Справа № 216/177/22
Провадження № 1-кп/216/326/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2023 року місто Кривий Ріг

Дніпропетровської області

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження № 0001389 від 13.11.2021 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Ряснопіль Березівського району Одеської області, громадянки України, яка має професійно-технічну освіту, працює в ПАТ «Київське спеціалізоване будівельно-монтажне управління № 1» на посаді охоронника, незаміжня, має на утриманні неповнолітню дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судима, зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366-3 КК України,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_5 ,

обвинувачена ОСОБА_3 ,

захисник ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до наказу № 212/ОС-20 від 10.07.2020 року «Про особовий склад» з 13.07.2020 року ОСОБА_3 була призначена молодшим інспектором 2 категорії відділу режиму і охорони ДУ «Криворізька установа викання покарань (№ 3)».

Згідно з наказом № 240/ОС-20 від 30.07.2020 року «Про особовий склад» з 31.07.2020 року молодшого інспектора 2 категорії відділу режиму і охорони ДУ «Криворізька установа викання покарань (№ 3)» рядового внутрішньої служби ОСОБА_3 було звільнено зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України за власним бажанням.

При цьому 09.07.2020 року ОСОБА_3 була ознайомлена: з положенням ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», відповідно до якого особи, зазначені у п. 1, пп. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством; положенням абз. 1 ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», відповідно до якого особи, зазначені у п. 1 пп. «і» і «в» п. 2 ч. 1 ст. 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями; положенням абз. 2 ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», згідно з яким особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначені у підпунктах «а» і «в» п. 2 ч. 1 ст. 3, зобов`язані наступного року після припинення діяльності подати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Проте ОСОБА_3 , будучи обізнаною про вищевказаний обов`язок, маючи реальну можливість та достовірно знаючи про обов`язковість подання такої декларації відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», не маючи жодних поважних причин, умисно не подала декларацію особи, яка припинила діяльність, пов`язану з виконання функцій держави, хоча була зобов`язана наступного року після припинення діяльності подати в установленому ч. 1 ст. 45 порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави, за минулий рік, тобто за 2020 рік за формою, що визначена Національним агентством з питань запобігання корупції.

Таким чином, ОСОБА_3 , маючи реальну можливість та достовірно знаючи про обов`язковість подання шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, у зв`язку з припиненням діяльності, за період, який не був охоплений раніше поданими деклараціями, всупереч вимогам абз. 2 ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», умисно в строк до 00 годин 00 хвилин 01.04.2021 року не подала зазначену декларацію за період з 01.01.2020 року до 31.12.2020 року, а в подальшому жодної дії для такої подачі не вжила.

Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 винною себе в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнала повністю і підтвердила обставини, які правильно викладені в обвинувальному акті.

Разом з тим обвинувачена ОСОБА_3 просила суд не досліджувати зібрані в матеріалах справи докази, оскільки вона всі фактичні обставини кримінального провадження визнає повністю та не оспорює їх.

При ухваленні вироку обвинувачена ОСОБА_3 просила суд врахувати, що вона беззастережно визнає себе винуватою у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення за викладених вище обставин і кваліфікації, щиро кається в скоєному та вважає справедливим покарання, яке їй просив призначити прокурор.

Ураховуючи таку позицію обвинуваченої та беззаперечну згоду всіх учасників судового провадження на скорочений порядок дослідження доказів, суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченої та дослідженням матеріалів, що характеризують її особу, а також стосовно процесуальних питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку. Перед визначенням такого порядку дослідження доказів судом було детально з`ясовано, що обвинувачена правильно розуміє зміст цих обставин, зокрема щодо часу, місця, обстановки, способу вчинення, форми вини, мотиву й мети та інших обставин вчинення інкримінованого їй кримінального правопорушення. При цьому суд взяв до уваги, що обвинувачена систематично та послідовно протягом усього часу розгляду справи безумовно визнавала усі обставини справи й погоджувалася з кваліфікацією вчиненого нею діяння, її показання є чіткими, мають логічний характер, об`єктивно узгоджуються між собою та відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, підстав для самообмови не встановлено, тому сумнівів у її волевиявленні не виникло. Переконавшись у добровільності та істинності позиції обвинуваченої, а також інших учасників судового провадження, судом було змістовно роз`яснено останнім, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

З огляду на наведене, оскільки фактичні обставини стороною обвинувачення встановлені правильно, повністю підтверджуються обвинуваченою і беззаперечно нею визнаються, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_3 за висунутим обвинуваченнямдоведена в судовому засіданні поза будь-яким розумним сумнівом.

За встановлених обставин суд кваліфікує зазначені дії обвинуваченої ОСОБА_3 за ст. 366-3 КК України за ознаками умисного неподання суб`єктом декларування декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави.

Вирішуючи питання про вид та розмір покарання, яке має бути призначено обвинуваченій ОСОБА_3 , суд відповідно до статей 50, 65 КК України виходить із меж, установлених у санкції частини статті, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, враховує положення Загальної частини Кримінального кодексу України, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, ОСОБА_3 вчинено діяння, яке згідно зі ст. 12 КК України є нетяжким злочином.

При цьому обвинувачена ОСОБА_3 раніше не судима, працює, незаміжня, має на утриманні одну неповнолітню дитину, за місцем попередньої роботи характеризується задовільно, під наглядом лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебувала й не перебуває (а.к.п. 74-84).

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченій ОСОБА_3 згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає її щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченій ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Таким чином, при призначенні покарання суд враховує фактичні обставини справи, характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, спосіб, обстановку й мотиви скоєння кримінального правопорушення, ставлення обвинуваченої до вчиненого, дані про її особу, зокрема, вік, стан здоров`я, відсутність попередніх судимостей, наявність офіційної роботи та неповнолітньої дитини на її утриманні, не перебування на обліках, задовільну характеристику за попереднім місцем роботи, наявність однієї пом`якшуючої обставини та відсутність обтяжуючих обставин.

З огляду на наведене, ураховуючи всі зазначені вище обставини в їх сукупності, виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, суд дійшов висновку, що для досягнення мети покарання, виправлення обвинуваченої ОСОБА_3 та запобігання вчиненню нею нових кримінальних правопорушень останній необхідно призначити покарання в мінімальній межі санкції ст. 366-3 КК України у виді штрафу.

За встановлених обставин суд вважає, що саме таке покарання буде справедливим та адекватним характеру вчиненого діяння, його небезпечності й даним про особу винної, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої ОСОБА_3 .

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_3 у цьому кримінальному провадженні не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366-3 КК України, та призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі двох тисяч п`ятисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 42 500 (сорок дві тисячі п`ятсот) грн, з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування на строк 1 (один) рік.

Речовий доказ, а саме висновок НАЗК № 47-02/166/21 про виявлення ознак пов`язаного з корупцією правопорушення відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.к.п. 10-12), - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Подання апеляційної скарги на вирок зупиняє набрання ним законної сили та його виконання. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1