Справа № 592/5521/23
Провадження № 1-кп/592/393/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2023 року м. Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальне провадження № 0001052, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.04.2023 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 4 Кримінального кодексу України

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Суми, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 , паспорт громадянина України НОМЕР_2 , виданий 28.11.2018 органом, що видав документ 6321, раніше судимого:

- за вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 18.10.2002 за ч. 3 ст. 186 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки, звільнений від відбування покарання з ісптовим строком на 2 роки;

- за вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 19.09.2003 за ч. 3 ст. 185 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки, умовно- достроково звільнений 06.06.2005;

- за вироком Сумського районного суду Сумської області від 14.04.2010 за ч. 2 ст. 185 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 2 роки, звільнений 31.08.2012;

- за вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 30.01.2012 за ст. 391 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 1 рік 1 місяць, звільнений 31.08.2012;

- за вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 01.07.2016 за ч. 2 ст. 186 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки;

- за вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 25.10.2016 за ч. 2 ст. 186 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки, звільнений після відбуття строку покарання 24.07.2020;

- за вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 18.05.2023 за ст. 395 КК України, до покарання у вигляді арешту на строк один місяць, станом на 22.05.2023 вирок не набрав законної сили,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора Окружної прокуратури м. Суми - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

установив:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Відповідно до Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022, затвердженого Законом № 2263-ІХ від 22.05.2022, на всій території України введено воєнний стан.

Указами Президента України від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-ІХ, та від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-ІХ), затвердженим Законом № 2263-ІХ від 22.05.2022 строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року продовжений строком на 90 діб, продовжено строк дії воєнного стану терміном на 90 діб до 25.11.2022. Законом України від 15.08.2022 №2500-ІХ «Про продовження строку дії воєнного стану», продовжено строк дії воєнного стану терміном на 90 діб до 19.02.2023. Законом України від 18.11.2022 № 2738-ІХ «Про продовження строку дії воєнного стану». Законом України від 06.02.2023 № 2915-ІХ «Про продовження строку дії воєнного стану», продовжено строк дії воєнного стану терміном на 90 діб до 20.05.2023.

ОСОБА_3 , будучи обізнаним про воєнний стан на території України 15.03.2023 о 16:45 год., прийшов до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ФОП ОСОБА_5 , розташованому за адресою: АДРЕСА_2 . У цей час ОСОБА_3 , знаходячись у торгівельній залі магазину з промисловими товаром «ТА-ДА» ФОП ОСОБА_5 , вирішив вчинити крадіжку чужого майна, шляхом вільного доступу до приміщення торгівельної зали магазину.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 , діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, повторно, з метою особистого збагачення, передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення матеріальних збитків потерпілій стороні та бажаючи настання таких наслідків, знаходячись в торгівельній залі магазину «ТА-ДА», розташованого за адресою: м. Суми, вул. Лесі Українки, буд. 6, впевнившись, що його дії є таємними та за ним ніхто не спостерігає, близько о 16:45 год. підійшов до стелажів з промисловим товаром, звідки взяв до рук ліхтар ТУ-028СОВ штрих-код 894. Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_3 підійшов до сусіднього стелажу із сумками, звідки узяв сумку-бананку Crazy Bags Андер штрих-код 619, до якої поклав вищезазначений ліхтар. У наступному, ОСОБА_3 , знаходячись у торговій залі магазину, підійшов до стелажу із зовнішніми акумуляторами, звідки узяв до рук зовнішній акумулятор (Power Bank) Panda Li-Ion G68 чорний штрих-код 280, який поклав до сумки, яку попередньо узяв зі стелажу в магазині.

У подальшому, о 16:55 год. ОСОБА_3 маючи при собі вищезазначений товар, що належать ФОП ОСОБА_5 , загальною вартістю, відповідно до висновків судових товарознавчих експертиз від 12.04.2023 №СЕ-19/119-23/4526- ТВ та від 12.04.2023 № СЕ-19/119-23/4707-ТВ, 975 гривень 63 копійки, минувши касову зону та не розрахувавшись, вийшов з магазину.

Викраденим товаром ОСОБА_3 розпорядився на власний розсуд, чим завдав ФОП ОСОБА_5 матеріального збитку на суму 975 гривень 63 копійок.

