Справа № 214/4373/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2023 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

за участю представників потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5

за участю захисника ОСОБА_6

за участю обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритомусудовому засіданні в залі суду справу за об`єднаними кримінальними провадженнями № 0000140, № 0000598за обвинуваченням ОСОБА_7 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 185 ч.3, 185 ч.4, 357 ч.1 КК України, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор подав до суду клопотання, в якому просить: продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного обвинуваченому ОСОБА_7 , строком на 2 місяці.

В обґрунтування клопотання зазначає наступне. 30.08.2022 відносно ОСОБА_7 слідчим суддею Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 28.10.2022. Відповідно до вимог ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу. Наполягає, обвинуваченому ОСОБА_8 необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки строк обраного запобіжного заходу спливає, а ризики раніше враховані судом продовжують існувати, а більш м`який запобіжний захід, на думку сторони обвинувачення, не є дієвим. Згідно з ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. При цьому, п.5 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою застосовується до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки. Зазначає, що ОСОБА_7 обвинувачується, зокрема, у вчиненні умисного тяжкого злочину, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років. Зазначає, що ризиком, якому неможливо запобігти, ніж застосування запобіжного заходу є можливість переховуватися від суду. Вказує, що цей ризик підтверджується тим, що ОСОБА_9 офіційно не працевлаштований, у зареєстрованому шлюбі не перебуває, на утриманні малолітніх, неповнолітніх дітей або інших осіб не має,тобто не має законних, належних та достатніх засобів для існування та міцних соціальних зв`язків; раніше судимий, останній раз 07.09.2022Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст.395 КК України до 2 (двох) місяців арешту. Зазначає, що о скільки ОСОБА_9 був неодноразово судимим, побоюючись покарання, обвинувачений може переховуватись від суду, тим самим перешкоджати об`єктивному розслідуванню та встановленню істини у кримінальному провадженню, виконанню процесуальних рішень, з метою уникнення відповідальності. Також вважає наявним ризик того, що обвинувачений може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, що підтверджується наявністю ймовірності впливу обвинуваченого на свідків з метою примушування до зміни показів у суді в разі обрання йому запобіжного заходу більш м`якого, ніж тримання під вартою. Вказує, що обвинувачений має право ознайомитись із матеріалами кримінального провадження, а отже: доказами, здобутими в ході досудового розслідування, знатиме ПІП свідків та їх місце мешкання, які допитані у кримінальному провадженні, та яких не допитано в суді, тому в разі обрання йому запобіжного заходу більш м`якого, ніж тримання під вартою, може вплинути на них з метою примушування до зміни показів у суді. Вважає наявним ризик того, що обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення так як, був неодноразово судимим за корисливі злочини. Вважає, що особиста порука не може бути застосована до обвинуваченого ОСОБА_10 у зв`язку з відсутністю письмових зобов`язань осіб, які заслуговують на довіру суду; особисте зобов`язання не може бути застосоване в зв`язку із тим, що перебування обвинуваченого ОСОБА_7 на волі не сприятиме виконанню покладених на нього процесуальних обов`язків.

Прокурор у судовому засідання підтримав своє клопотання та підтвердив його зміст, заперечував проти клопотання обвинуваченого.

Представник потерпілого ОСОБА_5 пояснила, що покладається на думку суду.

Представник потерпілого ОСОБА_4 пояснив, що підтримує клопотання прокурора.

Обвинувачений у судовому засіданні пояснив, що не заперечує проти задоволення клопотання прокурора.

У судовому засіданні захисник пояснив, що погоджується з думкою обвинуваченого.

Вислухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 належить продовжити. При цьому суд враховує наступне.

Як передбачено ст. 331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування; за результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

ОСОБА_7 обвинувачується, у вчиненні злочинів, передбаченихст. ст. 357 ч.1 та ст. ст. 185 ч.3, 185 ч.4 КК України, останній з яких є умисним тяжким злочином, за який за законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років позбавленням волі.

Строк дії запобіжного заходу відносно обвинуваченого у вигляді тримання під вартою закінчується 14 серпня 2023 року. Судове провадження на даний час не завершене, тому до 14 серпня 2023 року закінчити розгляд справи не вбачається за можливе. При цьому, суд бере до уваги, що головуючий по справі з 01 по 31 серпня 2023 року буде перебувати у щорічній відпустці.

Суд приходить до переконання, що існує також ризик, передбачений ст. 177 ч.1 КК України, а саме, що обвинувачений може вчинити новий злочин. До такого висновку суд приходить з урахуванням тієї обставини, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні умисного корисливого злочину, раніше неодноразово судимий.

Суд вважає, що обвинувачений в разі обрання відносно нього більш м`якого запобіжного заходу, побоюючись засудження його до покарання у вигляді позбавлення волі, може переховуватись від суду.

Суд враховує дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , а саме, що останній не працює, має неповнолітню дитину, він сам та його мати, хворіють. На переконання суду ці обставини не зменшують визначеного судом ризику. Тому суд приходить до висновку про необхідність продовжити строк тримання обвинуваченого під вартою, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Суд приходить до переконання, що строк тримання під вартою обвинуваченому належить продовжити, згідно ст.197 КПК України, строком на 60 днів. Зважаючи на те, що юридичне значення ухвали про продовження строку тримання під вартою є в продовженні строку, який закінчується, то юридично значима дія цієї ухвали, починається з дня закінчення строку тримання під вартою, та вказані 60 днів необхідно відраховувати з 14 серпня 2023 року і продовжити строк тримання під вартою до 12 жовтня 2023 року.

Інший запобіжний захід, на переконання суду, не буде достатнім для запобігання визначених судом ризиків.

Вирішуючи питання про те, з якого часу належить відраховувати вказані 60 днів, суд бере до уваги також наступне. Як зазначено у «Словнику української мови» в 11 томах (том 8, 1977р., стор.171.), тлумачення значення слова «продовжувати», визначено таким чином: «Робити довшим за часом, збільшувати строк чого-небудь».Отже продовження строку починається з часу, коли такий строк закінчується, і такий строк необхідно збільшити, а не з часу, коли такий строк, ще продовжує тривати. Зважаючи на те, що юридичне значення ухвали про продовження строку тримання під вартою є в продовженні строку, який закінчується, то юридично значима дія цієї ухвали, починається з дня закінчення строку тримання під вартою, та вказані 60 днів необхідно відраховувати з 16 червня 2023 року.

Відлік часу, з якого починає діяти продовжений строк тримання під вартою, з моменту винесення такої ухвали, а не з часу закінчення раніше продовженого строку є нелогічним і суперечить, наведеному вище, науковому тлумаченню слова «продовжити». При такому розумінні відліку продовженого строку, строк тримання продовжується не на 60 днів, а на фактично менший строк.

Керуючись ст.ст. 331, 369-372 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити до 12 жовтня 2023 року.

На ухвалу на протязі п`яти днів з дня їїоголошенняможе бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду.

Головуючий суддя: ОСОБА_1