Справа № 444/816/20
Провадження № 1-кп/444/30/2023
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 серпня 2023 року Жовківський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

номер кримінального провадження 0000127, внесеного 29.02.2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

про обвинувачення:

- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Республіки Судан, житель АДРЕСА_1 , громадянин Республіки Судан, не інвалі, освіта вища, не одружений, проживає в цивільному шлюбі із гр. України ОСОБА_4 від якого має на утриманні одну неповнолітню дитину ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше судимий Залізничним районним судом м. Львова 26.05.2021 р. за ст. 332 ч. 3 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років та відповідно до вимог ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки,

обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Жовква Львівської області зазначене кримінальне провадження,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 , будучи обізнаним про наміри трьох громадянин ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_10 ( ОСОБА_11 ), ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_12 ( ОСОБА_13 ), ІНФОРМАЦІЯ_5 потрапити до Республіки Польша та знаючи про відсутність у них законних підстав для перетину Державного кордону України з Республікою Польща, з корисливих мотивів організував їх незаконне переправлення через державний кордон з України в Республіку Польща поза пунктами пропуску, шляхом подолання інженерно-технічних та контролюючих споруд ДПС України.

Так, реалізовуючи свій злочинний умисел ОСОБА_3 , отримавши попереднього грошові кошти 27.02.2020 року в сумі 1100 доларів США за незаконне переправлення через державний кордон України громадянин ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_10 ( ОСОБА_11 ), ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_12 ( ОСОБА_13 ), ІНФОРМАЦІЯ_5 , визначили час, місце та спосіб доїзду до державного кордону України та забезпечення безпосереднього переправлення їх через лінію такого, поза офіційними пунктами пропуску в напрямку Республіки Польща, підшукав засіб переміщення громадян Марокко в сторону державного кордону України, оплатив послуги перевезення та надав консультації громадянам ОСОБА_14 щодо способу незаконного переміщення через державний кордон України. 28.02.2020 року громадяни ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_10 ( ОСОБА_11 ), ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_12 ( ОСОБА_15 ), ІНФОРМАЦІЯ_5 , на виконання вказівок ОСОБА_3 , прибувши на околицю міста Рава-Руська Жовківського району Львівської області вирушили в напрямку 644 прикордонного знаку, однак на відстані близько 1000 метрів від лінії держаного кордону України, о 07 год. 40 хв. були виявлені та затримані працівниками державної прикордонної служби України, а саме прикордонним нарядом « ІНФОРМАЦІЯ_6 » віпс « ІНФОРМАЦІЯ_7 » впс « ІНФОРМАЦІЯ_7 » ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив незаконне переправлення осіб через державний кордон України, вчиненому щодо кількох осіб з корисливих мотивів, повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. З ст. 332 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні вину у пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю та пояснив, що все відповідає тому як зазначено в обвинувальному акті. У вчиненому розкаюється, обіцяє в майбутньому не вчиняти жодних інших правопорушень. Пояснив, що проживає в цивільному шлюбі із гр. України ОСОБА_4 від якого має на утриманні одну неповнолітню дитину ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 . На даний час дружина та дитина перебувають в Польщі через події в Україні, а саме через війну яку розпочала росія. Він працює на двох роботах, а саме продає шаурму та офіційно таксує, щоб мати змогу допомагати дружині та дитині. Злочин який вчинив, був вчинений через скрутне матеріальне становище, у нього якраз народилася дитина, і були потрібні кошти. Просить не застосовувати до нього покарання у вигляді позбавлення волі, а застосувати покарання у вигляді штрафу. Внесену ним заставу, просить перерахувати на спеціальний рахунок ЗСУ.

Крім повного визнання вини обвинуваченим ОСОБА_3 , його вина у вчиненому кримінальному правопорушенні підтверджується доказами зібраними на досудовому слідстві, які перевірені в судовому засіданні.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_16 суду пояснив, що працює в ІНФОРМАЦІЯ_9 . Про справу знає лише все в загальному і зі слів, інших відомостей про справу не пригадує, оскільки дуже багато справ було різних. Гр. ОСОБА_17 не знає і такого не пригадує.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_18 суду пояснив, що працює слідчим ВОВС СУ ГУ НП у Л/о. Гр. ОСОБА_17 знає, оскільки мав в провадженні відносно нього іншу справу яка розглядалася в Залізничному суді м. Львова де він повністю визнавав свою вину. Також пояснив, що ним вилучалися в ОСОБА_17 грошові кошти в сумі приблизно 1800 доларів США, які в подальшому були повернути оскільки не визнавалися речовими доказами.