Не зупиняючись на вчиненому, 20.03.2023 близько 15:20 год., ОСОБА_3 , прийшов до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ФОП ОСОБА_5 , розташованому за адресою: АДРЕСА_2 . В цей час ОСОБА_3 , знаходячись у торгівельній залі з промисловими товарами магазину «ТА-ДА» ФОП ОСОБА_5 , вирішив вчинити крадіжку чужого майна, шляхом вільного доступу до приміщення торгівельної зали магазину.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 , діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, повторно, з метою особистого збагачення, передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення матеріальних збитків потерпілій стороні та бажаючи настання таких наслідків, знаходячись в торгівельній залі магазину «ТА-ДА», розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , впевнившись, що його дії є таємними та за ним ніхто не спостерігає, близько о 15:20 год. підійшов до стелажів із зовнішніми акумуляторами, звідки узяв до рук зовнішні акумулятор (Power Bank) PD22.5W 20000 mAh (Black) штрих-код 56, тримаючи який направився до виходу повз касову зону.

У подальшому, о 15:21 год. ОСОБА_3 маючи при собі вищезазначений товар, що належать ФОП ОСОБА_5 , вартістю, відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи від 12.04.2023 №СЕ-19/119-23/4525-ТВ, 2 246 гривень, минувши касову зону та не розрахувавшись, вийшов з магазину.

Викраденим товаром ОСОБА_3 розпорядився на власний розсуд, чим завдав ФОП ОСОБА_5 матеріального збитку на суму 2 246 гривень.

Не зупиняючись на вчиненому, 22.03.2023 близько 12:30 год., ОСОБА_3 , прийшов до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ФОП ОСОБА_5 , розташованому за адресою: АДРЕСА_2 . В цей час ОСОБА_3 , знаходячись у торгівельній залі з промисловими товарами магазину «ТА-ДА» ФОП ОСОБА_5 , вирішив вчинити крадіжку чужого майна, шляхом вільного доступу до приміщення торгівельної зали магазину.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 , діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, повторно, з метою особистого збагачення, передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення матеріальних збитків потерпілій стороні та бажаючи настання таких наслідків, знаходячись в торгівельній залі магазину «ТА-ДА», розташованого за адресою: м. Суми, вул. Лесі Українки, буд. 6, впевнившись, що його дії є таємними та за ним ніхто не спостерігає, близько о 12:37 год. підійшов до стелажів із зовнішніми акумуляторами, звідки узяв до рук зовнішній акумулятор (Power Bank) Носо J72 Easy Travel 10000 mAh чорний, у кількості 3 шт., штрих-код 370 та зовнішній акумулятор (Power Bank) PD22.5W 20000 mAh (Black), у кількості 2 шт., штрих-код 56, тримаючи які у руках направився до виходу повз касову зону.

У подальшому, о 12:38 год. ОСОБА_3 маючи при собі вищезазначені зовнішні акумулятори, що належать ФОП ОСОБА_5 , минувши касову зону та не розрахувавшись, вийшов з магазину.

Продовжуючи реалізацію свого єдиного злочинного умислу, ОСОБА_3 о 17:19 год. прийшов до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ФОП ОСОБА_5 , розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , де продовжив вчиняти крадіжку товарів, а саме, ОСОБА_3 знаходячись біля стелажів з промисловим товаром, взяв до рук батончик Roshen 43 г з крем-брюле, штрих- код 630, у кількості 7 шт., молоко згущене 440 г незбиране з цукром, штрих-код 154, у кількості 2 шт., батончик Roshen 43 г з помадно- шоколадною начинкою, штрих-код 154, у кількості 4 шт., запальничка chic 8019 - СН кольорова, штрих-код 224, у кількості 7 шт., щипці риболовні 0121-YJ, штрих-код 127, у кількості 1 шт., ліхтар ручний, штрих-код 375 та ліхтар 8817В, штрих-код 170, у кількості 3 шт. Вищевказаний товар ОСОБА_3 сховав усередину куртки, у яку був вдягнений, та повз касову зону направився до виходу з магазину.

