ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 серпня 2023 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

підозрюваного - ОСОБА_7 ,

захисника підозрюваного ОСОБА_7 - ОСОБА_8 ,

слідчих - ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні - прокурора відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Волинської обласної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 липня 2023 року про відмову в задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС СВ УСБ України у Волинській області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В :

Старший слідчий в ОВС СВ УСБ України у Волинській області ОСОБА_9 , за погодженням з прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Волинської обласної прокуратури ОСОБА_6 , 25.07.2023 року звернувся до слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 строком на 60 днів.

Клопотання мотивував тим, що слідчим відділом УСБУ у Волинській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000198, яке внесене до ЄРДР 14.12.2022 року за ознаками злочину, передбаченого ч.4 ст.111-1, ч.1 ст.111-2 КК України.

У вказаному кримінальному провадженні громадянин України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обґрунтовано підозрюється у провадженні господарської діяльності у взаємодії з державою-агресором, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.111-1 КК України. Слідчим 25.07.2023 року складено та погоджено з прокурором у кримінальному провадженні письмове повідомлення про підозру та цього ж дня о 10 годині 15 хвилин громадянину України ОСОБА_7 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.111-1 КК України.

Наведені обставини в їх сукупності вказують на наявність ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, зокрема на те, що підозрюваний ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-які з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, впливати на свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити вчиняти кримінальне правопорушення у якому останній підозрюється. Беручи до уваги наведені вище ризики та наявність вагомих доказів підозри у вчиненні ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч.1 ст.111-2 КК України, та враховуючи військову агресію Російської Федерації проти України та введення воєнного стану на всій території України, існує обґрунтована необхідність в обранні щодо нього виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. При цьому, аналіз вищевказаних ризиків дає підстави вважати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.176 КПК України, не може запобігти цим ризикам.

Підозрюваний ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вдівець, у фактичних сімейних стосунках не перебуває, на утриманні жодної особи не має, син останнього досяг повноліття і живе окремо від нього. Нерухомим майном та цінним рухомим майном підозрюваний в Україні не володіє. На момент повідомлення про підозру ОСОБА_7 обіймає посаду директора товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича фірма «Корунд» (місто Луцьк, вулиця Виробнича, 34В (попередня назва вулиці - Боженка), Волинської області). ОСОБА_7 фактично проживає один за адресою: АДРЕСА_1 та зареєстрований у АДРЕСА_2 . Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право власності на будівлі та споруди за адресою фактичного проживання підозрюваного, не зареєстроване. У ході досудового розслідування ОСОБА_7 не надавав належних документальних матеріалів, які б підтверджували незадовільний стан здоров`я останнього. До кримінальної відповідальності ОСОБА_7 не притягувався, непогашені судимості відсутні, повідомлень про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення не має. Посилаючи на дані обставини просив задовольнити клопотання.

Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27.07.2023 року відмовлено в задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС СВ УСБ України у Волинській області ОСОБА_9 , яке погоджено прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Волинської обласної прокуратури ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зобов`язано підозрюваного ОСОБА_7 прибувати за кожною вимогою до старшого слідчого в ОВС СВ УСБ України у Волинській області ОСОБА_9 ..

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що не доведено наявності ризиків, на котрі посилається в клопотанні слідчий, та які передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищувати, сховати будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 слідчий суддя враховує вимоги п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. Враховуючи, що слідчий та прокурор не довели в судовому засіданні наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, суд приходить до висновку, що клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не підлягає задоволенню. При цьому, виходячи із положень ч.3 ст. 194 КПК України, слідчий суддя зобов`язує підозрюваного ОСОБА_7 прибувати за кожною вимогою до старшого слідчого в ОВС СВ УСБ України у Волинській області ОСОБА_9 .

Прокурор в своїй апеляційній скарзі вважає ухвалу слідчого судді необгрунтованою, невмотивованою, незаконною та такою, що підлягає скасуванню. Вказує на те, що при винесенні оскаржуваної ухвали слідчий суддя істотно порушив вимоги КПК України, не врахував наявність ризиків, передбачених п.п.1, 2, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, на які вказував слідчий та прокурор у клопотанні про застосування запобіжного заходу, не вмотивовано спростування таких ризиків та чому слідчий суддя прийшов до саме до такого висновку.

Крім цього, відповідно до ч.5 ст.176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-422 КК України, за наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений п.5 ч.1 ст.176 КПК України, тобто тримання під вартою. Згідно з ч.5 ст.176 КПК України, запобіжні заходи у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту, застави не можуть бути застосовані до осіб, які підозрюються або обвинувачують у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-422 КК України. Відповідно до ч.4 ст.183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні, щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-422 КК України.

Просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 строком на 60 днів.

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали та доводи апеляційної скарги; думку прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу; підозрюваного та його захисника, які проти задоволення апеляційної скарги прокурора заперечили; пояснення слідчих; апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга прокурора не підлягає до задоволення з таких підстав.

Так, згідно п.9 ч.2 ст.131 КПК України застосування запобіжного заходу є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч.3 ст.132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Згідно ч.2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим і застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Частиною 1 статті 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Колегія суддів вважає, що при розгляді клопотання слідчого зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею дотримані, а доводи прокурора щодо незаконності ухвали слідчого судді, викладені в апеляційній скарзі та у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції, є необґрунтованими.

Так, клопотанням слідчого та доданими до нього доказами підтверджується, щослідчим відділом УСБУ у Волинській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000198, яке внесене до ЄРДР 14.12.2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.111-1, ч.1 ст.111-2 КК України.

ОСОБА_7 25.07.2023 року вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.111-1 КК України.

Колегія суддів не вважає за доцільне вдаватися до детального обговорення обґрунтованості підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення з огляду на те, що вона достатньою мірою підтверджується доказами, доданими до клопотання слідчого, та не оспорюється прокурором в апеляційній скарзі і іншими учасниками кримінального провадження.

Слідчим суддею зазначено, що слідчим не доведено наявності ризиків, які передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищувати, сховати будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Колегія суддів апеляційного суду вважає необґрунтованим доводи ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки останній не вдавався до спроб ухилитися від виконання покладених на нього процесуальних обов`язків шляхом переховування від органів слідства та суду, будь - яких даних стосовно його переховування не наведено, при цьому останній систематично з`являється як до органів слідства, так і до суду.

Крім цього слідчим суддею вірно зазначено, що стороною обвинувачення наданими до клопотання доказами не доведена можливість підозрюваного впливати на свідків. Дані твердженні не були спростовані і під час розгляду справи апеляційним судом.

Колегія суддів одночасно звертає увагу на те, що хоч і може існувати можливість реалізації підозрюваним ризику впливу на свідків з огляду на ранню стадію досудового розслідування, проте даний факт не знаходить свого підтвердження, оскільки з початку досудового розслідування, а саме 30.03.2023 року, свідки у справі відповідних заяв та повідомлень про вчинення на них тиску не надавали. Не наведено прокурором і даних про те, що підозрюваний схильний до системної протиправної поведінки, до застосування до інших осіб фізичного та/або психічного насильства, раніше притягувався до відповідальності тощо.

Щодо посилання слідчого, що підозрюваний може знищувати, сховати будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, то переліку цих речей не наведено, та взагалі не зрозуміло, які саме речі можуть бути знищені підозрюваним, з чим повністю погоджується апеляційний суд.

Крім того, доказів щодо скоєння ОСОБА_7 за цей період інших кримінальних правопорушень, стороною обвинувачення також в судове засідання ні суду першої інстанції, ні апеляційної інстанції не надано.

Доводи прокурора щодо необхідності застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою колегія суддів не вважає достатньо переконливими і такими, що у сукупності свідчать про можливість усунення встановлених щодо останнього ризиків з числа передбачених ст.177 КПК України лише у такий спосіб.

Також апеляційним судом враховується, що підозрюваний раніше не судимий, підозрюється у вчинення нетяжкого злочину, до адміністративної чи кримінальної відповідальності не притягувався, має встановлене місце проживання, працевлаштований, а отже має міцні соціальні зв`язки, стан його здоров`я, зокрема потребує постійного стаціонарного лікування, позитивні характеристики. Крім цього, ОСОБА_7 , як директор НВФ «Корунд» та фізична особа, неодноразово отримував подяки за відповідальну громадську позицію та надану матеріальну допомогу воїнам ЗСУ та установам.

Також приймається до уваги, що на час апеляційного розгляду до ОСОБА_7 фактично не застосований запобіжний захід з моменту повідомлення про підозру, і стороною обвинувачення не надані відомості про вчинення ним у цей період будь-яких дій на шкоду досудовому розслідуванню з числа передбачених ст.177 КПК України, неявки за викликом, або про те, що з будь-яких інших міркувань застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є безумовно необхідним.

З урахуванням наведеного колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора.

Керуючись ст.ст.177-178, 181, 194, 376, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні - прокурора відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Волинської обласної прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 липня 2023 року про відмову в задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС СВ УСБ України у Волинській області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_7 , залишити без змін.

Ухвала є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді