У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2023 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , представника потерпілого - адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород клопотання заступника начальника слідчого відділення відділу поліції №1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області старшого лейтенанта юстиції ОСОБА_7 , погоджене прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні за №0000691, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.09.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 121 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця с. Червоне Ужгородського району Закарпатської області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , з середньою освітою, непрацюючого, офіційно не одруженого, студента 2 курсу УжНУ, раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 121 та ч. 4 ст. 296 КК України,-

встановив:

Заступник начальника слідчого відділення відділу поліції №1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області старший лейтенант поліції ОСОБА_7 , за погодженням із прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із клопотанням у кримінальному провадженні за №0000691, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.09.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.296, ч.1 ст.121 КК України, у якому просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Клопотання обґрунтовує тим, що слідчим відділенням відділу поліції №1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні №0000691 від 16 вересня 2023 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 4 ст. 296 та ч. 1 ст. 121 КК України.

Під час досудового розслідування з`ясовано, що 16 вересня 2023 року близько 05 години 25 хвилин ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в громадському місці біля магазину «Зіна», що за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, м. Чоп, вул. Бокшая, 2, грубо порушуючи громадський порядок, який супроводжувався діями перевертанням столів, розбиттям дверей на магазині, з мотивів явної неповаги до суспільства, з особливою зухвалістю, яке виразилося в нецензурній лайці в присутності сторонніх осіб, застосовуючи предмет заздалегідь заготовлений для нанесення тілесних ушкоджень, умисно наніс ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , декілька ударів руками, стиснутими в кулак, в область обличчя, після чого повалив на землю, вийняв з сумки ніж, який приніс з собою та наніс останньому вісім ударів в область грудної клітки, плеча та гомілки, внаслідок чого ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження у вигляді проникаючої, колото-різаної рани грудної клітки справа, з пошкодженням легені, три колото-різані рани підмишечної ділянки, колото-різану рану лівого плеча, дві колото-різані рани правої гомілки, одну колото-різану рану правої кисті. В результаті хуліганських дій ОСОБА_4 охоронцем магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 » було зачинено вхідні двері магазину, в результаті чого було обмежено доступ до вказаної будівлі, чим порушено режим роботи та припинено діяльність магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 ».

Таким чином, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, тобто в грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, вчинені із застосуванням предмета заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень (хуліганство).

Окрім того, продовжуючи свої хуліганські дії, 16 вересня 2023 року близько 05 години 30 хвилин ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи біля магазину «Зіна», що за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, м. Чоп, вул. Бокшая, 2, вступив у словесний конфлікт із ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в результаті чого у нього виник злочинний умисел на заподіяння останньому тяжких тілесних ушкоджень. Реалізуючи свій злочинний умисел, в ході даного конфлікту, 16 вересня 2023 року близько 05 години 30 хвилин ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи біля магазину «Зіна», що за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, м. Чоп, вул. Бокшая, 2, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків, усвідомлюючи протиправний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, наніс ОСОБА_8 декілька ударів руками зажатими в кулак в область обличчя, після чого повалив на землю, вийняв з сумки ніж, який приніс з собою та наніс останньому вісім ударів в область грудної клітки, плеча та гомілки, внаслідок чого ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження у вигляді проникаючої, колото-різаної рани грудної клітки справа, з пошкодженням легені, три колото-різані рани підмишечної ділянки, колото-різану рану лівого плеча, дві колото-різані рани правої гомілки, одну колото-різану рану правої кисті.

Таким чином, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, тобто в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння.

Враховуючи викладене, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених: ч.4 ст.296 КК України, тобто в грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, вчинені із застосуванням предмета заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень (хуліганство); ч.1 ст.121 КК України, тобто в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння.

16.09.2023 ОСОБА_4 було затримано у порядку ст.208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1ст.121 КК України.

16.09.2023 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.296 та ч.1 ст.121 КК України.

Слідчий зазначає, що підозрюваним у кримінальному провадженні є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець Закарпатської області, Ужгородського району, місто Чоп (згідно з КОАТУУ), який проживає за адресою: АДРЕСА_3 (відповідно до КАТОТТГ), громадянин України, раніше не судимий.

Як зауважує слідчий, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого ОСОБА_4 злочину повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується ОСОБА_8 від 16.09.2023; протоколами оглядів місця події від 16.09.2023; протоколом допиту потерпілого від 16.09.2023; показами свідка ОСОБА_9 від 16.09.2023; показами свідка ОСОБА_10 від 16.09.2023; показами свідка ОСОБА_11 від 16.09.2023; показами свідка ОСОБА_12 від 16.09.2023; показами свідка ОСОБА_13 від 16.09.2023; показами свідка ОСОБА_14 від 16.09.2023; показами свідка ОСОБА_15 від 16.09.2023; показами свідка ОСОБА_16 від 16.09.2023; показами свідка ОСОБА_17 від 16.09.2023; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 16.09.2023; показами підозрюваного ОСОБА_4 від 16.09.2023.