Із досліджених доказів судом встановлено наступне.

Із повідомлення ДПСУ від 28.02.2020 р. № 5/2/349 вбачаєтья, що таким звернулися до начальника Жовківського ВП Кам`янка-Бузького ВП ГУ НП У л/о з приводу вчинення кримінального правопорушення.

Із витягу з ЄРДР № 0000127 вбачається, що 29.02.2020 р. на підставі повідомлення ДПСУ, внесено відомості про вчинення кримінального провадження.

Із протоколу пред`явлення особи для впізнання від 04.03.2020 р. вбачається, що свідок ОСОБА_19 ( ОСОБА_9 ) вказав на фото № 2 на якому є зображення ОСОБА_3 як на особу яка за грошову винагороду організувала його незаконний перетин через державний кордон України позо пунктами пропуску.

Із протоколу пред`явлення особи для впізнання від 04.03.2020 р. вбачається, що свідок ОСОБА_12 ( ОСОБА_13 ) вказав на фото № 4 на якому є зображення ОСОБА_3 як на особу яка за грошову винагороду організувала його незаконний перетин через державний кордон України позо пунктами пропуску.

Із протоколу пред`явлення особи для впізнання від 04.03.2020 р. вбачається, що свідок ОСОБА_10 ( ОСОБА_11 ) вказав на фото № 3 на якому є зображення ОСОБА_3 як на особу яка за грошову винагороду організувала його незаконний перетин через державний кордон України позо пунктами пропуску.

Із протоколу пред`явлення особи для впізнання від 19.03.2020 р. вбачається, що свідок ОСОБА_20 вказав на фото № 4 на якому є зображення ОСОБА_3 як на особу яка найняла його для перевезення іноземців в кінці лютого 2020 р. до м. Рава-Руська за 150 доларів США.

Із клопотань слідчого ОСОБА_21 вбачається, що остання 06.03.2020 р. звернулася до слідчого судді Жовківського районного суду Львівської області із клопотаннями про допит в порядку ст. 225 КПК України в якості свідків гр. ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_10 ( ОСОБА_11 ), ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_12 ( ОСОБА_13 ), ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Із СД-диску (а.с. 88 том 1) вбачається, що слідчим суддею Жовківського районного суду Львівської області з участю відповідного перекладача та захисника було проведено допит в якості свідків гр. ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_10 ( ОСОБА_11 ), ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_12 ( ОСОБА_13 ), ІНФОРМАЦІЯ_5 . Вказані свідки пояснили, що прибули в України в 2019 р. з метою навчання. Потім приїхали в м. Львів де неподалік продажу шаурми познайомилися із громадянами ОСОБА_22 який вказав, що може допомогти потрапити в Євросоюз в незаконний спосіб і що має знайомого громадянина Судану який це може допомогти організувати. За ці послуги вони хотіли по 700 доларів з кожного. На таку пропозицію вони погодилися та заплатили за всіх трьох 2100 доларів США які передали 1000 алжирцю та 1100 суданцю. В подальшому суданець найняв для них машину таксі яка завезла їх в м. Рава-Руська. Переходити кордон мали вночі. Суданець розповів куди саме та як треба рухатись через кордон, а таксист зупинеться у відповідному місці та вкаже напрямок руху.

Підстав не вірити показам свідків ОСОБА_19 ( ОСОБА_9 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_10 ( ОСОБА_11 ), ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_12 ( ОСОБА_13 ), ІНФОРМАЦІЯ_5 у суду не має, так як такі є послідовними, узгоджуються між собою та з доказами дослідженими в судовому засіданні, а тому суд такі покази вважає правдивими і покладає в основу вироку.

Аналізуючи та оцінюючи усі докази надані стороною обвинувачення, стороною захисту та отриманні судом в ході розгляду справи в їх сукупності та кожен зокрема з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що кожен досліджений вище судом доказ є належними, допустимими та достовірними і у своїй сукупності усі ці докази перебувають у логічному та послідовному взаємозв`язку, не є взаємосуперечливими та доповнюють і підтверджують ті об`єктивні обставини, які мали місце під час вчинення пред`явлених обвинувачень обвинуваченому ОСОБА_3 .

