Справа № 577/3886/23
Провадження № 1-кп/577/389/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 серпня 2023 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засіданні ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

неповнолітнього потерпілого ОСОБА_5

законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6

представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду в м. Конотопі кримінальне провадження, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000471 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та мешканки АДРЕСА_1 , постійного місця реєстрації не має, українки, громадянки України, освіта середня, розлученої, не працюючої, раніше не судимої,

в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 , будучи неодноразово притягнутою до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП, відповідно до постанов Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 01.02.2023 року та 21.03.2023 року, за вчинення домашнього насильства стосовно свого неповнолітнього сина ОСОБА_5 , у порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно з якою кожен має право на повагу до його гідності, а також у порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», маючи умисел на заподіяння психологічних страждань неповнолітньому сину, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи негативні наслідки, систематично вчиняє психологічне насильство щодо свого неповнолітнього сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з яким проживає в одному помешканні за адресою: АДРЕСА_1 , що призвело до психологічних страждань останнього, вчиненому за наступних обставин. Так, згідно постанови Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 01.02.2023 року ОСОБА_4 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП за те, що 17.01.2023 року о 19:00 год. ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем мешкання в АДРЕСА_1 , вчинила сварку відносно свого неповнолітнього сина ОСОБА_5 , висловлювалася у його адресу нецензурною лайкою, чим могла завдати шкоди його психічному здоров`ю.

Крім того, 24.01.2023 року близько 15:00 год. перебуваючи за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , в п`яному вигляді, вчинила домашнє насильство відносно свого сина ОСОБА_5 , висловлювалася в його бік нецензурною лайкою та погрожувала фізичною розправою, чим вчинила психологічне насильство в сім`ї, внаслідок чого завдала шкоди психічного здоров`ю сина ОСОБА_5 .

Згідно постанови Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 21.03.2023 року ОСОБА_4 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП за те, що 13.02.2023 року о 18:20 год., перебуваючи за місцем проживання по АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 вчинила відносно неповнолітнього сина ОСОБА_5 умисні дії психологічного характеру, які полягали у висловлюванні на його адресу нецензурною лайкою, внаслідок чого завдала шкоди психічному здоров`ю ОСОБА_5 , чим вчинила психологічне насильство в сім`ї.

Крім того, ОСОБА_4 23.02.2023 року о 00 годин 50 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння за місцем проживання в АДРЕСА_1 , вчинила відносно неповнолітнього сина ОСОБА_5 умисні дії психологічного характеру, які полягали у висловлюванні на його адресу нецензурною лайкою, внаслідок чого завдала шкоди психічному здоров`ю ОСОБА_5 , чим вчинила психологічне насильство в сім`ї.

Крім цього, 16.05.2023 року приблизно о 18:00 год. ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де мешкає та перебував її неповнолітній син ОСОБА_5 , діючи систематично, умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи свою перевагу у фізичному розвитку, з мотивів явної неповаги до існуючих норм співжиття, почала вчиняти стосовно останнього психологічне насильство, яке полягало у демонстрації власної зверхності та фізичної переваги, словесних образах та приниженні ОСОБА_5 , виражанні нецензурною лайкою в бік неповнолітнього сина ОСОБА_5 .

Така поведінка ОСОБА_4 визвала у потерпілого ОСОБА_5 побоювання фізичної розправи з її боку і з метою припинити психологічне насильство він зробив зауваження ОСОБА_4 , але ОСОБА_4 проігнорувала його законні вимоги, і продовжила вчиняти психологічне насильство, що виразилося у словесних образах потерпілого ОСОБА_5 , його приниженні, а тому ОСОБА_5 зателефонував до поліції, внаслідок чого ОСОБА_4 припинила свої дії.

Унаслідок систематичного вчинення психологічного насильства, протягом тривалого часу, відчуваючи страх та занепокоєння, 16.05.2023 року заради уникнення подальшого психологічного насильства стосовно себе, ОСОБА_5 звернувся до поліції з відповідною заявою про вчинення домашнього насильства.