Що стосується ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, слідчий зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів досудового розслідування, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років. При цьому аналіз обставин кримінального правопорушення свідчить про байдуже ставлення підозрюваного до законних вимог працівників правоохоронних органів. Враховуючи викладене, на думку сторони обвинувачення, наявний ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки ОСОБА_4 , усвідомлюючи неминучість покарання у випадку засудження за злочин, а також будучи байдужим до законних вимог органів державної влади про вчинення тих чи інших дій (наприклад, вимог з`явитися до суду тощо), може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності. Також, слідчий просить врахувати факт, що ОСОБА_4 офіційно проживає у прикордонному районі, а тому в будь-який момент з легкістю може покинути межі України та переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду.

Крім того, слідчий вказує, що ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків та потерпілого з метою зміни ними показань на його користь, оскільки підозрюваному добре відомо їх контактні мобільні телефони та будучи на волі він зможе здійснити підкуп чи застосувати насильство до них, а також інших свідків, які на даний час не встановлені, однак здійснюються всі необхідні заходи з метою їх встановлення, тобто наявний ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України. На думку сторони обвинувачення, свідки та потерпілий не зможуть почувати себе у безпеці у випадку якщо знатимуть, що ОСОБА_4 перебуває на волі.

ОСОБА_4 наразі підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення проти життя та здоров`я особи, який належить до тяжких насильницьких кримінальних правопорушень, за вчинення яких законом України про кримінальну відповідальність передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років. Окрім того, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення проти громадського порядку та моральності, за вчинення якого законом України про кримінальну відповідальність передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років.

Одночасно з тим, слідчий зауважує, що ОСОБА_4 є особою молодого віку, стан здоров`я якого не перешкоджає утриманню під вартою.

Беручи до уваги викладене, а також враховуючи те, що ОСОБА_4 усвідомлює тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні тяжкого злочину, яке своєю чергою не може бути іншим ніж позбавлення волі.

З врахуванням викладеного, в сторони обвинувачення є достатні підстави ініціювання перед слідчим суддею питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Висновки сторони обвинувачення, що інші запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, передбаченим кримінальним процесуальним законом є не припущенням, а об`єктивною дійсністю. З цих підстав більш м`які запобіжні заходи, такі як особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт та застава не зможуть запобігти ризикам, визначеним ч. 2 ст. 177 КК України.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 подане клопотання підтримав з мотивів, наведених у ньому. Вказав, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 121 КК України. Підозра підтверджується долученими до клопотання матеріалами. На даний час існують ризики, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечив, просив застосувати запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, зважаючи на те, що навчається онлайн. Вказав, що визнає свою вину, щиро кається у вчиненому, докладатиме зусиль доля того, щоб потерпілий одужав.

У судовому засіданні захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_5 заперечив проти задоволення клопотання. Вказав, що його підзахисний свою вину визнає та розуміє наслідки вчиненого, надав показання, при цьому зобов`язується не впливати на свідків та намагатиметься відшкодувати потерпілому всю завдану йому шкоду. Просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою. Крім того, захисник подав у судовому засіданні заяву про бажання взяти на поруки, а саме обрання відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді особистої поруки депутатів Чопської міської ради ОСОБА_18 та ОСОБА_19 .

Представник потерпілого адвокат ОСОБА_6 у судовому засіданні повідомив, що позиція потерпілого ОСОБА_8 не обирати щодо підозрюваного запобіжного заходу, пов`язаного з триманням під вартою. Долучив клопотання потерпілого, в якому останній просить обмежитися обранням щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді домашнього арешту. Також надав розписку потерпілого ОСОБА_8 від 18.09.2023, згідно з якою ним частково отримано від підозрюваного кошти у відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди. Представник потерпілого просив обрати щодо підозрюваного більш м`який запобіжний захід. Не пов`язаний з триманням під вартою.

Заслухавши позицію прокурора, підозрюваного та його захисника, представника потерпілого, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділенням відділу поліції №1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0000691, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.09.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.296, ч.1 ст.121 КК України.

Згідно з протоколом про затримання від 16.09.2023, ОСОБА_4 затримано о 12 год. 15 хв. 16.09.2023 за адресою: АДРЕСА_4 .

16.09.2023 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.296 КК України, а саме у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, вчинені із застосуванням предмета заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень (хуліганство), а також у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.121 КК України, а саме в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння.

