Кримінальне провадження № 1 кп-760/1782/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2023 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР 29.06.2021 № 0001729, за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Брянка Луганської області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, який офіційно не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

- 18.05.2004 Брянківським міським судом Луганської області за ч.3 ст.185, ч. 2 ст. 186, ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі;

- 03.05.2007 Брянківським міським судом Луганської області за ч.2 ст.186, ч. 2 ст. 289, ст. ст. 70, 71 КК України до 6 років позбавлення волі;

- 14.04.2009 Брянківським міським судом Луганської області за ст.391, ст. 71 КК України до 4 років 8 місяців позбавлення волі;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 , будучи раніше неодноразово судимим, а також притягнутим до кримінальної відповідальності за вчинення умисних, корисливих кримінальних правопорушень, на шлях виправлення та перевиховання не став та повторно вчинив нове кримінальне правопорушення проти власності за таких обставин.

Так, ОСОБА_6 , 28.06.2021, приблизно, о 08 годині 50 хвилин, перебуваючи поблизу будинку № 13-А по вул. Г. Севастополя в м. Києві, помітив раніше незнайому йому гр. ОСОБА_5 , яка йшла назустріч, на шиї у якої знаходився золотий ланцюжок з хрестиком, та вирішив повторно відкрито викрасти чуже майно.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_6 , діючи умисно, переслідуючи мету наживи та особистого матеріального збагачення, впевнившись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, порівнявшись з потерпілою ОСОБА_5 , рукою, несподівано для останньої, схопив золотий ланцюжок та шляхом ривка разом з хрестиком зірвав із шиї, тим самим відкрито викравши їх.

Після цього, ОСОБА_6 з місця скоєння злочину з викраденим майном зник та розпорядився ним на власний розсуд, завдавши потерпілій ОСОБА_7 майнову шкоду в сумі 3000 грн.

Допитаний у судому засіданні, обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованому йому злочині не визнав та повідомив суду, що грабежу 28 червня 2021 року він не вчиняв, де перебував у той час не пам`ятає.

Незважаючи на невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, його винуватість доводиться зібраними та перевіреними у судовому засіданні доказами:

- показаннями потерпілої ОСОБА_5 , яка підтвердила обставини, викладені в обвинуваченні. Зазначила, що 28 червня 2021 року, приблизно о 09:00 год., коли проходила поблизу будинку № 13-А по вулиці Героїв Севастополя в м. Києві, з двору одного із будинків вийшов чоловік, який йшов їй назустріч. Підійшовши до неї, він зірвав ланцюжок, на якому висів хрестик, з шиї і втік. Бігти за ним не стала, свідків даної події на місці не було.

У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 впізнала обвинуваченого ОСОБА_6 та вказала, що саме він вчинив дане кримінальне правопорушення. Щодо вартості викраденого майна, потерпіла повідомила, що на момент вчинення правопорушення золоті вироби коштували 3 000 гривень.

Крім того, винуватість ОСОБА_6 доводиться такими письмовими доказами:

- заявою потерпілої ОСОБА_5 про відкрите викрадення у неї майна, а саме золотого ланцюжка з хрестиком, що знаходились на шиї, приблизно 08 годині 50 хвилин 28 червня 2021 року по вулиці Героїв Севастополя, 13А в м. Києві ( а.с. 112);

- даними протоколу огляду місця події від 28.06.2021 з фототаблицею, під час якого в присутності потерпілої ОСОБА_5 встановлено місце вчинення злочину та оглянута прибудинкова територія по АДРЕСА_3 (а.с. 113-115);

- даними протоколу пред`явлення особи для впізнання з фототаблицею від 14.07.2021, під час якого потерпіла ОСОБА_5 серед чотирьох осіб за рисами обличчя впізнала ОСОБА_6 , як особу, яка відкрито викрала у неї майно (а.с. 116-119);

- даними протоколу пред`явлення особи для впізнання з фототаблицею від 16.07.2021, під час якого свідок ОСОБА_8 серед чотирьох осіб за характерними рисами обличчя впізнав ОСОБА_6 , як особу, яка намагалась в кінці червня 2021 року здати до ломбарду розірваний золотий ланцюжок (а.с. 135-138);

-даними протоколу проведення слідчого експерименту від 19.07.2021 із застосуванням відеозапису, який переглянуто у судовому засіданні, під час якого обвинувачений ОСОБА_6 показав місце та обставини вчинення ним злочину, а саме відкритого викрадення у потерпілої золотого ланцюжка з хрестиком, що знаходились на шиї, поблизу будинку АДРЕСА_3 (а.с. 140-143);

- іншими матеріалами у їх сукупності.

Таким чином, аналізуючи зібрані у кримінальному провадженні та досліджені під час судового розгляду докази, оцінюючи їх з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд, розглядаючи кримінальне провадження відповідно до вимог ст.337 КПК України, в межах висунутого обвинувачення, вважає вину обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення доведеною у повному обсязі, а тому його дії правильно кваліфіковано за ч. 2 ст. 186 КК України, так як він повторно вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж).

