Справа 760/8606/22 Головуючий в 1 інстанції - ОСОБА_1
Провадження 11-кп/824/4638/2023 Доповідач в 2 інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

13 вересня 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі суддів:

ОСОБА_2 (головуючої),ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар - ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6

захисника - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві об`єднані кримінальні провадження № 0001102 від 19.05.2022 та № 0000331 від 10.02.2023 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 12 травня 2023 року,

в с т а н о в и л а:

Вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 12 травня 2023 року,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Коростень Житомирської області, громадянина України, з повною середньою освітою, не одруженого, непрацевлаштованого, який проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України визнається таким, що не має судимості, засуджено,

за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років;

за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 1 місяць;

на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі.

вирішено питання про речові докази та процесуальні витрати.

Відповідно до вироку, ОСОБА_8 , 19 травня 2022 року, приблизно о 10 годині 45 хвилин, перебуваючи у приміщенні магазину «СІЛЬПО», який розташований за адресою: м. Київ, вул. Борщагівська, 154-А, з метою незаконного заволодіння чужим майном, в період дії воєнного стану, таємно, взяв з полиць магазину продукти харчування на загальну вартість 326 грн. 34 коп., які утримував при собі, та пройшовши через касову зону, направився до виходу магазину, але не зміг довести свій злочинний умисел до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки був затриманий працівниками магазину.

Крім того, ОСОБА_8 , 08 лютого 2023 року, приблизно об 11 годині 00 хвилин, перебуваючи у приміщенні магазину «НОВУС», який розташований за адресою: м. Київ, бульвар Чоколівський, 19, з метою незаконного заволодіння чужим майном, повторно, в період дії воєнного стану,таємно викрав з полиць магазину продукти харчування на загальну вартість 571 грн. 54 коп., чим завдав ТОВ «НОВУС Україна» матеріальних збитків у вказаному розмірі.

Крім того, ОСОБА_8 , 09 лютого 2023 року, приблизно о 14 годині 25 хвилин, перебуваючи у приміщенні магазину «НОВУС», який розташований за адресою: м. Київ, бульвар Чоколівський, 19, з метою незаконного заволодіння чужим майном, повторно, в період дії воєнного стану, таємно викрав з полиць магазину продукти харчування на загальну вартість 281 грн. 65 коп., та утримуючи їх при собі, пройшов через касову зону, направившись до виходу з магазину, не зміг довести свій злочинний умисел до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки був затриманий працівниками магазину.

В апеляційній скарзі захисник не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінальних правопорушень та правильності кваліфікації дій обвинуваченого, вважала вирок незаконним у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого через його суворість. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначила, що оскільки обвинувачений ОСОБА_8 щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю кримінальних правопорушень, вчинив вказані кримінальні правопорушення внаслідок збігу тяжких особистих обставин, частково відшкодував завдані збитки, суд правомірно встановив обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , такі як щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень та часткове відшкодування завданих збитків, однак при призначенні покарання обвинуваченому з урахуванням наявності даних обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують, на думку захисту, ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень, а також з урахуванням відсутності обтяжуючих обставини, безпідставно не застосував до останнього положення ст. 69 КК України. Крім цього, захисник звернула увагу на ту обставину, що місцевим судом в оскаржуваному вироку взагалі не було мотивовано неможливості застосування до обвинуваченого положень ст. 75 КК України. З врахування наведеного просила вирок змінити в частині призначеного обвинуваченому покарання та призначити йому покарання за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України у виді 1 року позбавлення волі, за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі та на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити остаточно ОСОБА_8 покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання виді позбавлення волі з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю в 1 рік. Врешті вирок залишити без змін.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:

захисника, який апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити;

прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги захисника;

вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Судовий розгляд даного кримінального провадження проводився в суді першої інстанції в порядку ч.3 ст. 349 КПК України, а тому висновки суду щодо фактичних обставин справи, які не оспорювались і стосовно яких докази судом не досліджувались, апеляційним судом не перевіряються. Підстав для виходу за межі апеляційної скарги в порядку ч.2 ст. 404 КПК України колегія суддів не вбачає.