Згідно зі змістом ст.ст.131-132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з положеннями ст. 178 КК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до ч.1. ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

У відповідності до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно з правовою позицією, викладеною у рішенні Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року по справі «Харченко проти України» (п. 80), при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, за вчинення якого передбаченого покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, та кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, за вчинення якого передбаченого покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, які у відповідності до положень ст.12 КК України є тяжкими злочинами.

Дослідивши матеріали, долучені до клопотання, а саме: протокол прийняття заяви від ОСОБА_8 про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 16.09.2023; протоколи огляди місця події від 16.09.2023; протокол допиту потерпілого ОСОБА_8 від 16.09.2023; протоколи допиту свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 від 16.09.2023; протоколом затримання ОСОБА_4 від 16.09.2023; протокол допиту підозрюваного ОСОБА_4 від 16.09.2023, слідчий суддя вважає обґрунтованою пред`явлену ОСОБА_4 підозру, про що свідчать додані до клопотання копії матеріалів кримінального провадження, які з достатньою імовірністю підтверджують існування «розумної підозри» щодо причетності особи до вчинення інкримінованих злочинів, в межах розслідування яких ставиться питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які містяться в клопотанні слідчого, а документи, які містять такі дані, надані слідчому судді разом з клопотанням. Враховуючи, що слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу, то з огляду на наявні в матеріалах провадження дані слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.296, ч.1 ст.121 КК України. Більше того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», наведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

При цьому слід зауважити, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведення винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.

Своєю чергою, всі обставини провадження та правильність кваліфікації дій ОСОБА_4 мають з`ясовуватися судом під час судового розгляду у встановленому законом порядку.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст.177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Під час перевірки наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, у кримінальному провадженні щодо підозрюваного ОСОБА_4 слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Ризик переховування від органу досудового розслідування/суду обумовлюється серед іншого можливістю притягненням до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання. Кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 , передбачають виключно покарання у виді позбавленням волі на строк від трьох до семи років та від п`яти до восьми років відповідно. Тяжкість ймовірного покарання та суворість можливого вироку особливо сильно підвищують ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності.

Крім того, слідчий суддя враховує тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному в разі визнання винним у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, що хоча і не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, в сукупності з наведеними вище обставинами суттєво збільшує ризик втечі, а тому враховується слідчим суддею при оцінюванні ризиків. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. ч.1, 2 ст.23, ст.224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст.225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч.4 ст.95 КПК України).

Ризик незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні підтверджується тим, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні триває, проводяться необхідні слідчі дії, спрямовані на встановлення усіх обставин кримінального правопорушення, тому ОСОБА_4 має реальну можливість спілкуватись із свідками і впливати на них у кримінальному провадженні шляхом застосування певного психологічного тиску і спонукання їх до надання неправдивих свідчень, введення в оману органів досудового розслідування та замовчування відомостей, які мають значення для даного кримінального провадження.

Таким чином, стороною обвинувачення доведено наявність ризиків, передбачених п.1, п.3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя враховує, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, за вчинення якого передбачено виключно покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років та від п`яти до восьми років відповідно, злочини вчинено умисно, а також бере до уваги дані про особу підозрюваного, а саме те, що підозрюваний раніше не судимий, має постійне місце проживання, за місце проживання характеризується позитивно, офіційно не одружений, однак перебуває у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_13 , яка знаходиться шістнадцятому тижні вагітності, неодноразово нагороджувався грамотами за участь у спортивних змаганнях.

Також слідчий суддя враховує часткове відшкодування підозрюваним потерпілому завданої кримінальним правопорушенням шкоди, що підтверджується письмовою розпискою ОСОБА_8 від 18.09.2023.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, у тому числі правильність кваліфікації його дій, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування та судового розгляду.

Жодних даних, котрі б свідчили про те, що підозрюваний за станом здоров`я не може утримуватися в закладі тимчасового обмеження волі матеріали клопотання не містять та такі не були надані стороною захисту.

Враховуючи сукупність наведених обставин, особу підозрюваного, та те, що стороною обвинувачення доведено, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Підстав для застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у виді особистої поруки слідчий суддя не знаходить, виходячи з обставин вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень, тяжкості покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він підозрюється.

Застосовуючи вказаний запобіжний захід, слідчий суддя виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

У відповідності з ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

Згідно з ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до ч.5 ст.182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Виходячи з прецедентної практики ЄСПЛ, уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність тримання обвинуваченого під вартою. Визначаючи суму застави, суди повинні брати до уваги ризик того, що підозрюваний може ухилитися від покарання, обставини особистого життя та тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється особа.

