Справа № 446/5/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.06.2023 м.Кам`янка-Бузька

Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_3 ;

обвинуваченої ОСОБА_4 ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження від 02.01.2023 за №0000001 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Кам`янка-Бузька Львівської області, зареєстрованої в АДРЕСА_1 , яка фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , громадянка України, з професійно-технічною освітою, неодружена, тимчасово не працюючої, раніше не судимої,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

встановив:

ОСОБА_4 , 27 грудня 2022 року приблизно о 22 годині 30 хвилин, знаходячись в кухні житлового будинку, що за адресою: АДРЕСА_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаючи про те, що здоров`я будь-якої людини рівною мірою охороняється законом, протиправне посягання на нього є кримінально караним, під час конфлікту, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин із ОСОБА_5 , маючи умисел на спричинення йому тілесних ушкоджень, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та їх наслідки, бажаючи їх настання, в той час коли останній знаходився у сидячому положенні на підлозі, ОСОБА_4 умисно нанесла ОСОБА_5 приблизно п`ять ударів кулаком правої руки в обличчя та голову, чим спричинила йому тілесні ушкодження у виді одного синця в лівій навколоорбітальній ділянці із переходом на ліву щоку та червоний крововилив в білкову оболонку лівого ока, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинила кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України спричинення умисного легкого тілесного ушкодження.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 визнала у повному обсязі свою вину у скоєнні інкримінованого їй кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та при обставинах, викладених в обвинувальному акті. Пояснила, що дійсно 27.12.2022 вони разом з потерпілим ОСОБА_5 у житловому будинку в АДРЕСА_3 розпивали алкогольні напої, та у них виник конфлікт, оскільки ОСОБА_5 її обізвав, після чого вона йому завдала 5 ударів в обличчя. На даний час вона шкодує про вчинене, просила її суворо не карати.

Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав клопотання про розгляд справи без його участі, при призначенні покарання ОСОБА_4 покладається на розсуд суду. Вказав, що немає до обвинуваченої будь-яких претензій.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження дійшов висновку про можливість розгляду справи без участі потерпілого ОСОБА_5 .

Оскільки обвинувачена ОСОБА_4 у повному обсязі визнала свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та приймаючи до уваги, що прокурор і потерпілий також не оспорювали встановлені фактичні обставини, при яких скоєно кримінальне правопорушення, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачена, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши положення ч. 3 ст. 349 КПК України, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин скоєння кримінальних правопорушень, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, допитавши у судовому засіданні обвинувачену, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують її особу, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченої ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення при встановлених судом обставинах, доведена повністю, а її дії необхідно кваліфікувати за ч. 1 ст. 125 КК України, як спричинення умисного легкого тілесного ушкодження.

При призначенні покарання суд враховує положення ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якого покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Також суд враховує загальні засади призначення покарання, визначені ст. 65 КК України, а саме призначення покарання в межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно положень Загальної частини цього Кодексу та з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України є кримінальним проступком.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченої, у відповідності до п. 1 ст. 66 КК України суд визнає її щире каяття.

Обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченої у відповідності до ст. 67 КК України суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо особи з інвалідністю та вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Досліджуючи дані, які характеризують особу обвинуваченої суд бере до уваги, що вона раніше не судима, неодружена, тимчасово не працююча, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку в нарколога та психіатра не перебуває.

З урахуванням усіх обставин суд вважає, що покарання обвинуваченій за ч. 1 ст. 125 КК України повинно бути у виді штрафу, оскільки саме такий вид покарання є необхідними та достатніми для її виправлення та попередження скоєння нею нових кримінальних правопорушень. При цьому суд не знаходить підстав для застосування іншого виду покарання, передбаченого санкцією статті, оскільки вважає їх такими, що не призведуть до виправлення особи засудженої і запобігання вчиненню нею нових кримінальних правопорушень.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

На підставі ч. 9 ст. 100 КПК України питання про долю речових доказів вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Цивільного позову не було пред`явлено.

Запобіжний захід не обирався.

Керуючись ст.ст. 366-368, 371, 374, 376 Кримінального процесуального кодексу України,

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винною у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 гривень.

Речові докази: надану потерпілим ОСОБА_5 медичну документацію завірену печатками лікувальної кстанови "1 територіальне медичне об`єднання м.Львова", заповнену на ім`я останнього на 2 аркушах - вважати повернутим за належністю потерпілому ОСОБА_5 згідно з росписки від 02.01.2023.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Львівського апеляційного суду через Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Вирок ухвалено в нарадчій кімнаті 08.06.2023.

Суддя ОСОБА_1