У подальшому, о 17:21 год. ОСОБА_3 маючи при собі вищезазначений товар, що належать ФОП ОСОБА_5 , минувши касову зону та не розрахувавшись, вийшов з магазину.

Викраденим товаром ОСОБА_3 розпорядився на власний розсуд, чим завдав ФОП ОСОБА_5 матеріального збитку на суму, відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи від 14.04.2023 № СЕ-19/119-23/4524-ТВ, 8 886 гривень 33 копійки.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин. Кваліфікація дій обвинуваченого судом (стаття (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винною у вчиненні якого визнається обвинувачений).

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 по пред`явленому обвинуваченню за ч. 4 ст. 185 КК України свою вину за фактичних обставин, установлених під час досудового розслідування та викладених у обвинувальному акті визнав повністю. Суду пояснив, що події відбувались у березні 2023 року, дійсно неодноразово викрадав з магазину «Та-Да» на вул. Лесі Українки в м. Суми товари, а саме павербанки, щіпці, ліхтарі шоколадки , сгущене молоко та інші товари. Викрадене продавав незнайомим людям, тим самим заробляв гроші. Щиро кається у вчиненому.

Враховуючи те, що обвинувачений визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у обвинувальному акті у повному обсязі, приймаючи до уваги, що прокурор, обвинувачений не оспорювали обставини, встановлені органом досудового розслідування, з`ясувавши, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ч. 3 ст. 349 КПК України - визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються.

Таким чином, відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

Суд приходить до переконання, що вина ОСОБА_3 у вчиненні злочину за обставин, викладених у вироку, доведена у повному обсязі та його протиправні дії кваліфікує за ч 4 ст. 185 КК, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 суд відповідно до ст. 66 КК України визнає: повне визнання вини; щире каяття; активне сприяння розкриттю злочину; молодий вік.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до вимог ст. 67 КК України судом не встановлено.

Мотиви призначення покарання.

Злочин, передбачений ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, вчинений обвинуваченим згідно з ст. 12 КК України, відповідно до класифікації злочинів, відноситься до категорії тяжких злочинів.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до роз`яснень викладених Пленумом Верховного Суду України у постанові «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

При призначенні обвинуваченій ОСОБА_3 покарання, суд на підставі ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами покарання» зазначено, що виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання. Суди, зокрема, можуть не визнати окремі з них такими, що пом`якшують чи обтяжують покарання, а також визнати такими обставинами ті, які не зазначено в обвинувальному висновку.

Враховуючи засади законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, а також беручи до уваги все наведене в сукупності, з урахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, вартість та обставини викрадення майна, дані, які характеризують особу ОСОБА_3 , те, що він має не зняті та не погашені судимості, не перебуває на обліку у лікаря нарколога та психіатра, має сталі соціальні зв`язки, також враховуючи позицію прокурора про необхідність застосування ст. 69 КК України з призначенням покарання у виді позбавлення волі нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією статті КК України, суд вважає, що мета покарання, визначена в ч. 2 ст. 50 КК України, буде досягнута при призначенні обвинуваченому покарання з урахуванням усіх обставин, які пом`якшують покарання, істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, відсутність обтяжуючих покарання обставин, особу обвинуваченого, його відношення до вчиненого, та вважає за можливе застосувати положення ч. 1 ст. 69 КК України призначити особі покарання нижче нижчої межі, установленою санкцією відповідної статті, за наявності кількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання у виді позбавлення волі, а не переходу до більш м`якого виду покарання, не передбаченого санкцією вказаного закону.

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі Скоппола проти Італії від 17 вересня 2009 року (заява № 10249/03), зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Згідно ч.6 ст.368 КПК України, обираючи і застосовуючи норму закону України про кримінальну відповідальність до суспільно небезпечних діянь при ухваленні вироку, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до частин 5 та 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права; висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються судами при застосуванні таких норм права.

Колегія суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду у своїй постанові від 09.10.2018 у справі № 56/4830/17-к вказала про те, що визначені у ст.65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (зокрема й у справі «Довженко проти України») зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Саме визначене покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як Конституційний Суд України у рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».

