Справа № 453/993/15-к
Провадження № 1-кп/456/4/2023
ВИРОК

іменем України

30 травня 2023 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю: секретаря ОСОБА_4

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Стрий кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , громадянина України, із середньою спеціальною освітою, одруженого, не працюючого, раніше не судимого, - за ч. 4 ст. 190 КК України,

встановив:

В березні 2014 року в ОСОБА_7 виник умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою. Обвинувачений ОСОБА_7 ввійшовши в довіру до ОСОБА_9 з метою заволодіння його грошовими коштами, запропонував йому позичити грошові кошти, не маючи при цьому наміру їх повертати. На пропозицію ОСОБА_7 ОСОБА_9 погодився та підготував проекти договору позики грошових коштів в сумі 30000 доларів США №3 і акту прийому-передачі грошових коштів за вказаним договором та договору позики грошових коштів в сумі 20000 доларів США №4 і акту прийому-передачі грошових коштів за вказаним договором. З метою реалізації свого злочинного наміру, спрямованого на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_9 , 21.03.2014 ОСОБА_7 взяв із собою попередньо заготовлену кулькову ручку з пастою, у якій серед компонентів є нестійкі барвники, здатні під дією повітря окислюватись до безбарвного стану і ставати невидимими для зорового сприйняття, та поїхав у кафе „ОКЕЙ", що в с. Коростів, Сколівського району, Львівської області, де повинен був зустрітись з ОСОБА_9

21 березня 2014 року, близько 12.00 год., в приміщенні кафе „ОКЕЙ", що в с. Коростів Сколівського району Львівської області, ОСОБА_7 , реалізуючи злочинний умисел на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_9 , кульковою ручкою, у пасті якої серед компонентів є нестійкі барвники, здатні під дією повітря окислюватись до безбарвного стану і ставати невидимими для зорового сприйняття, яку завчасно підготовив з метою вчинення злочину, поставив свої підписи у вказаних договорах та актах прийому-передачі. Відразу після підписання документації ОСОБА_7 отримав від ОСОБА_9 грошові кошти в сумі 50000 доларів США, що у відповідності до офіційного курсу НБУ на момент вчинення злочину становило 495890 грн. (чотириста дев`яносто п`ять тисяч вісімсот дев`яносто гривень), без мети їх подальшого повернення.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 пред`явлене звинувачення за ч. 4 ст. 190 КК України не визнав та пояснив, що вину в інкримінованому йому злочині він категорично не визнає у зв`язку з відсутністю самої події кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, оскільки жодних грошових коштів у потерпілого він не позичав, а потерпілий таких грошових коштів в цей день, ні в інший день та час, йому не передавав.

Ще з 2006 року він почав займатися лісопереробкою та експортом лісу на території Західної України. Почав розширення виробництва, в числі іншого заснував приватне підприємство, та маючи свій майновий комплекс, почав шукати нову більш потужну промислову пилораму. Один знайомий йому надав контакти приватного підприємця ОСОБА_10 , який в той час займався продажем такого обладнання. ОСОБА_10 надав йому контакти особи на ім`я ОСОБА_11 , зазначивши, що останній багатьом підприємцям допомагає із придбанням таких документів. Крім власного ТзОВ, ним було відкрито ФОП ОСОБА_12 , який в числі іншого мав право проводити закупівлю лісу від населення за готівкові кошти, які обвинувачений йому надавав. Декілька разів наприкінці 2011 року та на початку 2012 року ОСОБА_11 продав, а ФОП ОСОБА_13 придбав документи орієнтовно на 300-500 куб.м лісу кругляку, які успішно пройшли перевірку у підрозділі при Торгово-промисловій палаті України у Львівській області. Після чого, вони успішно відправили декілька партій лісопродукції за кордон. Взамін ОСОБА_11 отримав обумовлену між ними винагороду (грошові кошти) у гривні. Оформленням усіх документів у нього на підприємстві займався ОСОБА_14 ОСОБА_11 зрозумівши, що обвинувачений має змогу експортувати пиломатеріали у великих об`ємах, у зв`язку з чим потребував його документи на поставку лісу кругляку, запропонував обвинуваченому велику кількість таких документів орієнтовно на 4500 кубометрів, пояснивши, що не завжди буде така можливість придбати подібні первинні документи, а тому потрібно забрати їх усі та залишити їх на зберіганні в себе, з розрахунку по 120 грн. за м/куб у документах, які за усною домовленістю між ними обвинувачений мав оплатити по факту їх використання (експорту). Це була значно нижча ціна ніж на ринку. Обвинуваченому це було вигідно, тому він погодився взяти їх. Документи які, надав їм ОСОБА_18, були виписані від декількох лісгоспів на підприємців ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 . Для формального забезпечення обвинуваченим такої кількості документів ОСОБА_11 попросив його підписати договори позики на суму 40300 доларів США (на 20000 доларів США та на 20300 доларів США), які він сам підготував, пояснюючи це тим, що останній йому довіряє, натомість такий договір позики є необхідним для пред`явлення підприємцям ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , у яких ОСОБА_11 брав ці документи. На його вимогу обвинувачений підписав ті договори позики, акти, та на декількох ще чистих листах він проставив свій підпис, а внизу під ним зазначив своє прізвище.

Під час закордонної поїздки в Чехію щодо продажу лісу кругляку ОСОБА_7 виявив, що ОСОБА_11 насправді є ОСОБА_9 .

За період їхньої співпраці було багато документів на ліс, які надав ОСОБА_18 ( ОСОБА_19 ), однак декілька разів їм повертали їх, оскільки вони були фальшивими, і виключно з поваги до обвинуваченого такі документи йому повертали. Зрозумівши, що ОСОБА_18 ( ОСОБА_19 ) поставляє йому підроблені документи, у кінці 2013 року обвинувачений йому зателефонував і попередив, що в даній ситуації він повинен повернути йому всю суму коштів, які обвинувачений йому на той час сплатив, та натомість не скористався документами, які він надавав. В свою чергу обвинувачений поверне ОСОБА_20 ( ОСОБА_19 ) фальшиві документи. Тоді орієнтовно в січні-лютому 2014 року ОСОБА_7 запропонував ОСОБА_20 ( ОСОБА_19 ), що у нього назбиралася партія його документів в об`ємі орієнтовно 1000 куб.м, які вже не має з чим працювати і експортувати продукцію. З огляду на це, через деякий час ОСОБА_7 передзвонив ОСОБА_20 ( ОСОБА_19 ) й запропонував зустрітись та привести їхні стосунки до ладу, в результаті чого домовились зустрітись та переукласти раніше укладені угоди. За деякий час вони здзвонились ще раз та домовились на зустріч 21.03.2014 року у ОСОБА_7 на підприємстві, куди він і прибув 21.03.2014 року о 10 годині ранку. Прибувши до обвинуваченого на підприємство орієнтовно о 10:00 ранку, та побувши у нього на підприємстві орієнтовно годину-півтори часу, після чого обвинувачений відправив їх в кафе «Окей», яке знаходиться поруч з підприємством, сказавши, що під`їде до них за декілька хвилин. На зустрічі в кафе «Окей» ОСОБА_18 ( ОСОБА_19 ) всіляко його переконував, що ніби то обвинувачений його обманює з приводу підроблених документів, оскільки не має наміру розрахуватися за повний обсяг документів, які він йому за період 2012-2013 роки надавав, в тому числі знову нагадав, що за 1000 куб.м перероблених документів обвинувачений повинен буде йому доплатити. Після чого обвинувачений сказав, що поїде додому та довезе ті документи, які є в наявності у нього вдома та в бухгалтерії (товаротранспортні накладні), які власне і були предметом матеріальної цінності зі сторони ОСОБА_19 , та які лежали в основі підписаних раніше між ними угод про нібито позики коштів по угодам 1 та 2 на суму 40300 доларів США. Орієнтовно через 30-40 хвилин обвинувачений повернувшись назад у кафе, почав пред`являти потерпілому ті ще додаткові накладі, які йому повернули, сказавши, що ці накладні є фальшивими, та за велику кількість з них, він ( ОСОБА_18 / ОСОБА_19 ) взяв кошти, частину коштами, а на частину складеними ним та підписаними ним договорами позики 1 та 2. Однак ОСОБА_19 наполіг на тому, щоб залишити все як є, щоб обвинувачений забрав нову партію документів на 1000 куб.м, які він переробив, при цьому збільшив суму боргу на 9700 доларів США, а по решту документах, як невикористані та підроблені, вони залишаються в обвинуваченого, допоки він не вирішить питання по їх заміні.

Обвинувачений вирішив цього разу перехитрити недобросовісного партнера та перепідписати йому ті вдавані угоди ручкою зі зникаючими чорнилами, оскільки у обвинуваченого не було іншого вибору повернути назад раніше підписані безгрошові угоди №1 та угоди №2, на яких стояли його підписи, а на любий його тиск чи погрозу, він погрожував здати його діяльність та діяльність його підприємця, органам СБУ та УБОЗ, щодо використання ними незаконно придбаного та експортованого лісоматеріалу. Саме ця і ніяка інша обставина підштовхнула обвинуваченого так діяти, оскільки він розумів, що він піде до суду і буде стягувати з нього ті нібито видані йому 40 300 доларів США по угодах номер 1 та 2, яких він від нього не отримував. Тож обвинувачений пішов на цю хитрість, щоб перепідписати йому угоди 1 та 2. Після того, як обвинувачений йому підписав підготовлені ним же нові угоди, ручкою із зникаючими чорнилами, обвинувачений отримав від нього старі примірники угод на 20 000 доларів США та 20 300 доларів США, вони вийшли із кафе, розпрощалися і обвинувачений поїхав по своїх справах.

Через деякий час, коли обвинувачений під`їхав до прохідної свого виробництва та пішов на територію, до нього зателефонував сусід та повідомив, що невідома особа розбила вікно у його автомобілі, щось забрав із салону і миттєво покинув місце події. Після чого, обвинувачений негайно повернувся до автомобіля, де побачив, що було вибите скло. Поряд лежало поліно, яке ОСОБА_9 взяв, щоб проникнути в його автомобіль та викрасти ті старі угоди на 40 300 доларів США, а заодно і документи на ліс кругляк, які були фактично предметом їхніх взаємостосунків. Він зрозумів, що це міг вчинити тільки ОСОБА_18 ( ОСОБА_19 ), бо з переднього пасажирського сидіння пропала папка з документами, в яких були його та ОСОБА_19 примірники договорів позики №1 та №2, які він йому повернув, та ті примірники, які вони півгодини назад перепідписали, також фальшиві документи по лісопродукції, які останній йому дав.

Виявивши факт крадіжки документів з автомобіля, обвинувачений вирішив догнати ОСОБА_20 ( ОСОБА_19 ). Фактично біля м. Стрий обвинувачений його наздогнав, на його вимогу повернути вкрадені ним документи, ОСОБА_18 ( ОСОБА_19 ) відмовився та дав команду ОСОБА_21 їхати. Як потім обвинуваченому стало відомо, що одразу після цієї події вони поїхали у відділення поліції та написали заяви про те, що ОСОБА_7 ніби то вчинив кримінальні правопорушення. Після того, як правоохоронці опитали потерпілого та свідка ОСОБА_21 , опитали також обвинуваченого, матеріали перевірки були скеровані до Сколівського відділення поліції.

Обвинувачений стверджує, що жодної передачі грошових коштів ні раніше в сумі 40300 доларів США, ні тим більше додатково грошових коштів у сумі 50000 долара США, в березні 2014 року, як це стверджує ОСОБА_18 ( ОСОБА_19 ), не було.

Аналізуючи дані показання, суд вважає їх надуманими, даними з метою уникнути відповідальності за вчинене злочинне діяння. Суд критично оцінює пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 , дані ним в судовому засіданні, оскільки такі спростовуються показаннями потерпілого, письмовими доказами, перевіреними в судовому засіданні, які будуть наведені і проаналізовані судом нижче.

Незважаючи на невизнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_7 , суд вважає, що його винність у вчиненні кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними та дослідженими в судовому засіданні доказами, зокрема:

- Показаннями потерпілого ОСОБА_9 , який пояснив, що в березні 2014 року ОСОБА_7 запропонував йому позичити грошові кошти в сумі 50000 доларів США для закупівлі обладнання і лісу. На пропозицію ОСОБА_7 , ОСОБА_9 погодився та підготував проекти договору позики грошових коштів в сумі 30000 доларів США №3 і акту прийому-передачі грошових коштів за вказаним договором та договору позики грошових коштів в сумі 20000 доларів США №4 і акту прийому-передачі грошових коштів за вказаним договором, всього разом на суму 50000 доларів США. 21 березня 2014 року він разом з ОСОБА_21 приїхали на фірму, яка належала ОСОБА_7 в с. Коростів, Сколівського району, Львівської області. ОСОБА_7 сказав їм їхати в кафе „ОКЕЙ", що в с. Коростів, Сколівського району, недалеко від його фірми. Через деякий час до кафе „ ОКЕЙ " під`їхав ОСОБА_7 , де вони сіли за столик, а ОСОБА_21 під час укладення договорів сидів за другим столиком і бачив, як вони укладали договори позики. ОСОБА_7 прочитав договори позики та підписав своєю ручкою, після чого ОСОБА_9 передав ОСОБА_7 50000 доларів США. Вони попрощалися і ОСОБА_9 разом з ОСОБА_21 поїхали в напрямку м. Стрия. Доїжджаючи до м. Стрия, ОСОБА_9 переглянув підписані договори і побачив, що підписи ОСОБА_7 на договорах почали зникати. Він передзвонив ОСОБА_7 , однак останній не брав трубку. Тоді він подзвонив знайомому адвокату, який порадив провести експертизу підписів у Львівському НДІСЕ, що в подальшому він зробив, а також заїхав в Стрийський відділ поліції, де написав заяву про вчинення ОСОБА_7 злочину. Згідно висновку експертизи Львівського НДІСЕ підписи від імені ОСОБА_7 виконані пастами для кулькових ручок, серед компонентів яких є нестійкі барвники, здатні під дією повітря окислюватися до безбарвного стану і ставати невидимими для зорового сприйняття. По даний час ОСОБА_7 не повернув йому 50000 доларів США, чим заподіяв йому шкоду в особливо великому розмірі.

- Показаннями свідка ОСОБА_21 , який пояснив, що 17.03.2014 року до нього підійшов ОСОБА_9 і під приводом спільної діяльності спитав, чи не міг би він поїхати з ним в м. Сколе подивитися підприємство, познайомитися з виробництвом, з власником підприємства, де вони планували в майбутньому різати дошки та перепідписати якісь угоди. Він погодився і 21.03.2014 року зранку вони виїхали з міста Івано-Франківськ. ОСОБА_9 з собою мав папку з документами. В м. Сколе вони приїхали приблизно о 11.00 год. ОСОБА_9 на під`їзді зателефонув до ОСОБА_7 , який запропонував ОСОБА_9 заїхати до нього на підприємство в село Коростів, Сколівського району. Вони приїхали в село Коростів на виробництво, що належало ОСОБА_7 , де пробули приблизно 40 хвилин та ОСОБА_7 показав їм своє підприємство. Після чого вони сіли в автомобіль і поїхали в кафе «Окей», яке розташоване недалеко від підприємства ОСОБА_7 . Приблизно через 10 хвилин до них під`їхав ОСОБА_7 . ОСОБА_7 з ОСОБА_9 сіли за столик в кінці залу, а він в той час сидів за іншим столиком, куди його попросив сісти ОСОБА_9 та чекав, поки закінчиться розмова. Він сидів обличчям до ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , а тому бачив все, що вони робили. Зокрема, ОСОБА_7 привіз з собою якісь документи і вони їх розглядали. Вони просиділи біля 10 хвилин, після чого ОСОБА_7 встав і вийшов з бару. Його не було близько 40 хвилин. ОСОБА_7 повернувся з якимись паперами, вони просиділи ще 10 хвилин, переглядаючи їх, після чого встали і пішли на вихід. В приміщенні бару він не бачив факту, щоб ОСОБА_9 передавав ОСОБА_7 будь-які гроші, у тому числі долари США. ОСОБА_9 дав ОСОБА_21 знак, щоб він йшов за ними. На вулиці ОСОБА_7 попрощався з ними, сів в належний йому автомобіль і поїхав в сторону своєї роботи. Він з ОСОБА_9 сіли в автомобіль і поїхали в напрямку м. Стрий.По дорозі ОСОБА_9 йому сказав, що на договорі, який щойно підписав ОСОБА_7 , нібито зникає підпис і попросив його їхати в м. Сколе до місця, де проживає ОСОБА_7 . Вони приїхали до будинку, ОСОБА_9 попросив зупинитися, а сам, вийшовши з автомобіля, пішов у відчинену браму на подвір`я, через хвилину повернувся, тримаючи в руці поліно та попросив поїхати до підприємства ОСОБА_7 , де вони перед тим були. Під`їхавши до підприємства, ОСОБА_9 попросив його зупинитися неподалік автомобіля ОСОБА_7 і не глушити двигун, вийшов з автомобіля, підбіг до автомобіля ОСОБА_7 , розбив поліном бокове скло автомобіля, витягнув звідти якісь документи, підбіг до його автомобіля і скомандував спішно їхати звідти. По дорозі ОСОБА_9 говорив йому про підпис, який зникає, просив дивитися, чи немає погоні. Він повідомив ОСОБА_9 , що за ними їде автомобіль, схожий на автомобіль ОСОБА_7 .Перед м. Стрий на кільці ОСОБА_9 попросив зупинити автомобіль, щоб переконатися, чи то ОСОБА_7 їде за ними і коли він зупинився, їх наздогнав автомобіль ОСОБА_7 , який за ними заїхав на кільце в м. Стрий і об`їхавши їх, зупинився перед його автомобілем. Після чого ОСОБА_7 вийшов з автомобіля і підійшов до належного йому автомобіля зі сторони, де сидів ОСОБА_9 . ОСОБА_22 скомандував їхати, він рушив з місця та заїхав на АЗС «ОККО», де викликали працівників міліції. Коли приїхали працівники міліції, то вони поїхали в Стрийський відділ міліції, де вони надали пояснення, а ОСОБА_9 написав заяву.

Також повідомив, що пояснення, написані слідчим у протоколі допиту його як свідка від 20.10.2014 року є недостовірні, оскільки він не говорив про гроші, а лише на прохання ОСОБА_9 погодився підтвердити наявність чорного пакету з грошима. Про те, що він ніби-то бачив, як ОСОБА_9 передавав ОСОБА_7 чорний пакет, в якому знаходилися долари США, які ОСОБА_7 перерахував, не відповідають дійсності.

Аналізуючи показання свідка ОСОБА_21 , який в даний час проживає в державі Ізраїль, дані ним в судовому засіданні в режимі відеоконференції, про те, що ОСОБА_9 не передавав ОСОБА_7 50000 доларів США, а вони лише переукладали старі договори позики, то суд вважає їх надуманими, даними ним з метою уникнення кримінальної відповідальності обвинуваченим ОСОБА_7 , та такі покази повністю суперечать як самим показам свідка ОСОБА_21 , даними ним 20.10.2014 року на досудовому слідстві під час допиту в якості свідка, так і іншим доказам, дослідженим в судовому засіданні, які підтверджують вину обвинуваченого ОСОБА_7 . Крім того, судом враховується, що участь свідка в судовому засіданні шляхом відеоконференції була забезпечена захисником ОСОБА_8 , який особисто встановив зв`язок з вказаним свідком, також перед тим захисником була подана суду нотаріально засвідчена заява з показами вказаного свідка, що може свідчити про неформальне спілкування захисника зі свідком. Крім того, свідку ОСОБА_21 не можливо було вручити розписку-попередження про кримінальну відповідальність за дачу суду завідомо неправдивих показів, а також присягу свідка.

- Показаннями свідка ОСОБА_23 , який пояснив, що він працював директором ТзОВ, а ОСОБА_7 був засновником товариства. З 2008 року він орендував у ОСОБА_7 деревообробні цехи і обладнання. В 2012 році мали контракт з Польщею на експорт сировини. В цей час ОСОБА_7 познайомив його з Пирогом Петром з Івано-Франківщини та сказав, що останній буде постачати сировину. ОСОБА_24 привозив первинні документи, а він за це йому платив кошти. Документи, які дав ОСОБА_9 , виявилися підробленими. На початку 2013 року він взнав із копії паспорта ОСОБА_25 , що в дійсності він був ОСОБА_26 . Він заключив трудовий договір з ОСОБА_26 , три копії трудового договору залишили у працівників центру зайнятості, щоб їх завірити, однак в центрі зайнятості їх не затвердили, бо договори десь пропали. В 2013 році він звільнився з ТзОВ і більше про ОСОБА_27 він не чув. Пізніше йому дзвонив ОСОБА_28 і сказав, що у нього конфлікт з ОСОБА_7 та пропонував йому 10 відсотків від суми 50000 доларів США, щоб він співпрацював з ним і говорив те, що він йому скаже. Однак ОСОБА_23 відмовився і більше з ОСОБА_29 вони не розмовляли.

-Заявою потерпілого ОСОБА_9 від 16.06.2014 року, з якої вбачається, що 20 березня 2014 року в м. Сколе ним було укладено договори позики з ОСОБА_7 відповідно на суму 20000 доларів США за договором №3 та 30000 доларів США за договором позики №4 та відповідні суми коштів були передані з його боку ОСОБА_7 , про що останній здійснив підписи в даних договорах позики та актах прийому передачі грошових коштів. Через деякий час ОСОБА_9 зауважив, що на даних документах відсутні підписи позичальника ОСОБА_7 . Звернувшись в Львівський НДІСЕ було встановлено, що ці документи підписані ОСОБА_7 пастами для кулькових ручок, серед компонентів яких є нестійкі барвники, здатні під дією повітря окислюватись до безбарвного стану і ставати невидимими для зорового сприйняття. Враховуючи, що ОСОБА_7 заперечує укладення вищевказаних договорів позики, слід прийти до висновку, що останній укладаючи такі договори шляхом обману з метою неповернення протиправно заволодів його грошовими коштами в сумі 50000 доларів США, чим спричинив йому шкоду в особливо великому розмірі.(т.3 а.с.187)

-Договором позики №3 від 17.03.2014 року, з якого вбачається, що ОСОБА_9 як позикодавець передає у тимчасове користування, а ОСОБА_7 як позичальник приймає грошові кошти в сумі 30000 доларів США, які зобов`язується повернути у термін до 30 грудня 2014 року. На вказаному договорі позики №3 візуально відсутній підпис ОСОБА_7 (т.3 а.с.188)