Суд також приходить до висновку, що здобутих судом доказів є достатньо для того, щоб прийти до висновку про визнання обвинуваченого винними у вчиненні пред`явленого йому обвинувачення.

Таким чином, дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 3 ст. 332 КК України, оскільки він вчинив незаконне переправлення осіб через державний кордон України, вчинений щодо декількох осіб з корисливих мотивів, повторно.

При призначенні виду і міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, обставини справи та дані, що характеризують його особу, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також з врахуванням наведеного та перспективи його виправлення і перевиховання, та попередження з його боку нових злочинів.

Обставин які обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого є його щире каяття у вчиненому так як він в судовому засідані повністю визнав вину та дав зізнавальні покази, злочин вчинив внаслідок збігу тяжких сімейних обставин, звернувся до суду із проханням внесену заставу в розмірі 63020 грн. перерахувати на потреби ЗСУ.

Так, розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що, насамперед, повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого.

Так як встановлено під час розгляду справи, зокрема, під час показів обвинуваченого ОСОБА_3 , він свою вину визнав повністю, вказав, що жаліє про вчинене, просить вибачення за вчинене та просить його суворо не карати. Він усвідомив суспільний осуд вчиненого ним кримінального правопорушення.

Наведене, на думку суду, свідчить, що обвинувачений усвідомив свою провину, засуджує вчинення ним злочину і прагне виправитися, тобто щиро розкаявся у вчиненому.

Щодо активного сприяння розкриттю злочину, то необхідно відмітити, що в обвинувальній промові сторона обвинувачення, прокурор, зазначив, що необхідно врахувати визнавальні покази обвинуваченого, а також допомогу у збиранні доказів та викритті інших осіб, які можуть бути причетними до вчинення злочину та досудове розслідування відносно яких ще триває.

Вивченням особи винного, встановлено, що він позитивно характеризується, працює неофіційно, що підтверджується гарантійним листом ФОП ОСОБА_23 , характеристикою з місця проживання гр. ОСОБА_24 , на обліку у лікаря-психіатра чи/або лікаря-нарколога не перебуває, проживає в цивільному шлюбі та має на утриманні одну малолітню дитину, що стверджується постановою Верховно Суду від 29.06.2022 р.

Згідно ст. 65 КК України суд призначає покарання в межах, встановлених у санкції статті (частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховуючи при цьому ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Частиною 2 ст. 66 КК України передбачено, що при призначенні покарання суд може визнати такими, що його пом`якшують, і інші обставини, не зазначені в частині першій цієї статті.

Так, позитивні дані про особу, а також враховуючи те, що за весь час судового розгляду справи понад 3 роки ОСОБА_3 жодного разу не допустив неявки в судове засідання, хоча мав можливість скритися від суду через збройну агресію рф в Республіку Польща де зараз перебуває його цивільна дружина із їхньою дитиную, суд визнає обставинами, що пом`якшують покарання.

Виходячи з засади співмірності призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Санкцією ч. 3 ст. 332 КК України передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.

Ч. 1, 2 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. За вчинення злочину, за який передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд з підстав, передбачених цією частиною, може призначити основне покарання у виді штрафу, розмір якого не більше ніж на чверть нижчий від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

На підставах, передбачених у частині першій цієї статті, суд може не призначати додаткового покарання, що передбачене в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу як обов`язкове, за винятком випадків призначення покарання за вчинення злочину, за який передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Суд враховує, що обвинувачений добровільно і щиро розповів всі деталі вчиненого ним злочину. Саме від щирості його показань, стороні обвинувачення стали відомі нові факти вчиняння вказаного злочину іншими особами.

Наведене в судових засіданнях підтвержено стороною обвинувачення.

В судовому засіданні обвинувачений висловила щирий жаль та глибокий осуд своєї поведінки, що абсолютно не заперечується стороною обвинувачення, а навпаки підтверджується у зв`язку із чим, сторона обвинувачення просила призначити покарання обвинуваченому із застосуванням ст. 69 КК України.

Враховуючи вищенаведене, є наявні понад дві обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого, що передбачені пунками 1, 5 ч. 1 ст. 66 та ч. 2 ст. 66 КК України.