В суді обвинувачений ОСОБА_6 категорично заперечив свою причетність до вчинення інкримінованого йому злочину.

При цьому, суд критично оцінює такі твердження обвинуваченого, як такі, що спрямовані на уникнення відповідальності за вчинене, оскільки вони спростовуються сукупністю належних, достовірних та допустимих доказів провадження, які зазначені раніше, та у своєму взаємозв`язку безсумнівно спростовують показання обвинуваченого.

Так, аналізуючи докази, за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, судом встановлено, що показання потерпілої ОСОБА_5 у суді, протоколи пред`явлення їй та свідкові ОСОБА_8 осіб для впізнання, матеріали проведеного слідчого експерименту від 19.07.2021, прямо вказують на те, що злочин вчинив обвинувачений ОСОБА_6 за обставин, встановлених судом.

Показання потерпілої ОСОБА_5 повністю узгоджуються із доказами, зібраними у кримінальному проваджені, які зазначені раніше, та підтверджують обставини надходження до поліції повідомлення про вчинений злочин; визначення місця злочину згідно з протоколом огляду місця події, встановлення особи, причетної до його вчинення, впізнання потерпілою та свідком ОСОБА_8 . ОСОБА_6 , а такожзізнання останнього у вчиненні злочину та підтвердження своїх показань в ході відтворення обставин події.

Підстави ставити під сумнів вказані докази відсутні, вони узгоджуються між собою, є належними, допустимими, достовірними, повністю доповнюють показання потерпілої ОСОБА_5 , які логічні, послідовні, не викликають сумнівів у суду, з яких встановлено фактичні обставини події. Дії обвинуваченого були об`єднані єдиним умислом, не приховуючи своїх дій, він відкрито викрав майно потерпілої, зірвавши ланцюжок з хрестиком з шиї останньої. Спосіб вчинення кримінального правопорушення свідчить про спрямованість умислу на відкрите викрадення майна.

Таким чином, будь-які підстави ставити під сумнів наведені докази судом не встановлені, вони відповідають вимогам кримінального процесуального закону, на переконання суду, зважаючи на свою сукупність та встановлені обставини, є достовірними та стосуються обставин кримінального провадження. При цьому, з показань потерпілої ОСОБА_5 та обвинуваченого ОСОБА_6 вбачається, що до події жодних стосунків вони не підтримували, знайомі не були, цивільний позов не заявлено. Таким чином, під час судового розгляду не встановлено жодної зацікавленості потерпілої для обмови обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні злочину.

В ході судового розгляду ОСОБА_6 заявляв про застосування до нього з боку працівників поліції як психологічного, так і фізичного впливу з метою незаконного отримання доказів на досудовому слідстві, а також порушення права на захист, однак, вказані обставини були перевірені судом, та не знайшли свого підтвердження, зокрема, в ході дослідження матеріалів провадження, зокрема відеозаписів слідчих дій за участю обвинуваченого. Жодний процесуальний документ не містить зауважень учасників, у тому числі і обвинуваченого, під час його оформлення. Відповідно до заяви (а.с.123,131) останній відмовився від послуг захисника та вказана процесуальна дія належним чином оформлена.

За викладених мотивів доводи захисту та обвинуваченого щодо непричетності до вчинення кримінального правопорушення, а також незаконності отримання певних доказів, з порушенням права на захист, суд оцінює критично, як спосіб захисту та дані з метою уникнення чи пом`якшення покарання.

Обвинуваченим не оскаржувались рішення, дії чи бездіяльність посадових осіб в порядку ст. 303 КПК України.

При призначенні покарання суд, згідно із вимогами ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини провадження, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, ОСОБА_6 повторно вчинив умисний корисливий та закінчений тяжкий злочин.

Як особа, ОСОБА_6 характеризуються посередньо, офіційно не працював, не має міцних соціальних зв`язків, осудний, на обліках у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває, на даний час притягується до кримінальної відповідальності, перебував у розшуку та має не погашені та не зняті судимості, матеріальну шкоду потерпілій не відшкодував.

Обставин, що пом`якшували б покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, є рецидив кримінальних правопорушень.

Із врахуванням всіх обставин кримінального провадження, думки державного обвинувачення та потерпілої, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі з його реальним відбуванням на строк, необхідний для можливого виправлення і перевиховання та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, що цілком відповідає меті покарання, тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого, оскільки його виправлення можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства.

Підстав для застосування ст.ст.69, 75 КК України суд не вбачає, оскільки ОСОБА_6 притягується до відповідальності за злочин, передбачений ч. 2 ст. 186 КК України, що є тяжким, обвинувачений раніше судимий та на даний час притягується до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічних умисних корисливих злочинів, що вказує про його негативну соціальну спрямованість.

Цивільний позов в провадженні не заявлений.

Речові докази та процесуальні витрати відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

На вирок може бути подано апеляцію до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення через Солом`янський районний суд міста Києва.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, а іншим учасникам судового провадження роз`яснити, що вони мають право отримати його копію в суді.

Суддя ОСОБА_1