-Актом прийому-передачі грошових коштів згідно договору №3 від 17 березня 2014 року, згідно якого ОСОБА_9 як позикодавець передає, а ОСОБА_7 як позичальник приймає у позику грошові кошти в сумі 30000 доларів США. На вказаному акті візуально відсутній підпис ОСОБА_7 (т.3 а.с. 189)

-Договором позики №4 від 20.03.2014 року, з якого вбачається, що ОСОБА_9 як позикодавець передає у тимчасове користування, а ОСОБА_7 як позичальник приймає грошові кошти в сумі 20000 доларів США, які зобов`язується повернути у термін до 25 грудня 2014 року. На вказаному договорі позики №4 візуально відсутній підпис ОСОБА_7 (т.3 а.с.190)

-Актом прийому-передачі грошових коштів згідно договору №4 від 20 березня 2014 року, згідно якого ОСОБА_9 як позикодавець передає, а ОСОБА_7 як позичальник приймає у позику грошові кошти в сумі 20000 доларів США. На вказаному акті візуально відсутній підпис ОСОБА_7 (т.3 а.с. 191)

-Висновком №2042/2043 від 10.06.2014 року експертного дослідження реквізитів та матеріалів документів договорів позики №3 від 17.03.2014 року, №4 від 20.03.2014 року та актів прийому-передачі грошових коштів до них, з якого вбачається, що в графі «Позичальник» договору позики №3, укладеного 17.03.2014 року між ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , знаходяться підпис від імені ОСОБА_7 , а нижче - запис « ОСОБА_7 ». Після слів «Прийняв: Позичальник» в лінійці перед зазначенням прізвища, імені та по батькові « ОСОБА_7 .» акта прийому-передачі грошових коштів в сумі 30000 доларів США від 17.03.2014р. до договору позики №3, укладеного 17 березня 2014 року між гр.-ми ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , знаходяться підпис від імені ОСОБА_7 , а нижче - запис « ОСОБА_7 ». В графі «Позичальник» договору позики №4, укладеного 20.03.2014 року між ОСОБА_9 та ОСОБА_7 знаходяться підпис від імені ОСОБА_7 , а нижче - запис « ОСОБА_7 » Після слів «Прийняв: Позичальник» в лінійці перед зазначенням прізвища, імені та по-батькові « ОСОБА_7 .» акта прийому-передачі грошових коштів в сумі 20000 доларів США від 20.03.2014р. до договору позики №4, укладеного 20.03.2014 року між ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , знаходиться підпис від імені ОСОБА_7 .

Підписи від імені ОСОБА_7 та записи « ОСОБА_7 » в графі «Позичальник», в лінійці перед зазначенням прізвища та ініціалів « ОСОБА_7 » договорів позики № 3 та № 4, укладених 17 і 20 березня 2014 року, відповідно, між гр-ми ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , а також після слів «Прийняв: Позичальник», в лінійці перед зазначенням прізвища, імені та по-батькові « ОСОБА_7 .» актів прийому-передачі грошових коштів в сумі 30 000 (Тридцять тисяч) доларів США згідно договору № 3 від 17 березня 2014 року та в сумі 20 000 (Двадцять тисяч) доларів США згідно договору № 4 від 20 березня 2014 року, складених 17.03.2014 р. і 20.03.2014 р., відповідно, гр-ми ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , виконані пастами для кулькових ручок, серед компонентів яких є нестійкі барвники, здатні під дією повітря окислюватися до безбарвного стану і ставати невидимими для зорового сприйняття.(т.3 а.с.192-195)

- Висновком №3445 від 13.10.2014 року криміналістичної експертизи з дослідження підписів, з якого вбачається, що підписи від імені ОСОБА_7 , в графах «Позичальник», «Прийняв: Позичальник» в договорі позики №3 від 17 березня 2014 року, акті прийому-передачі грошових коштів згідно договору №3 від 17 березня 2014 року, договорі позики №4 від 20 березня 2014 року, акті прийому-передачі грошових коштів згідно договору №4 від 20 березня 2014 року, виконані самим ОСОБА_7 .

Підписи від імені ОСОБА_9 , розташовані в графах «Позикодавець», «Передав: Позикодавець» в договорі позики №3 від 17 березня 2014 року, акті прийому-передачі грошових коштів згідно договору №3 від 17 березня 2014 року, договорі позики №4 від 20 березня 2014 року, акті прийому-передачі грошових коштів згідно договору №4 від 20 березня 2014 року, акті прийому-передачі грошових коштів згідно договору №4 від 20 березня 2014 року, виконані самим ОСОБА_9 .(т.3 а.с.197-200).

- Висновком №3447 від 10.10.2014 року судової технічної експертизи реквізитів та матеріалів, з якого вбачається, що в графі «Позичальник» договору позики № 3, укладеного 17 березня 2014 року між гр-ми ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , знаходяться підпис від імені ОСОБА_7 , а нижче - запис « ОСОБА_7 ».

Після слів «Прийняв: Позичальник» в лінійці перед зазначенням прізвища,

імені та по-батькові « ОСОБА_7 » акта прийому-передачі грошових

коштів в сумі 30000 (Тридцять тисяч) доларів США від 17.03.2014 р. до договору

позики № 3, укладеного 17 березня 2014 року між гр-ми

ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , знаходяться підпис від імені

ОСОБА_7 , а нижче - запис « ОСОБА_7 ».

В графі «Позичальник» договору позики № 4, укладеного 20 березня 2014

року між гр-ми ОСОБА_9 та

ОСОБА_7 , знаходяться підпис від імені ОСОБА_7 , а нижче - запис « ОСОБА_7 ».

Після слів «Прийняв: Позичальник» в лінійці перед зазначенням прізвища,

імені та по-батькові « ОСОБА_7 » акта прийому-передачі грошових

коштів в сумі 20 000 (Двадцять тисяч) доларів США від 20.03.2014 р. до договору

позики № 4, укладеного 20 березня 2014 року між гр-ми

ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , знаходиться підпис від імені

ОСОБА_7 ..

Підписи від імені ОСОБА_7 та записи « ОСОБА_7 » в графі «Позичальник», в

лінійці перед зазначенням прізвища та ініціалів « ОСОБА_7 » договорів позики № 3

та № 4, укладених 17 і 20 березня 2014 року, відповідно, між гр-ми

ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , а також після слів

«Прийняв: Позичальник», в лінійці перед зазначенням прізвища, імені та по-батькові

« ОСОБА_7 .» актів прийому-передачі грошових коштів в сумі 30 000

(Тридцять тисяч) доларів США згідно договору № 3 від 17 березня 2014 року та в

сумі 20 000 (Двадцять тисяч) доларів США згідно договору № 4 від 20 березня 2014

року, складених 17.03.2014 р. і 20.03.2014 р., відповідно, гр-ми

ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , виконані пастами

для кулькових ручок, серед компонентів яких є нестійкі барвники, здатні під дією

повітря окислюватися до безбарвного стану і ставати невидимими для зорового

сприйняття.(т. 3 а.с.201-204)

- Довідкою Сколівського відділення №10013/0179 філії-Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк» від 27.10.2014 року №942, з якої вбачається, що станом на 20 березня 2014 року офіційний курс гривні до долара США становить: 100 доларів США - 991,78 грн.(т.3 а.с.205)

- Висновком №819/820 від 19.03.2015 року судових комісійних криміналістичних експертиз почерку і підписів та матеріалів документів, з якого вбачається, що в графі «Позичальник» договору позики№ 3, укладеного 17 березня 2014 року між гр-ми ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , знаходяться підпис від імені ОСОБА_7 , а нижче - запис « ОСОБА_7 » /детально див. рис.З таблиці № 1/.