Дана позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справах «Ювченко та інші проти України» (рішення від 09 квітня 2020 року), та в справі «Скачкова та Рижа проти України» (рішення від 16 липня 2020 року), де зазначено, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним».

У справі «Белане Надь проти Угорщини» (рішення від 13 грудня 2016 року) та у справі «Садоха проти України» (рішення від 11 липня 2019 року) Європейський Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

Таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Конституцією встановлені права, свободи та обов`язки людини і громадянина. Зокрема, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у законному порядку і встановлено обвинувальним вироком. (ст. 62 Конституції).

Зазначені права і свободи мають своє відображення у загальних засадах кримінального провадження, а саме у презумпції невинуватості та забезпеченні доведення вини. (ч. 1 ст.17 КПК України). Відповідно до ч. 5 цієї статті, поводження з особою, вина якої у вчиненні кримінального правопорушення не встановлена обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, має відповідати поводженню з невинуватою особою.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 88 КК України, особа визнається такою, що не має судимості, з дня набрання законної сили обвинувальним вироком і до погашення або зняття судимості.

Таким чином, до моменту, коли обвинувальний вирок суду набере законної сили, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину, а тому відповідні державні органи повинні поводитися з нею як з невинуватою особою. Це, зокрема, означає, що суди не мають права призначати покарання за сукупністю злочинів на підставі ч. 4 ст. 70 КПК України при наявності попереднього вироку, який не набрав законної сили. Такі висновки відповідають практиці Європейського суду з прав людини у рішенні «Аллене де Рібемон проти Франції».

Дана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26.04.2018, справа № 639/9081/15-к.

Так, 18.05.2023 вироком Ковпаківського районного суду м. Суми районного суду м. Полтави ОСОБА_3 засуджено за ст. 395 КК України та призначено покарання у вигляді арешту на строк один місяць, станом на 22.05.2023 вирок не набрав законної сили.

З цих підстав неможливо призначити покарання ОСОБА_3 на підставі ч. 4 ст. 70 КПК України за сукупністю злочинів, а саме з урахуванням вказаного вище вироку. Дане питання повинно вирішуватися після набрання вироками суду законної сили та при застосовуванні покарань при наявності кількох вироків у порядку, передбаченому п. 11 ч. 1 ст. 537 КПК України.

Вирішення цивільних позовів.

Цивільний позов у кримінальному провадженні відсутній.

Вирішення питання про долю речових доказів, процесуальних витрат, заходів забезпечення кримінального провадження.

Питання про речові докази слід вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Згідно ст.ст. 122, 124 КПК України - з обвинуваченого на користь держави підлягають стягненню документально підтверджені прокурором витрати на залучення експертів для проведення судових експертиз: - товарознавча експертиза № СЕ-19/119-23/4526-ТВ - 717,00 грн.; - товарознавча експертиза № СЕ-19/119-23/4707-ТВ - 717,00 грн.; - товарознавча експертиза № СЕ-19/119-23/4525-ТВ - 717,00 грн.; - товарознавча експертиза № СЕ-19/119-23/4524-ТВ - 1434,00 грн., всього на загальну суму 3585 грн. 00 коп.

Ухвалою суду від 15.05.2023 ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням обов`язків відповідно до ст. 194 КПК України до 07.07.2023 включно. Суд вважає за необхідне до набрання законної сили вироком суду запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, залишити без змін.

Керуючись статтями 368, 371, 374, 376, 392, 615 Кримінального процесуального кодексу України, суд,

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за частиною 4 статті 185 Кримінального кодексу України та призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді позбавлення волі на строк три роки.

Запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, залишити без змін, до набрання вироком законної сили.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 у рахувати з часу приведення вироку до виконання після набрання вироком законної сили.

Речові докази у кримінальному провадженні відповідно до постанов слідчого від 08.04.2023: - оптичний носій - диск DVD-R 81703; - оптичний носій - диск DVD-R CMFP6 38Y123054328 2; - оптичний носій - диск DVD-R 83731 - залишити в матеріалах кримінального провадження, які знаходяться у прокурора.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати за залучення експертів для проведення товарознавчих експертиз на загальну суму 3585 (три тисячі п`ятсот вісімдесят п`ять) грн. 00 коп.

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Роз`яснити обвинуваченому право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1