Справа № 545/1887/23
Провадження № 1-в/545/383/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2023 рокум. Полтава

Полтавський районний суд Полтавської області у складі

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

представника установи ОСОБА_4 ,

засудженої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Полтавського районного суду Полтавської області клопотання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Миколаїв, громадянки України, з середньою освітою, заміжньої, має малолітню та неповнолітню дитину, до засудження не працювала, проживала за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої:

-24.09.2012 Ленінським районним судом м. Миколаїв за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 850 гривень. 25.12.2014 року замінено на 50 годин громадських робіт;

-29.04.2015 Ленінським районним судом м. Миколаїв за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді 100 годин громадських робіт. 31.07.2015 року знята з обліку Ленінським РП Центральної УИН у Миколаївській області;

-18.05.2015 Заводським районним судом м. Миколаїв за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік, на підставі ст.. 75 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік. 21.08.2015 знята з обліку Заводським УИН у Миколаївській області;

-22.05.2015 Дніпровським районним судом м. Херсон за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік, на підставі ст.. 75 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік;

-20.08.2015 Ленінським районним судом м. Миколаєва за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ст.. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік 1 місяць;

-07.04.2016 Заводським районним судом м Миколаєва за ч. 2 ст.185, ч. 4 ст. 70, ст.. 71 до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік 3 місяці;

-19.10.2016 Центральним районним судом м. Миколаєва за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців, зараховано строк з 08.07.2016-16.10.2016. 10.01.2017 Апеляційним судом Миколаївської області вирок від 19.10.2016 відмінено, вважається засудженою за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 2 місяці, згідно ч. 5 ст. 72 КК України зараховано строк з 20.10.2016-10.01.2017;

-06.11.2018 Ленінським районним судом м. Миколаєва за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі ст.. 75 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців;

- 19.12.2019 Херсонським міським судом Херсонської області за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 місяців арешту;

- 17.06.2020 Центральним районним судом м. Миколаєва за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст.. 75 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки.

-04.12.2020 Заводським районним судом м. Миколаєва за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі ст.. 75 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки.

-21.04.2021 Ленінським районним судом м. Миколаєва за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки

засудженої: 10.06.2021 Ленінським районним судом м. Миколаєва за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 1 місяці. 23.12.2021 Миколаївським апеляційним судом вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 10.06.2021 змінено в частині призначення покарання, ухвалено новий вирок, вважати засудженою за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70, ст.. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 2 місяці.

про умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного покарання

у с т а н о в и в:

В судове засідання Полтавського районного суду Полтавської області надійшло клопотання від ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного покарання, яка посилалася на те, що за час відбування покарання характеризується задовільно, має чотири заохочення, працевлаштована швачкою на швейному виробництві, має двох малолітніх дітей, що вона виправилась, зробила висновки.

Засуджена ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримала своє клопотання.

Дослідивши матеріали особової справи засудженої, суд зазначає на таке.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2020 «про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», суду слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчинення злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організація засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Відповідно до положень ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі.

Згідно вимог ст. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Як встановлено судом, що ОСОБА_5 засуджена 10.06.2021 Ленінським районним судом м. Миколаєва за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 1 місяці. 23.12.2021 Миколаївським апеляційним судом вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 10.06.2021 змінено в частині призначення покарання, ухвалено новий вирок, вважати засудженою за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70, ст.. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 2 місяці.

Початок строку відбування покарання 29.01.2021 року, кінець строку 29.03.2024 року.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

При цьому положеннями постанови Пленуму ВСУ від 26.04.2002 року №2 "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, і для цього беруться дані в їх сукупності.

За змістом цього закону умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому, прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення, не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

Згідно ч. 1 ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Виконання призначеного покарання має своєю метою не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також попередження скоєння нових злочинів. Дострокове звільнення завжди пов`язане з достроковим виправленням засудженого. Засуджений має усвідомлювати, що перед ним відкрита перспектива дострокового звільнення від відбування покарання і це залежить від нього самого та його бездоганної поведінки.

Суд звертає увагу, що передумовою дострокового звільнення є саме «бездоганна» поведінка засудженого на протязі всього строку відбування покарання і державні органи, які пов`язані із процесом виправлення та перевиховання засудженого та суд не мають підходити до цього питання формально.

Проте такої «бездоганної» поведінки засудженої на протязі строку відбування покарання, судом не встановлено.

Згідно характеристики на ОСОБА_5 наданої начальником Державній установі «Надержинщинська виправна колонія (№65)», засуджена з 01.02.2021 року перебувала в державній установі «Миколаївський слідчий ізолятор». За час перебування у СІЗО м. Миколаїв характеризувалась добре, мала 2 заохочення, стягнень не мала. До роботи не залучалася. З 02.02.2022 року відбуває покарання в ДУ «Надержинщинська виправна колонія (№ 65)». За час відбування покарання характеризується добре, стягнень не має, має одне заохочення. Працевлаштована в майстерні установи в бригаді № 10, швачкою. До виконання своїх трудових обов`язків відноситься добре. Правил техніки безпеки на робочому місці дотримується. До обладнання та інструментів ставиться бережно. Робоче місце утримує в чистоті. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктна, до складу злочинної «ієрархії» не відноситься, жаргоном не володіє. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи. Утримує в чистоті та порядку спальне місце та при ліжкову тумбочку, має охайний зовнішній вигляд. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує їх тільки за призначенням. До виконання передбаченим законом вимог персоналу установи ставиться сумлінно. Вважає, що за час відбування покарання засуджена ОСОБА_5 довела своє виправлення.

Суд зауважує, що 30.03.2023, тобто два місяці тому, виправна установа вважала засуджену такою, що не довела своє виправлення і не заслуговує на умовно-дострокове звільнення. З того часу засуджена отримала одне заохочення.

Разом з тим, засуджена має 12 судимості, між якими мають місце незначні проміжки у часі, вже відбувала покарання в місцях позбавлення волі, але засуджена знов вчиняла кримінальні правопорушення. Засуджена ніколи офіційно не працювала, зазначила, що підробляла на базарі, має намір виїхати до Німеччини після звільнення, де знаходяться її діти. Заохочення засуджена має за зразкову поведінку та виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених КВК та Правилами внутрішнього розпорядку, що є її обов`язком як засудженої.

Прокурор просив в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженої відмовити.

З огляду на характер застосованих відносно засудженої заохочень та їх періодичність суд доходить висновку, що заохочення носять однотипний характер, що є недостатнім для доведення її ступеню виправлення впродовж усього строку відбування покарання.

Отже, ці обставини можуть свідчити лише про позитивні тенденції у поведінці засудженої, проте не дають підстав вважати, що засуджена сумлінною поведінкою і ставленням до праці довела своє виправлення.

Також, в матеріалах справи відсутні переконливі дані про те, що процес виправлення ОСОБА_5 досягла тієї стадії, на якій відбування засудженою призначеного покарання перестає бути доцільним і подальше її виправлення можливе в умовах перебування на волі, а сам факт наявності заохочень не свідчить про її виправлення та сумлінне ставлення останньої до праці.

З огляду на викладене, клопотання ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є передчасним, а тому в його задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст. 81 КК України, суд,

у х в а л и в:

У задоволенні клопотання ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення відмовити.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Полтавського апеляційного суду через Полтавський районний суд Полтавської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя Карина ХАРАБАДЗЕ