Після слів «Прийняв: Позичальник» в лінійці перед зазначенням прізвища, імені та

по-батькові « ОСОБА_7 .» акта прийому-передачі грошових коштів в сумі 30 000 (Тридцять тисяч) доларів США від 17.03.2014 р. до договору позики № 3, укладеного 17 березня 2014 року між гр-ми ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , знаходяться підпис від імені ОСОБА_7 , а нижче - запис « ОСОБА_7 ».

В графі «Позичальник» договору позики № 4, укладеного 20 березня 2014 року між гр-ми ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , знаходяться підпис від імені ОСОБА_7 , а нижче - запис « ОСОБА_7 ».

Після слів «Прийняв: Позичальник» в лінійці перед зазначенням прізвища, імені та по-батькові « ОСОБА_7 .» акта прийому-передачігрошових коштів в сумі 20 000) (Двадцять тисяч) доларів США від 20.03.2014 р. до договору позики № 4, укладеного 20 березня 2014 року між гр-ми ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , знаходиться підпис від імені ОСОБА_7 ..

Ці підписи виконані пастами для кулькових ручок, серед компонентів яких є нестійкі барвники, здатні під дією повітря окислюватися до безбарвного стану і ставати невидимими для зорового сприйняття.

Підписи від імені ОСОБА_7 виявлені і відповідним чином зафіксовані фотографічним методом, які розташовані в графі «Позичальник» договору позики № 3, укладеного 17 березня 2014 року між гр-ми ОСОБА_9 та ОСОБА_7 про передачу у тимчасове користування грошових коштів в сумі 30000 (Тридцять тисяч) доларів США та після слів «Прийняв: Позичальник» акта прийому-передачі грошових коштів від 17.03.2014 року до цього договору; в графі «Позичальник» договору позики № 4, укладеного 20 березня 2014 року між гр-ми ОСОБА_9 та ОСОБА_7 про передачу у тимчасове користування грошових коштів з сумі 20 000 (Двадцять тисяч) доларів США та після слів «Прийняв: Позичальник» акта прийому-передачі грошових коштів від 20.03.2014 року до цього договору, виконані ОСОБА_7 .

Підписи від імені ОСОБА_9 , розташовані в графі «Позикодавець» договору позики № 3, укладеного 17 березня 2014 року між гр-ми ОСОБА_9 та ОСОБА_7 про передачу у тимчасове користування грошових коштів в сумі 30 000 (Тридцять тисяч) доларів США та після слів «Передав: Позикодавець» акта прийому-передачі грошових коштів від 17.03.2014 року до цього договору; в графі «Позикодавець» договору позики № 4, укладеного 20 березня 2014 року між гр-ми ОСОБА_9 та ОСОБА_7 про передачу у тимчасове користування грошових коштів в сумі 20000 (двадцять тисяч) доларів США та після слів «Передав: Позикодавець» акта прийому-передачі грошових коштів від 20.03.2014 року до цього договору, виконані ОСОБА_9 .(т.3 а.с.207-214)

- Висновком експерта № 6/279 від 22.06.2015 року, з якого вбачається, що в графах «Позикодавець» від імені ОСОБА_9 в документах: «Договір позики за №3 від 17.03.2014 року», «Договір позики №4 від 20 березня 2014 року» та в графах «Передав: Позикодавець» від імені ОСОБА_9 в документах: «Акт прийому-передачі грошових коштів в сумі 30000 (тридцять тисяч) доларів США згідно договору №3 від 17 березня 2014 року»; «Акт прийому - передачі грошових коштів в сумі 20000 (двадцять тисяч) доларів США згідно договору №4 від 20 березня 2014 року» - спочатку виконувалася друкована лінія, потім виконувалися підписи.

В графах «Позичальник» від імені ОСОБА_7 в документах: «Договір позики за №3 від 17.03.2014 року», «Договір позики №4 від 20 березня 2014 року»; в графах «Прийняв: Позичальник» від імені ОСОБА_7 в документах «Акт прийому-передачі грошових коштів в сумі 30000 (тридцять тисяч) доларів СІІІА згідно договору №3 від 17 березня 2014 року»; «Акт прийому - передачі грошових коштів в сумі 20000 (двадцять тисяч) доларів США згідно договору №4 від 20 березня 2014 року» - встановити, що спочатку виконувалось друкована лінія, чи підписи не представилось можливим по причинам вказаним в дослідницькій частині висновку експерта. Будь яких ознак монтажу, підчисток, дописок, виправлень та змін першопочаткових реквізитів, в даних документах не виявлено.(т.3 а.с.217-220)

- Копією трудового договору №4 від11.03.2013 року між ФОП ОСОБА_23 та ОСОБА_9 .(т.3 а.с. 225-226)

- Рішенням Сколівського районного суду Львівської області від 30.05.2014 року у справі №453/423/14-ц за позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_7 про стягнення боргу за договором позики. Вказаним рішенням ухвалено позов задоволити та стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 40300 доларів США, що еквівалентно 410918,95 грн. боргу за договорами позики від 06.08.2012 року та 18.09.2012 року, пеню у сумі 36571,70 грн., три проценти річних від простроченої суми у розмірі 3005,89 грн., 3654 грн. судових витрат, 1000 грн. витрат на правову допомогу, а разом 455150,54 грн.(чотириста п`ятдесят п`ять тисяч сто п`ятдесят гривень 54 копійки).

Оцінюючи вищезазначені докази кожен окремо і в своїй сукупності, суд приходить до висновку, що всі вони є належними, оскільки вони підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимі, оскільки вони отримані в порядку встановленому КПК України, достовірні, оскільки фактичні дані отримані з цих доказів, не спростовані іншими доказами, наданими сторонами кримінального провадження.

Всі ці докази в своїй сукупності та взаємозв`язку не містять суперечностей, доповнюють один одного і дають можливість прийти до однозначного висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 в судовому засіданні встановлена і доведена, а умисні дії ОСОБА_7 в межах пред`явленого обвинувачення слід кваліфікувати за ч. 4 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), вчинене в особливо великих розмірах.

Стороною захисту на спростування вини ОСОБА_7 подано висновок експерта-поліграфолога №26011/026-І від 29.11.2022 року за результатами проведення судової психологічної експертизи (опитування із застосуванням спеціального технічного пристрою - комп`ютерного поліграфа). Згідно вказаного висновку, в ході опитування із застосуванням спеціального технічного пристрою комп`ютерного поліграфа не виявлялися під час опитування із застосуванням спеціального технічного пристрою-комп`ютерного поліграфа у громадянина ОСОБА_7 психофізіологічні реакції, які вказують на те, що він отримав від громадянина ОСОБА_9 20 березня 2014 року грошові кошти на суму 50000 доларів США у приміщенні кафе «ОКЕЙ», що в с. Коростів Сколівського району Львівської області.

Суд не приймає до уваги вказаний висновок експерта-поліграфолога №26011/026-І від 29.11.2022 року виходячи з наступного.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст.93 КПК України, збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ст.242 КПК України експертизи можуть проводитись за зверненням будь-якої сторони кримінального провадження, а також за дорученням слідчого тощо, для з`ясування обставин, що мають значення для вирішення завдань кримінального судочинства та коли для такого з`ясування необхідні спеціальні знання. До того ж ч. 2 ст.243 КПК України передбачено, що сторона захисту для проведення експертизи має право самостійно залучати експертів на договірних умовах.