Згідно висновку судової психологічної експертизи №1247 від 12.07.2023 року встановлений незадовільний емоційний стан психічної напруги та фрустрованості ОСОБА_5 пов`язаний з систематичними насильницько-психологічними тиском та поведінкою його матері ОСОБА_4 по відношенню до нього.

Вищевказані умисні дії, які виразилися у систематичному психологічному насильстві стосовно її сина ОСОБА_5 , призвели до психологічних страждань потерпілого.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення визнала повністю, при обставинах, визначених в обвинувальному акті, вказавши, що події, а також час та спосіб скоєння нею кримінального правопорушення, зазначеного в обвинувальному акті, викладені вірно та відповідають дійсності, вона їх в повному обсязі підтверджує. Щиро розкаюється у вчиненому.

Показання обвинуваченої відповідають фактичним обставинам справи і нею не оспорюються, у суду відсутні сумніви в правильності розуміння обвинуваченою змісту цих обставин, добровільності та істинності позиції обвинуваченої.

Крім повного визнання обвинуваченою своєї вини в скоєнні кримінального правопорушення, її вина доводиться показаннями потерпілого ОСОБА_5 , який підтвердив, що обставини, події, а також час та спосіб скоєння ОСОБА_4 кримінального правопорушення, зазначені в обвинувальному акті, викладені вірно та відповідають дійсності, він їх в повному обсязі підтверджує. Просить суворо не карати обвинувачену ОСОБА_4 .

З`ясувавши думки учасників судового провадження про обсяг та порядок дослідження доказів по справі, враховуючи, що ОСОБА_4 визнала свою винуватість у вчиненні інкримінованого їй кримінальному правопорушенні, ніхто з учасників не піддає сумніву й не оспорює фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті, вірно розуміють зміст цих обставин, у суду немає сумнівів у добровільності та істинності позиції учасників процесу, а тому, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд вважає за недоцільне проводити дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, обмежившись лише допитом обвинуваченої, потерпілого, дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченої та стосуються речових доказів та судових витрат у провадженні. Крім того судом роз`яснено, що у такому випадку учасники судового провадження будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

При цьому, з урахуванням, висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах відображеного у постанові Верховного Суду колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 22 березня 2018 року у справі № 521/11693/16-к, судом установлено, що обставини визнані судом у вироку як доведені, з числа регламентованих ст. 91 КПК України, у своїй сукупності підтверджуються процесуальними джерелами доказів, які передбачені ст. 84 того ж Кодексу, та містяться у матеріалах цього провадження, як наслідок, суд вважає, встановленими всі обставини, що мають значення для кримінального провадження шляхом обсягу та порядку дослідження доказів на їх підтвердження, у порядку ст. 349 КПК України.

Такий висновок суду ґрунтується також і на практиці Європейського суду з прав людини, викладеній, зокрема, у рішенні в справі «Коваль проти України» від 19.10.2006 року, відповідно до п. 113 якого вбачається, що «основна мета статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, у межах кримінального провадження забезпечити справедливий розгляд справи судом, який встановить обґрунтованість будь-якого кримінального обвинувачення. Стаття 6 Конвенції в цілому гарантує обвинуваченому ефективну участь у кримінальному провадженні. Основним аспектом права на справедливий суд є те, що розгляд кримінальної справи, включаючи елементи кримінального провадження, які відносяться до процедури, повинен бути змагальним і в ньому має забезпечуватись рівність сторін обвинувачення і захисту (рішення від 16 лютого 2000 року у справі «Роув і Дейвіс проти Сполученого Королівства»).

Судовий розгляд проведено стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і в межах висунутого обвинувачення за ст.126-1 КК України, відповідно до вимог ст. 337 КПК України.

За таких обставин суд вважає, що винність обвинуваченої ОСОБА_4 повністю доведена і її дії слід кваліфікувати за ст. 126-1 КК України - домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань потерпілої особи.

