно зв`язувати його з ними, тобто, підтвердити існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити дане кримінальне правопорушення.

Також, слідчий суддя сприймає, як переконливі та такі, що заслуговують на увагу, доводи сторони обвинувачення в частині аргументації ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, у цьому провадженні, адже, враховуючи позицію ЄСПЛ в частині того, що наявність певного ризику/ризиків, зокрема ризику втечі, має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдови), Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії), вважає, у даному конкретному випадку обґрунтованими, оскільки, вони належним чином умотивовані прокурором та підтверджуються наявними матеріалами, зокрема вони є дійсними не тільки, однак, у тому числі в світлі факторів, пов`язаних з характером особи, родом її занять та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

Враховуючи те, що підозрюваний ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, за яке Кримінальним кодексом України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 8 років, в даному випадку наявний ризик того, що останній може незаконно впливати на свідків, переховуватись від органу досудового розслідування, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Також, застосовуючи до підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, вважаю за необхідне покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме зобов`язати: прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду за їх першою вимогою; не відлучатися за межі м. Києва без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця проходження служби (роботи), уникати спілкування із свідками у вказаному кримінальному провадженні та особами, які брали участь в якості понятих під час проведення слідчих, процесуальних дій;здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

При цьому, слідчий суддя вважає, що покладення на підозрюваного вказаних обов`язків, регламентованих ч. 5 ст. 194 КПК України, є за своєю суттю пропорційними, помірними, та такими, що не становитимуть надмірний тягар для підозрюваного, у зв`язку з чим не суперечить п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, та правовій позиції ЄСПЛ, що викладена у рішеннях «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 року), «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) та «Ізмайлов проти Росії» (рішення від 16 жовтня 2008 року).

Інші доводи захисника не впливають на висновки суду щодо обрання запобіжного заходу, а є предметом розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення.

Керуючись ст. ст. 131, 132, 176, 179, 194, 309, 376 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Київській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно ОСОБА_4 - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання строком до 03.06.2023 року, але не більше строку досудового розслідування.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме :

1) не відлучатися із міста Києва без дозволу слідчого, прокурора або суду;

2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

3) уникати спілкування із свідками у вказаному кримінальному провадженні та особами, які брали участь в якості понятих під час проведення слідчих, процесуальних дій;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1

14 квітня 2023 року