Пунктом 6.8 розділу VI Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень (далі Інструкція), затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 року №53/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 03.11.1998 за № 705/3145, з метою отримання орієнтувальної інформації можуть проводитися опитування із застосуванням спеціального технічного засобу комп`ютерного поліграфа.

Пунктом 6.8.1 Інструкції передбачено, що предметом опитування із застосуванням спеціального технічного засобу - комп`ютерного поліграфа є отримання орієнтувальної інформації щодо: ступеня ймовірності повідомленої опитуваною особою інформації; повноти наданої опитуваною особою інформації; джерела отриманої опитуваною особою інформації; уявлень опитуваної особи про певну подію; іншої орієнтувальної інформації, необхідної для конструювання версій розслідування певних подій.

За визначенням поліграф (детектор брехні) є різновидом психофізіологічної апаратури і являє собою комплексну багатоканальну апаратну методику реєстрації змін психофізіологічних реакцій людини у відповідь на пред`явлення за спеціальною схемою певних психологічних стимулів; аналіз інформації, отриманої від людини в процесі опитування за допомогою поліграфа, як стверджується, дає змогу одержувати необхідну орієнтувальну інформацію та виявляти ту, яку людина приховує.

Поліграф - це багатоканальний осцилограф, який проводить одночасний запис показників кров`яного тиску, дихання, рухових реакцій, робить електрокардіограму тощо. Водночас, на основні чотири показники, які вимірюються поліграфом (артеріальний тиск, пульс, потовиділення, частота дихання) впливає велика кількість емоцій, в тому числі радість, ненависть, печаль, тривога, депресія. Зв`язок цих параметрів у сукупності із намірами безперечного обману до цього часу наукою не доведено. При цьому слід зазначити, що поліграф не читає думки, а лише реєструє фізіологічну активність та зміну її параметрів. Він виявляє не брехню, а лише збудження, яке з певною долею вірогідності може свідчити про неправду. По фізіологічним реакціям не можна точно встановити природу процесу, що їх викликав (позитивна чи негативна емоція, біль, якісь асоціації, брехня, переляк).

Таким чином, судова експертиза із застосуванням спеціального технічного засобу комп`ютерного поліграфа - це різновид психологічної експертизи, яка проводиться у вигляді дослідження експертом-поліграфологом на основі спеціальних знань з використанням комп`ютерного поліграфа психофізіологічних реакцій людини у відповідь на пред`явлені в ході дослідження стимули з метою перевірки достовірності інформації, що надається досліджуваною особою. Положеннями чинного законодавства не передбачена можливість перевірки правдивості показань учасників справи із застосуванням поліграфа (детектора брехні) або прийняття судом в якості доказу отриманих таким чином відомостей, які носять орієнтовний характер.

Аналіз чинного законодавства дає підстави констатувати, що законодавець дозволяє використовувати поліграф у вузькому професійному колі (Інструкція про порядок використання поліграфів у Національній поліції України, затверджена Наказом МВС України від 13.11.2017 року №920, Порядок проведення психофізіологічного дослідження із застосуванням поліграфа у Державному бюро розслідувань, затверджений постановою КМУ від 11.05.2017 року №449, Положення про психологічне забезпечення в Національній гвардії України, затверджене наказом Міністерства внутрішніх справ України від 08.12.2016 року №1285, тощо).

Крім того, суд звертає увагу на відсутність нормативно-правового акту, що врегульовує питання проведення судової експертизи (психофізіологічне дослідження з використанням поліграфу (детектору брехні) для цілей кримінального провадження, зокрема із визначенням основних принципів використання поліграфа, випадків, в яких це заборонено, кола осіб, які не можуть бути піддані такій перевірці, часових рамок, протягом яких особа може бути піддана до такої перевірки.

Результати перевірок на поліграфі мають в процесі доказування орієнтовне, а не доказове значення, а висновки мають ознаки вірогідності.

Згідно зі ст.84 КПК України джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Процесуальним законодавством опитування з використання поліграфу не віднесено до джерел доказів.

Крім того, суд не приймає до уваги покликання сторони захисту на те, що передача потерпілим ОСОБА_9 обвинуваченому ОСОБА_7 коштів в сумі 50 000 доларів СІІІА ніколи не мала місця, оскільки потерпілий ОСОБА_9 ніколи не мав коштів навіть на купівлю власного автомобіля, пересувався між сусідніми областями засобами громадського транспорту, не мав коштів на придбання якісного одягу, на оплату пального, на оплату авансів на закупівлю лісопродукції; договори позики були удаваними, оскільки прикривали собою інші правові відносини, які склалися між обвинуваченим та потерпілим, а саме фіксували їх відносини з приводу кількості та вартості документів на лісопродукцію; саме надання позик на суми 40 300 доларів США, а пізніше 50 000 доларів США носили безпроцентний характер, а отже є нелогічними з точки зору дій та інтересів позичальника, якому бракує коштів для забезпечення власних потреб; а також покликання на покази свідка ОСОБА_21 про те, що у 2014 році у ОСОБА_9 ніколи не було грошових коштів на таку позику, оскільки навіть для спільної діяльності вони не могли оплатити аванс за деревину, що ОСОБА_9 іноді не мав коштів навіть на пальне, - то такі покликання сторони захисту повністю спростовуються рішенням Сколівського районного суду Львівської області від 30.05.2014 року у справі №453/423/14-ц за позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_7 про стягнення боргу за договором позики. Вказаним рішенням ухвалено стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 40300 доларів США, що еквівалентно 410918,95 грн. боргу за договорами позики від 06.08.2012 року та 18.09.2012 року, пеню у сумі 36571,70 грн., три проценти річних від простроченої суми у розмірі 3005,89 грн., 3654 грн. судових витрат, 1000 грн. витрат на правову допомогу, а разом 455150,54 грн. (чотириста п`ятдесят п`ять тисяч сто п`ятдесят гривень 54 копійки), яке набрало законної сили.

Судом на підставі показів обвинуваченого ОСОБА_7 , потерпілого ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_21 встановлено, що часом вчинення обвинуваченим ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, є 21 березня 2014 року, оскільки саме 21 березня 2014 року, близько 12.00 год., в приміщенні кафе „ОКЕЙ", що в с. Коростів Сколівського району Львівської області, ОСОБА_7 , реалізуючи злочинний умисел на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_9 в особливо великих розмірах шляхом обману та зловживання довірою, кульковою ручкою, у пасті якої серед компонентів є нестійкі барвники, здатні під дією повітря окислюватись до безбарвного стану і ставати невидимими для зорового сприйняття, яку завчасно підготовив з метою вчинення злочину, поставив свої підписи у вказаних договорах та актах прийому-передачі, та відразу після підписання документації ОСОБА_7 отримав від ОСОБА_9 грошові кошти в сумі 50000 доларів США, що у відповідності до офіційного курсу НБУ на момент вчинення злочину становило 495890 грн., без мети їх подальшого повернення.

Згідно з п. 17 постанови Пленуму ВСУ від 06.11.2009 № 10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності», відповідно до статті 190 КК України шахрайство - це заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою. Обман (повідомлення потерпілому неправдивих відомостей або приховування певних обставин) чи зловживання довірою (недобросовісне використання довіри потерпілого) при шахрайстві застосовуються винною особою з метою викликати у потерпілого впевненість у вигідності чи обов`язковості передачі їй майна або права на нього. Обов`язковою ознакою шахрайства є добровільна передача потерпілим майна чи права на нього. Слід мати на увазі, що коли потерпіла особа через вік, фізичні чи психічні вади або інші обставини не могла правильно оцінювати і розуміти зміст, характер і значення своїх дій або керувати ними, передачу нею майна чи права на нього не можна вважати добровільною. Якщо особа заволодіває чужим майном, свідомо скориставшись чужою помилкою, виникненню якої вона не сприяла, та за відсутності змови з особою, яка ввела потерпілого в оману, вчинене не може розглядатись як шахрайство. За певних обставин (наприклад, коли майно має особливу історичну, наукову, художню чи культурну цінність) такі дії можуть бути кваліфіковані за статтею 193 КК України. Якщо обман або зловживання довірою були лише способом отримання доступу до майна, а саме вилучення майна відбувалося таємно чи відкрито, то склад шахрайства відсутній. Такі дії слід кваліфікувати відповідно як крадіжку, грабіж або розбій.

Об`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 КК України, виражається у завододінні чужим майном або придбанні права на майно шляхом обману або зловживання довірою.

Обман - це повідомлення неправдивих відомостей (дія) або замовчування відомостей, які мають бути повідомлені (бездіяльність), з метою заволодіння чужим майном або придбання права на майно. Він може виражатися в усній, письмовій формі, у використанні підроблених документів тощо.

Зловживання довірою - це вид обману, що полягає у використанні винним довірливих відносин з потерпілим, заснованих на родинних, службових відносинах, знайомстві, інших цивільно-правових відносинах.

Як шахрайство, вчинене шляхом зловживання довірою, слід розглядати укладення договорів кредиту, позики, попередньої оплати за виконання певної роботи тощо без наміру повернути отримані кошти чи інші матеріальні цінності, виконати належно обумовлену роботу чи повернути борг.

Особливості шахрайства полягають у тому, що потерпілий, будучи введеним в оману, зовні добровільно передає винному майно або право на майно, вважаючи, що це є правомірним, необхідним або вигідним для нього, що він зобов`язаний це зробити. Тому обман або зловживання довірою за часом передує передачі майна або права на майно і викликає у потерпілого усвідомлення правомірності такої передачі.

Якщо обман або зловживання довірою були лише способом отримання доступу до майна, а саме вилучення майна відбувалося таємно чи відкрито, то склад шахрайства відсутній.

Закінченим шахрайство вважається з моменту заволодіння майном або придбанням права на майно. Обман, що не призвів до заволодіння майном або правом на майно, визнається відповідно до конкретних обставин готуванням чи замахом на шахрайство.

Суб`єктивна сторона - прямий умисел, корисливі мотив і мета.

Частина 4 статті 190 КК передбачає відповідальність за шахрайство, вчинене в особливо великих розмірах або організованою групою.

За умови документального підтвердження факту часткового погашення заборгованості обвинуваченого перед потерпілим в період, що передував початку досудового розслідування, склад злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України «Шахрайство» - виключається. Це пояснюється тим, що часткове повернення коштів до початку досудового розслідування свідчить про визнання особою боргових зобов`язань та бажання їх повернути з певним часом. Боргові зобов`язання за договором позики врегульовані нормами Цивільного кодексу України (ст.ст. 1046- 1053 ЦК).

Шахрайство як злочин є однією із форм розкрадання і характеризується прямим умислом, корисливими мотивом і метою.

Прямий умисел полягає в небажанні особи повертати отримане майно, відшкодовувати його вартість та/або здійснювати інші дії, якими було зумовлене отримання майна.

Неповернення (а також неповне або несвоєчасне повернення) майна внаслідок дій, що не залежали від волі особи, якій інкримінується шахрайство, усуває наявність умислу особи на заволодіння майном (правами на майно), а отже - за таких обставин відсутнім є склад злочину, передбачений ст. 190 КК України.

Встановлення умислу особи на заволодіння майном в момент його отримання, має вирішальне значення, оскільки в іншому випаду мова йтиме про відсутність складу злочину та наявність цивільно-правових відносин між особами.

Отже, у підсумку можна зазначити, що при кваліфікації невиконання грошового зобов`язання як шахрайства необхідно враховувати, що: винна особа повинна ще в момент укладення договору позики/кредиту мати на меті привласнити грошові кошти, а зобов`язання - не виконувати; поведінка потерпілого, зокрема, ступінь його обачності, або ж легковажність, не впливають на наявність чи відсутність складу злочину; наявність формальних цивільно-правових відносин між винною особою та потерпілим не перешкоджають для кваліфікації скоєного як шахрайство; розмежування шахрайства від цивільно-правової угоди слід проводити не по тому, як оформлені укладені між сторонами договори, а по результату цієї договорної діяльності; особа, яка вводиться в оману при вчиненні шахрайства і потерпілий від цього злочину не обов`язково мають збігатись.

Потерпілий ОСОБА_9 повідомив,що з обвинуваченим ОСОБА_7 був знайомий ще задовго до цих подій, спільноїздили за межі території України. Вони обоє займалися бізнесом, тому підстав недовіряти обвинуваченому у потерпілого не було, перебували у довірливих стосунках, хотіли вестиспільний бізнес. У зв`язку з чим потерпілий погодився позичити ОСОБА_7 грошовікошти на покупку обладнання та закупівлю лісу в сумі 50 000 доларів США.Довірившись обвинуваченому, ОСОБА_9 добровільно передавав останньому коштив сумі 50 000 доларів США. Грошові кошти в потерпілого були, оскільки він та йогодружина займалися підприємницькою діяльність, в тому числі за межами України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 зазначив, що дійсно 21 березня 2014 року він в приміщенні кафе „ОКЕЙ", що в с. Коростів,Сколівського району Львівської області, підписав підготовлені потерпілим договірпозики грошових коштівв сумі 30000 доларів США №3 і акт прийому-передачігрошових коштів за вказаним договоромта договір позики грошових коштів в сумі 20000 доларів США№4 і акт прийому-передачі грошових коштів за вказаним договором, підписи проставив кульковою ручкою, у пасті якої серед компонентів єнестійкі барвники, здатні під дією повітря окислюватись до безбарвного стану і ставатиневидимими для зорового сприйняття.

Водночас, підписувати зазначені договори та акти прийому передачі грошовихкоштів ніхто ОСОБА_7 не змушував.

У своїх письмових поясненнях обвинувачений вказував, що з 2006 року займавсяекспортом лісу «кругляка» за кордон, у нього були домовленості з потерпілим прозакупівлю в останнього лісу «кругляку» з первинними документами, щопідтверджують їх походження, таким чином обвинуваченому було достовірно відомо,які саме договори необхідно укласти з метою закупівлі лісопродукції з первиннимидокументами про її походження, щоб в подальшому лісопродукцію можливо було бекспортувати в країни Європи.

Крім цього, доводи сторони захисту, що договори та акти прийому передачі булинаписані за інших обставин (у рахунок наданих потерпілим документів пропоходження лісопродукції), спростовується текстом самих документів.

Також, стороною захисту зазначено, що попередні договори позики між ОСОБА_9 та ОСОБА_7 були укладені на загальну суму 40300 доларів США, у своїхпоказах ОСОБА_7 зазначив, що з 2013 року не довіряв ОСОБА_9 та мав наміррозірвати з потерпілим будь-які відносини, водночас вже 21 березня 2014 року без будь-якого примусу підписав з потерпілим ОСОБА_9 договори позики та акти прийомупередач грошових коштів на загальну суму 50 000 доларів США, хоча фактично, якстверджує обвинувачений, коштів від потерпілого він не отримав.

Таким чином не підтверджується позиція сторони захисту про те, що 21 березня2014 року відбулась пролонгація попередніх договорів укладених між сторонами,оскільки сума за договорами позики та актами прийому передачі грошових коштівукладених у березні 2014 року становила вже 50 000 доларів США, а за попереднімидоговорами така сума становила 40300 доларів США, а різниця на суму 9700 доларівСША є дуже суттєвою.