Розмір застави повинен визначатися виходячи з особи обвинуваченого, його майнового стану і його відносин з особами, які надають забезпечення, іншими словами, враховувати той факт, чи буде втрата забезпечення чи дії проти поручителів у випадку неявки обвинуваченого в суд достатнім стримуючим фактором для обвинуваченого, щоб не здійснити втечу.

У рішенні «Мангурас проти Іспанії» від 20.11.2010 Європейський суд з прав людини зазначив, що гарантії, передбачені п. 3 статті 5 Конвенції, покликані забезпечити не компенсацію втрат, а зокрема явку обвинуваченого на судове засідання. Таким чином, сума (застави) повинна бути оцінена, враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами, які мають забезпечить його безпеку, іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості), при якому перспектива втрати застави, у випадку відсутності на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб унеможливити перешкоджання особою встановленню істини у кримінальному провадженні. При цьому має бути враховано наявність грошових засобів у обвинуваченого.

Так, із структури статті 5 Конвенції, в цілому, та її пункту 3, зокрема, випливає, що застава може вимагатись лише до тих пір, поки існують причини, що виправдовують затримання (§ 42 рішення ЄСПЛ у справі Musuc v. Moldova від 06.11.2007, заява №. 42440/06, та § 139 рішення ЄСПЛ у справі Олександр Макаров проти Росії від 12.04.2009, заява № 15217/07). Влада повинна бути уважною у встановленні відповідної застави, як і у вирішенні питання про необхідність продовження ув`язнення підозрюваного. Більше того, сума застави повинна бути належним чином обґрунтована в рішенні суду, а також повинно бути враховано наявність грошових засобів у обвинуваченого (рішення ЄСПЛ у справі Mangouras v. Spain, заява № 12050/ 04, § 79).

Положення КПК України та практика ЄСПЛ орієнтують на такі критерії, які необхідно врахувати при визначені розміру застави: обставини кримінального правопорушення; особливий характер справи; майновий стан підозрюваного; його сімейний стан, у тому числі матеріальне становище близьких осіб; масштаб його фінансових операцій; даних про особу підозрюваного; встановлені ризики, передбачені статтею 177 КПК України; «професійне середовище» підозрюваного; помірність обраного розміру застави та можливість її виконання, а також за певних обставин шкода, завдана кримінальним правопорушенням тощо.

Разом з цим, при визначенні розміру застави слід не допускати встановлення такого її розміру, що є завідомо непомірним для особи та призводить до неможливості виконання застави. З одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов цього запобіжного заходу це фактично призвело б до подальшого його ув`язнення, яке в останньому випадку перетворилося б на безальтернативне.

Виходячи з вимог ст.ст.178, 182 КПК України, тяжкості кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_4 , з урахуванням положення Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік» щодо розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який станом на 01.01.2023 складає 2684 гривні, та з урахуванням даних щодо майнового стану підозрюваного, слідчий суддя приходить до висновку, що для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, є необхідним визначити заставу у розмірі шістдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 161040 грн. Такий розмір застави, на переконання слідчого судді, буде відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні, зможе запобігти ризикам, передбаченими ст.177 КПК України, та буде з одного боку утримувати підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого, не перетворить обраний запобіжний захід на безальтернативне ув`язнення.

У випадку внесення застави слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, та зобов`язати ОСОБА_4 : прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування із свідками у даному кримінальному провадженні щодо обставин вказаного кримінального провадження; здати на зберігання до відповідного органу державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Відповідно до ч.4 ст.202 КПК України підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому перебуває підозрюваний, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останнього під вартою

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Відповідно до вимог ч.1 та ч.2 ст.197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про обрання запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів, при цьому строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання.

Згідно з протоколом затримання ОСОБА_4 затримано о 12 год. 15 хв. 16.09.2023, а тому строк тримання під вартою слід обчислювати із вказаного моменту.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 186, 193, 196, 197, 309 КПК України, слідчий суддя,-

постановив:

Клопотання слідчого задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 60 днів, а саме до 14 листопада 2023 року (включно).

Визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язків передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України в розмірі шістдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 161 040 (сто шістдесят одна тисяча сорок) гривень.

У разі внесення застави у вказаному розмірі покласти на підозрюваного ОСОБА_4 наступні обов`язки:

прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу;

повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання;

утримуватися від спілкування із свідками у даному кримінальному провадженні щодо обставин вказаного кримінального провадження;

здати на зберігання до відповідного органу державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що у разі невиконання вищевказаних обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення.

Строк дії покладених на підозрюваного обов`язків визначити до 14 листопада 2023 року (включно).

Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали буде виготовлено та оголошено о 15.30 год. 21 вересня 2023 року.

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області ОСОБА_1