Справа№ 953/4248/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" серпня 2023 р. м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000730 від 20.03.2023 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, який на утриманні малолітніх осіб та осіб похилого віку не має, офіційно не працевлаштований, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий: 22.06.2016 Київським районним судом м.Харкова за ч.1 ст.121 КК України до 5 років позбавлення волі; 11.11.2022 Київським районним судом м.Харкова за ч.1 ст.125 КК України до штрафу в розмірі 850 гривень,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , у порушення вимог ст. 28 «Конституції України», відповідно до якої кожен має право на повагу до його гідності, а також у порушення безпричинно, умисно, систематично вчиняє психологічне насильство по вимог Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству», відношенню до своєї матері ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з якою він разом проживає та перебуває у сімейних відносинах, що призвело до психологічних страждань останньої, а також погіршення якості її життя, що виразилось у формі втрати енергійності, втомі, фізичному дискомфорті, втраті повноцінного сну та відпочинку.

Так, 27.09.2022 близько 15:00, ОСОБА_4 , знаходячись за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашне насильство відносно своєї матері ОСОБА_5 , тобто умисні дії психологічного характеру, внаслідок чого могла бути завдана шкода здоров`ю потерпілій. За вказані дії постановою Київського районного суду м. Харкова від 22.11.2022, ОСОБА_4 визнано винним, притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та призначено покарання у вигляді штрафу у розмірі 170 грн.

Окрім цього, 28.09.2022 близько 18:30, ОСОБА_4 , знаходячись за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашне насильство психологічного характеру відносно своєї матері ОСОБА_5 , внаслідок чого останній могла бути завдана шкода її психологічному здоров`ю. За вказані дії постановою Київського районного суду м. Харкова від 14.11.2022, ОСОБА_4 визнано винним, притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та призначено покарання у вигляді штрафу у розмірі 255 грн.

Також, 11.03.2023 об 11.30, ОСОБА_4 , знаходячись за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашне насильство по відношенню до своєї матері ОСОБА_5 , що виразилось в словесних образах, погрозах фізичною розправою, приниженнях. За вказані дії постановою Київського районного суду м. Харкова від 17.03.2023, ОСОБА_4 визнано винним, притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та призначено покарання у вигляді штрафу у розмірі 170 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 , будучи особою, раніше неодноразово притягнутою до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства за ст.173-2 КУпАП по відношенню до своєї матері ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з якою він перебуває у сімейних відносинах, вчинив умисний злочин проти життя та здоров`я особи за наступних обставин.

Так, 20.03.2023 приблизно о 10:00, ОСОБА_4 , знаходячись за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де діючи умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер та наслідки своїх протиправних дій і бажаючи їх настання, вчинив психологічне насильство по відношенню до своєї матері ОСОБА_5 , яке виражалося у вигляді словесних образ, які полягали у висловлюваннях на її адресу нецензурної лайки та погроз застосування відносно неї фізичного насильства. Внаслідок таких систематичних дій ОСОБА_4 , потерпіла ОСОБА_5 постійно піддається залякуванням, приниженням, психологічним стражданням, перебуває у стані емоційного пригнічення, суттєво погіршилася якість її життя, у неї спостерігається погіршення психологічного самопочуття, заниження самооцінки, втрата позитивних емоцій та жаги до життя.

Своїми умисними діями, які виразилися в умисному систематичному вчиненні психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої ( домашньому насильстві), ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.126-1 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 беззаперечно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, яке йому інкриміноване, в повному обсязі, щиро розкаявся. Обвинувачений визнає всі фактичні обставини справи, як вони зазначені в обвинувальному акті та пояснив, що дійсно в 2022 році та 2023 році притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства по відношенню до своєї матері ОСОБА_5 з якою він проживає. 20.03.2023 , точного часу не пам`ятає, він прийшов до дому та почав висловлюватися по відношенню своєї матері ОСОБА_5 словесні образи, які полягали у висловлюваннях на її адресу нецензурної лайки та погроз застосування відносно неї фізичного насильства.

Показання ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Приймаючи до уваги послідовність показань обвинуваченого про обставини вчинення кримінального правопорушення, суд вважає ці показання достовірними.

Сторона захисту та сторона обвинувачення не заперечували щодо розгляду кримінального провадження в порядку ч.3 ст.349 КПК України, наслідки, визначені ст.349 КПК України, зрозумілі.

Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилась, повідомлялась про час та місце слухання справи належним чином. Надала суду письмову заяву, якою прохала проводити судовий розгляд справи без її участі у зв`язку з робочою завантаженістю та дією воєнного стану на території України. Проти судового розгляду даного кримінального провадження в порядку ч.3 ст. 349 КПК України не заперечує.