Щодо доводів апеляційної скарги захисника обвинуваченого про суворість призначеного обвинуваченому покарання, то вони, на думку колегії суддів, є не обгрунтованими.

Згідно статті 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. При цьому враховуються ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особа винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У відповідності до статті 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при призначенні обвинуваченому ОСОБА_8 покарання за ч.2 ст.15, ч.4 ст. 185, ч.4 ст.185 КК України та остаточного покарання за сукупністю кримінальних правопорушень на підставі ч.1 ст. 70 КК України вимог вищезазначених норм кримінального закону повною мірою дотримався.

Так, при призначенні покарання суд врахував тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, які є тяжкими злочинами, конкретні обставини їх вчинення, відсутність обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують покарання, а саме, щирого каяття, дані, що характеризують особу обвинуваченого, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за умисні кримінальні правопорушення, за які відбував покарання, у тому числі, в місцях позбавлення волі, офіційно не працевлаштований, не має постійного джерела доходу, немає постійного місця реєстрації на території України, за місцем проживання характеризується посередньо, не одружений.

Таким чином, призначене обвинуваченому ОСОБА_8 покарання за кожне з вчинених ним кримінальних правопорушень та остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень за своїм видом і розміром є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, а також запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України. При цьому колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо можливості застосування принципу поглинення менш суворого покарання більш суворим при призначенні обвинуваченому остаточного покарання на підставі ч.1 ст. 70 КК України.

Доводи апеляційної скарги захисника про можливість застосування до обвинуваченого вимог ст. 75 КК України не ґрунтуються на вимогах закону та є безпідставними.

Так, відповідно до вимог ч.1 ст. 75 КК України однією з умов для застосування цієї норми закону є призначення покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Як вбачається з вироку Солом`янського районного суду м. Києва щодо ОСОБА_8 , йому призначено остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць. Оскільки призначене обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі становить більше п`яти років, суд позбавлений можливості застосовувати положення ст. 75 КК України.

Також не ґрунтуються на вимогах закону та матеріалах провадження доводи захисника про можливість призначення ОСОБА_8 покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України.

За змістом ч.1 ст. 69 КК України при наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Колегія суддів вважає, що конкретні обставини вчинення кримінальних правопорушень, а саме те, що обвинувачений, будучи затриманим працівниками магазину за спробу вчинити крадіжку та усвідомлюючи ту обставину, що дане діяння є кримінально - караним та що за вказаним фактом проводиться досудове розслідування, належних висновків для себе не зробив та продовжив свою злочинну діяльність, і знову вчинив крадіжку, враховуючи дані про особу обвинуваченого, які містяться в матеріалах провадження, а саме те, що він неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, за які відбував покарання, у тому числі, в місцях позбавлення волі, спосіб та характер вчиненого, відсутність у обвинуваченого постійного джерела доходу, посередня характеристика за місцем проживання вказують на підвищену суспільну небезпеку обвинуваченого ОСОБА_8 та неможливість досягнення мети покарання, зокрема виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень за умови призначення покарання більш м`якого, ніж передбачено законом.

Крім того, на думку колегії суддів, суд безпідставно визнав обставинами, які пом`якщують покарання обвинуваченого активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень та часткове відшкодування завданого збитку, оскільки як встановлено в судовому засіданні викрадене майно було повернуто в результаті затримання обвинуваченого на касі магазину, а не в результаті вчинення ним дій, направлених на відшкодування завданих збитків. Також матеріали провадження не містять даних, які б свідчили про активне сприяння обвинуваченим розкриттю вчинених ним кримінальних правопорушень. Вказані обставини, на думку колегії суддів, не дають підстав для застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_8 положень ст.69 КК України при вирішенні питання щодо призначення йому міри покарання за вчинені кримінальні правопорушення.

Наведене у своїй сукупності указує на необґрунтованість апеляційної скарги захисника обвинуваченого та відсутність підстав для її задоволення.

Враховуючи викладене, вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 12.05.2023 щодо ОСОБА_8 є законним та обґрунтованим, підстав для його зміни чи скасування не вбачається, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за необхідне залишити вирок без змін, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 12 травня 2023 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою - в той же строк з дня отримання копії ухвали.

СУДДІ

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4