Така юридична оцінка дій обвинуваченої відповідає фактичним обставинам, встановленим по справі.

Відповідно до ст. 65 КК України при призначенні покарання суд ураховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винної та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів, а згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Обставинами, що пом`якшують покарання відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжує покарання відповідно до ст. 67 КК України судом не виявлено.

Ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченої ОСОБА_4 , складену Конотопським районним відділом філії ДУ "Центр пробації" в Сумській області. Так, відповідно до досудової доповіді, ОСОБА_4 має високий ризик вчинення повторного кримінального правопорушення, високий рівень небезпеки для суспільства та не можливе виправлення без ізоляції від суспільства.

Вивчаючи особу обвинуваченої ОСОБА_4 судом встановлено, що вона в силу ст.89 КК України раніше не судима, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, характеризується негативно за місцем проживання.

Крім цього, відповідно до вимог ст. 91-1 КК України, в інтересах потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, одночасно з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, або звільненням з підстав, передбачених цим Кодексом, від кримінальної відповідальності чи покарання, суд може застосувати до особи, яка вчинила домашнє насильство, один або декілька обмежувальних заходів, зокрема, заборона наближатися на визначену відстань до місця, де особа, яка постраждала від домашнього насильства, може постійно чи тимчасово проживати, тимчасово чи систематично перебувати у зв`язку з роботою, навчанням, лікуванням чи з інших причин.

Обмежувальні заходи при призначенні покарання можуть бути застосовані судом як за ініціативою (клопотанням) прокурора, так і за власною ініціативою суду.

Враховуючи, що ОСОБА_4 неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, вчиняла домашнє насильство відносно свого сина протягом тривалого часу та переважно у стані алкогольного сп`яніння, що призвело до психологічних страждань потерпілого, суд прийшов висновку, що до обвинуваченої, як до особи, яка вчинила домашнє насильство, необхідно застосувати обмежувальний захід у вигляді заборони наближатися на визначену відстань до місця, де особа, яка постраждала від домашнього насильства, може постійно чи тимчасово проживати, тимчасово чи систематично перебувати у зв`язку з навчанням, лікуванням чи з інших причин.

Суд вважає, що такий обмежувальний захід буде сприяти виправленню обвинуваченої, покращенню психологічного здоров`я потерпілого, а призначене судом покарання та обмежувальні заходи у своїй сукупності будуть необхідними та достатніми для виправлення обвинуваченої ОСОБА_4 та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень й цілком відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченої.

Запобіжний захід відносно обвинуваченої ОСОБА_4 не обирався.

Цивільний позов не заявлено. Речові докази у справі відсутні.

Процесуальні витрати, що складаються з вартості проведених експертиз в сумі 16728,60 грн. підлягають стягненню з обвинуваченої у відповідності зі ст. 124 КПК України на користь держави.

Керуючись ст.ст. 126, 368, 370, 371 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винною за ст.126-1 КК України і призначити покарання у виді 200 (двісті) годин громадських робіт.

На підставі п. 3 ч. 1 ст. 91-1 КК України, застосувати до ОСОБА_4 обмежувальний захід, у виді заборони наближатись на відстань 50 метрів до місця, де потерпілий ОСОБА_5 може постійно чи тимчасово проживати, тимчасово чи систематично перебувати у зв`язку з навчанням, лікуванням чи з інших причин, строком на 1 (один) місяць.

Контроль за поведінкою засудженої ОСОБА_4 , до якого застосовано обмежувальні заходи, покласти на Конотопський районний відділ філії ДУ "Центр пробації" в Сумській області.

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та мешканки АДРЕСА_1 ) на користь держави процесуальні витрати в розмірі 16728,60 грн.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Сумської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Конотопський міськрайонний суд, а для обвинуваченої в той же строк після вручення їй копії вироку.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Суддя ОСОБА_1