З`ясувавши правильність розуміння обвинуваченим суті пред`явленого обвинувачення, не маючи сумніву у добровільності та істинності його позиції, суд, роз`яснивши учасникам судового провадження зміст ч. 3 ст. 349 КПК України, за їх згодою визнав недоцільним дослідження доказів фактичних обставин справи, та обмежився допитом обвинуваченого та вивченням матеріалів, що характеризують його особу, оскільки показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ніким з учасників кримінального провадження не оспорюються. Одночасно учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку, вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, розглянувши кримінальне провадження в межах пред`явленого ОСОБА_4 обвинувачення, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_4 у домашньому насильстві, тобто умисному систематичному вчиненні психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань та погіршенні якості життя потерпілої особи та кваліфікує його дії за ст.126-1 КК України.

Судом не встановлено будь-яких обставин для перекваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_4 , а так само обставин, які б виключали злочинність діяння, або були б підставою для звільнення від кримінальної відповідальності.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд керується ст.50, 65 КК України, якими визначено, що суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті (частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним та достатнім для виправлення засудженим та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до класифікації кримінального правопорушення, визначеної ст.12 КК України, кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_4 , передбачене ст.126-1 КК України, є нетяжким злочином.

Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він: має зареєстроване місце проживання, одружений, на утриманні малолітніх, неповнолітніх та непрацездатних осіб не має, не є інвалідом, офіційно не працевлаштований, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не є військовослужбовцем строкової служби, раніше судимий: 22.06.2016 Кивським районним судом м.Харкова за ч.1 ст.121 КК України до 5 років позбавлення волі; 11.11.2022 Київським районним судом м.Харкова за ч.1 ст.125 КК України до покарання у виді штрафу в дохід держави в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів громадян, що дорівнює 850 гривень, судимість у встановленому законом порядку не знята та не погашена.

Обставиною, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , відповідно до п.1 ч.1 ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття обвинуваченого, яке полягає у повному визнанні своєї вини обвинуваченим, осуду своїх дій, наявності відчуття жалю за скоєне, розуміння наслідків своїх дій, виходячи з поведінки обвинуваченого під час судового розгляду даного кримінального провадження, про що зазначалося стороною обвинувачення.

Обставинами, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ч. 1 ст. 67 КК України, судом визнає рецидив злочинів, з огляду на те, що обвинувачений є особою, котра має не зняту та непогашену в установленому законом порядку судимості за умисний злочин, який не утворює ознаки "повторність злочинів" із злочином, за цим вироком, а також вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку, а саме щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який є особою середнього віку, має зареєстроване місце проживання, одружений, офіційно ніде не працює, не є інвалідом та військовослужбовцем строкової служби, має не зняту та непогашену в установленому законом порядку судимість, та поведінку до вчиненого злочину, наявність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у виді громадських робіт в максимальних межах, передбачених санкцією ст.126-1 КК України.

Саме таке покарання, на думку суду, буде достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та запобігання вчиненню ним нових злочинів, що відповідає вимогам ч.2 ст.50 КК України стосовно дотримання мети.

Судом встановлено що обвинувачений був засуджений 11.11.2022 вироком Київського районного суду м. Харкова за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу в дохід держави. Станом на день розгляду даного кримінального провадження вироку суду від 11.11.2022 не виконаний, штраф не сплачений, що не заперечується обвинуваченим.

Згідно з ч.1 ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком (ч.4 ст.71 КК України). Ці приписи закону є імперативними і підлягають обов`язковому виконанню.

Відповідно до ч.3 ст.72 КК України основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю кримінальних правопорушень і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.

Отже, положення ч.3 ст.72 КК України не тільки не виключають можливості застосування положень ст. 71 КК України щодо призначення покарання за сукупністю вироків, але й прямо вказують на необхідність такого застосування. У той же час ч.3 ст.72 КК України передбачає не самостійне виконання вироків, якщо одним чи кількома з них призначено покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, а лише неможливість складення цих покарань з іншими видами покарань при призначенні їх за сукупністю злочинів або за сукупністю вироків і необхідність самостійного (окремого) виконання цих покарань.

Зазначене узгоджується з позицією Верховного Суду, яка викладена у постанові від 20.01.2022 у справі № 686/3226/20.

З урахуванням викладеного, на підставі ч.1 ст.71 КК України до покарання, призначеного за цим вироком, слід повністю приєднати невідбуте покарання за вироком Київського районного суду м. Харкова від 11 листопада 2022 року та остаточно за сукупністю вироків призначити покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень та 240 години громадських робіт, які відповідно до ч.3 ст. 72 КК України необхідно самостійно виконувати.

Речові докази та витрати за проведення судової експертизи у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов не заявлено.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не обирався.

Керуючись ст. 100, 124, 368, 369, 370, 373, 374, 395 КПК України суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України, та призначити йому покарання у виді 240 (двохсот сорока ) годин громадських робіт, які необхідно відбувати не більше як чотири години на день.

На підставі ст.71 КК України до призначеного ОСОБА_4 покарання за даним вироком повністю приєднати не відбуте покарання за вироком Київського районного суду м. Харкова від 11 листопада 2022 року та остаточно за сукупністю вироків призначити покарання у виді штрафу в дохід держави в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень та 240 годин громадських робіт.

На підставі ч.3 ст.72 КК України покарання у виді штрафу в дохід держави виконувати самостійно.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Копію судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Роз`яснити обвинуваченому право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя - ОСОБА_1