Водночас факт надання потерпілим ОСОБА_9 обвинуваченому ОСОБА_7 упозику грошових коштів підтверджується в тому числі й письмовими договоромпозики грошових коштівв сумі 30000 доларів США №3 і актом прийому-передачігрошових коштів за вказаним договоромта договором позики грошових коштів в сумі 20000 доларів США №4 і актом прийому-передачі грошових коштів за вказаним договором, у яких власноручно підписався обвинувачений. Справжність підпису ОСОБА_7 в договорах позики та актах прийому передачі підтверджена висновкамисудових експертів, як і підтверджено той факт, що обвинувачений ОСОБА_7 вказанідокументи підписав кульковою ручкою, у пасті якої серед компонентів є нестійкібарвники, здатні під дією повітря окислюватись до безбарвного стану і ставатиневидимими для зорового сприйняття.

Прямий умисел ОСОБА_7 на вчинення шахрайських дій по відношенню допотерпілого ОСОБА_9 , спрямований на привласнення належних останньомугрошових коштів в особливо великому розмірі, полягає в небажанні повертатиотримані кошти.

Саме про наявність в діях обвинуваченого прямого умислу свідчить й той факт, що договори позики грошових коштів в сумі 30000 доларів США №3 і акт прийому- передачі грошових коштів за вказаним договором та договір позики грошових коштів в сумі 20000 доларів США №4 і акт прийому-передачі грошових коштів за вказаним договором ОСОБА_7 підписувалися кульковою ручкою, у пасті якої серед компонентів є нестійкі барвники, здатні під дією повітря окислюватись до безбарвного стану і ставати невидимими для зорового сприйняття, таким чином обвинувачений не мав наміру на повернення зазначених коштів.

Відсутність свідків вчинення злочинних дій, в даному випадку свідків, які підтвердили факт передачі грошових коштів, не може вказувати на те, що вина не може бути доведена. При вчиненні злочину за обставин, коли крім показань обвинуваченого та потерпілого, у провадженні відсутні докази - показання очевидців, що могли б підтвердити або спростувати показання кожного з учасників, досліджуються інші - непрямі докази, які у своїй сукупності підтверджують вину обвинуваченого.

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю акт прийому-передачі отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Таким чином, письмова форма договору позики внаслідок його реальногохарактеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошовоїсуми позичальнику.

При кваліфікації дій обвинуваченого, слід урахувати позицію Верховного Суду від 05.04.2018 в справі № 658/1658/16-к, відповідно до якої, кваліфікація злочину - це кримінально-правова оцінка поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу злочину, передбаченому КК України, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння.

За своєю суттю і змістом кваліфікація злочинів пов`язана з необхідністю обов`язкового встановлення і доказування кримінально-процесуальними і криміналістичними засобами двох важливих обставин: 1) факту вчинення особою (суб`єктом злочину) суспільно небезпечного діяння, тобто конкретного акту її поведінки (вчинку) у формі дії чи бездіяльності; 2) точної відповідності ознак цього діяння ознакам складу злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини КК.

Злочин, передбачений ст. 190 КК України, є злочином з матеріальним складом.

Відповідно до четвертої примітки до ст. 185 КК України у статтях 185-187 та 189- 191, 194 цього Кодексу в особливо великих розмірах визнається кримінальне правопорушення, що вчинене однією особою чи групою осіб на суму, яка в шістсот і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент вчинення кримінального правопорушення.

ОСОБА_7 , переслідуючи єдиний злочинний умисел, зловживаючи довірою ОСОБА_9 , заволодів належними останньому грошовими коштами, а саме: у 2014 році - в сумі 50000 доларів США, що у відповідності до офіційного курсу НБУ на момент вчинення злочину становило 495 890 грн. (чотириста дев`яносто п`ять тисяч вісімсот дев`яносто гривень), чим спричинив останньому матеріальну шкоду на вказану суму та відповідно до ч. 4 примітки до ст. 185 КК України становить особливо великий розмір.

Оцінивши кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, слід зазначити, що наведені показання потерпілого, показання допитаних судом свідків, письмові докази, які досліджені судом, підтверджують вчинення обвинуваченим ОСОБА_7 саме шахрайських дій по відношенню до потерпілого ОСОБА_9 шляхом зловживання довірою останнього, і таким способом заволодіння грошовими коштами, які є власністю потерпілого, оскільки фактично на момент виникнення договірних зобов`язань, обвинувачений не мав наміру повертати отримані в позику грошові кошти.

Відтак, дії ОСОБА_7 правильно кваліфіковані за ч. 4 ст. 190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), вчинене в особливо великих розмірах.

Невизнання обвинуваченим ОСОБА_7 своєї вини є способом обраного ним захисту з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинений ним особливо тяжкий злочин та відповідного покарання.

Вина ОСОБА_7 доведена в повному обсязі сукупністю доказів, які безпосередньо досліджені в ході судового розгляду справи.

Доведеність вини і така кваліфікація дій обвинуваченого в суду не викликає сумнівів. Вищенаведені докази винності обвинуваченого у своїй сукупності є логічними і послідовними та відтворюють реальні події, що мали місце.

У сукупності вище перелічені докази беззаперечно підтверджують подію і склад злочину, що інкриміновано ОСОБА_7 . Дані докази суд вважає такими, що зібрані відповідно до вимог кримінального процесуального закону, належними та допустимими, не містять розбіжностей чи суперечностей. Також, суд вважає, що вина обвинуваченого в судовому засіданні доведена повністю поза розумним сумнівом.

У роз`ясненнях, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 №7(зі змінами), зокрема в п.1, звертається увага на те, що суди при призначенні покарання мають суворо дотримуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через них реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, а в п.3 наголошується на тому, що, встановлюючи ступінь тяжкості злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його скоєння (зокрема форми вини, мотиву й мети, способу, стадії скоєння, кількості епізодів злочинної діяльності, характеру і ступеня тяжкості наслідків, що настали).

Статтею 17 ЗаконуУкраїни «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009року (заява№ 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним. При цьому, у справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Обираючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, за яким кваліфіковано дії обвинуваченого за ч. 4 ст. 190КК України є особливо тяжким злочином.

Досліджуючи дані про особу обвинуваченого, встановлено, що ОСОБА_7 вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується по місцю проживання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставин, передбачених ст. 66 КК України, які пом`якшують покарання ОСОБА_7 , не встановлено.

Обставин, передбачених ст. 67 КК України, які обтяжують покарання ОСОБА_7 , не встановлено.

За приписами ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

Приймаючи до уваги наведені обставини в сукупності, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого можливе призначивши покарання в межах санкції ч. 4 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

Зважаючи на те, що цивільний позивач ОСОБА_9 протягом тривалого часу в судові засідання не з`являвся, клопотань про розгляд позову у його відсутності не подавав, відтак виходячи з вимог ст.ст. 129, 326 КПК України, суд вважає за необхідне цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_7 про відшкодування шкоди залишити без розгляду.

Відповідно до ст. 124 КПК України з обвинуваченого на користь держави слід стягнути витрати на залучення експерта.

Керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_7 визнати винним та призначити покарання за ч.4 ст. 190 КК України 6 (шість) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_7 рахувати з часу приведення вироку до виконання.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_7 в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 17 травня 2015 року по 20 травня 2015 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 у виді застави до вступу вироку в законну силу залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави 9986,88 грн. (дев`ять тисяч дев`ятсот вісімдесят шість гривень 88 копійок) витрат на залучення експерта.

Цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_7 про відшкодування шкоди залишити без розгляду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення через Стрийський міськрайонний суд Львівської області.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3