Справа № 203/2282/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2023 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю скаржника - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпрі скаргу ОСОБА_3 про визнання протиправною бездіяльності слідчого, скасування постанову про закриття кримінального провадження,-

ВСТАНОВИВ:

До Кіровського районного суду м.Дніпропетровська в порядку ст.303 КПК України надійшла вищезазначена скарга ОСОБА_3 , в якій поставлено питання про скасування постанови слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м.Дніпрі) ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві, від 24.03.2023 року про закриття кримінального провадження №0000670. В обгрунтування скарги заявник посилався на те, що під час досудового розслідування не було проведено всіх необхідних слідчих та процесуальних дій, спрямованих на повне та всебічне дослідження обставин кримінального правопорушення.

В судовому засіданні ОСОБА_3 підтримав подану скаргу та посилаючись на викладені в ній підстави, просив задовольнити останню.

Слідчий в призначене судове засідання не з`явився.

Враховуючи положення ч.3 ст.306 КПК України, відповідно до якої неявка слідчого не перешкоджає розгляду скарги, а також надання слідчим до суду матеріалів кримінального провадження, що дозволяє перевірити викладені у скарзі доводи, слідчий суддя вважає за можливе провести розгляд скарги по суті за фактичної явки учасників.

Перевіривши викладені в скарзі доводи, заслухавши скаржника та дослідивши матеріали за скаргою, а також матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Пунктом 3 ч.1 ст.303 КПК України встановлено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Згідно ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частиною 2 ст.9 КПК України встановлено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; 6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; 7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Згідно ч.1 ст.92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Відповідно до ч.1 ст.93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Частиною 1 ст.94 КПК України визначено, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Як встановлено під час розгляду скарги, Третім слідчим відділом (з дислокацією у м.Дніпрі) ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві, проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000670, відомості за яким було внесено до ЄРДР з правовою кваліфікацією за ч.1 ст.367 КК України щодо неналежного виконання обов`язків працівниками прокуратури Дніпропетровської області під час досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000085.

Постановою прокурора від 15.03.2019 року вказане кримінальне провадження було об`єднано із кримінальним провадженням №0000159, відомості за яким внесено до ЄРДР 14.03.2019 року за ч.2 ст.382 КК України за фактом невиконання ухвали слідчого судді прокурором прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 .

Постановою слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м.Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_5 від 24.03.2023 року, об`єднане кримінальне провадження №0000670 було закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, за відсутністю в діях прокурора складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.367, ч.2 ст.382 КК України.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що в рамках останнього заступником Директора ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві, 20.01.2022 року, в порядку ст.39 КПК України було надано письмові вказівки про проведення додаткового допиту потерпілих ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , додаткового допиту свідка ОСОБА_4 , ОСОБА_7 ; витребування з Дніпропетровської обласної прокуратури відомостей щодо призначення прокурора ОСОБА_8 на посаду, його посадових обов`язків; за результатами проведення вказаних слідчих дій, в разі встановлення розбіжностей у показах потерпілих та свідків, вирішити питання про проведення їх одночасних допитів.

17.02.2022 року слідчим в порядку ст.40 КПК України було надано доручення працівникам ДУ ДВБ НП України додатково допитати потерпілих та свідків.

Поряд з цим, як вбачається із матеріалів кримінального провадження, зазначені вище вказівки та доручення не виконані, відповідні слідчі дії не проведено.

За вказаних обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що постанова слідчого від 24.03.2023 року про закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України прийнята передчасно, без проведення всіх необхідних слідчих та процесуальних дій, спрямованих на всебічне та повне дослідження обставин кримінального провадження, а тому не може бути залишена в силі та підлягає скасуванню, а скарга - задоволенню.

Поряд з цим, слід відмовити в задоволенні скарги в частині визнання протиправною бездіяльності слідчого щодо не проведення слідчих дій, оскільки такі вимоги не узгоджується із приписами ч.2 ст.307 КПК України, якою визначено виключний перелік ухвал, які можуть бути постановлені слідчим суддею за наслідками розгляду скарги в порядку ст.303 КПК України та якими є ухвали про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2,9,91,93,94,303,304,306,307 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_3 про визнання протиправною бездіяльності слідчого, скасування постанову про закриття кримінального провадження задовольнити частково.

Скасувати постанову слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м.Дніпрі) ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_5 від 24 березня 2023 року про закриття кримінального провадження №0000670.

В іншій частині в задоволенні скарги відмовити.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1