В той же час як встановлено вище, обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого відсутні та стороною обвинувачення не пред`явлені.

Також, суд вважає за необхідне відмітити і обставини, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, оскільки встановлено повну відсутність суспільно небезпечних наслідків вчинюваного.

Так, жодної матеріальної чи моральної шкоди нікому злочином не спричинено, шкода від незаконних дій обвинуваченого не була завдана, особи які незаконно переміщувались за кордон своєї мети не досягли та були видворені за межі України.

А тому призначаючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує тяжкість вчиненого злочину та особу винного, який працює, являється особою молодого віку, має на утриманні цивільну дружина та малолітню дитину, бере до уваги наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а саме те, що обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину, злочин вчинив внаслідок збігу тяжких сімейних обставин, звернувся до суду із проханням внесену заставу в розмірі 63020 грн. перерахувати на потреби ЗСУ, відсутність обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , те, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 332 КК України, яке інкриміноване обвинуваченому та у вчиненні якого, як прийшов суд, виннен ОСОБА_3 , і конкретні обставини справи, суд визнає можливим при призначенні покарання обвинуваченому за ч. 3 ст. 332 КК України застосувати ч. 1 ст. 69 КК України.

Як наслідок суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_3 необхідно призначити покарання перейшовши до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті за кримінальне правопорушення яке він судиться, а саме у виді штрафу в розмірі 6000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

За наведених обставин, на переконання суду, ізоляція обвинуваченого від суспільства та поміщення його до установи відбування покарання для відбування покарання у виді позбавлення волі, не є виправданим заходом примусу.

Додаткові дані про особу обвинуваченого, зокрема, те, що він працює, має на утриманні малолітню дитину, позитивно характеризується, тільки підкріплюють висновок суду про можливість застосування вимог ст. 69 ч. 1 КК України.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах 1, 3 цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду в постанові від 15.02.2021 року (справа №760/26523/17, провадження № 1-3600 кмо 20) зробила висновок, що до особи, котра вчинила кримінальне правопорушення, вироком суду було застосоване звільнення від відбування покарання з випробуванням, а потім було встановлено, що вона винна ще й в інших злочинах, вчинених до постановлення цього вироку, в таких випадках питання про відповідальність особи за сукупністю вчинених нею кримінальних правопорушень має вирішуватись в залежності від того, чи залишається незмінним попередній вирок, за яким особа звільнена від відбування покарання з випробуванням, на момент постановлення нового вироку, і яке рішення приймає суд у новому вироку щодо покарання за злочини, вчинені до постановлення попереднього вироку.

У випадку, коли попередній вирок залишився незмінним і прийняте в ньому рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням зберігає свою законну силу, а новим вироком особі призначається покарання, яке вона має відбувати реально, положення ч. 4 ст. 70 КК України щодо призначення остаточного покарання особі з урахуванням попереднього вироку не застосовуються, а кожний вирок попередній, за яким особа звільнена від відбування покарання з випробуванням, та новий, за яким їй призначено покарання, що належить відбувати реально виконуються самостійно.

Під час даного судового розгляду встановлено, що вироком Залізничного районного суду м. Львова від 26.05.2021 р., ОСОБА_3 засуджено за ст. 332 ч. 3 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років та відповідно до вимог ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки.

Коли особа, щодо якої було застосоване таке звільнення, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_3 27.02.2020 року, тобто до ухвалення вироку Залізничного районного суду м. Львова від 26.05.2021 року, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 332 КК України, за яке даним вироком засуджується до покарання у виді штрафу у розмірі шести тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 102 000 грн., тобто за покарання, яке підлягає реальному відбуванню, суд дійшов висновку, що положення ч. 4 ст. 70 КК України щодо призначення остаточного покарання особі з урахуванням попереднього вироку не застосовуються, а вирок Залізничного районного суду м. Львова від 26.05.2021 року підлягає самостійному виконанню.

Щодо застави.

В судовому засіданні сторона захисту заявила усне клопотання про звернення застави на спеціальні рахунки Національного банку України для цілей оборони України.

Прокурор в судовому засіданні проти клопотання не заперечив.

Особа, яка внесла заставу - адвокат ОСОБА_7 не заперечив проти перерахунку розміру застави - 63020 гривень на потреби Збройних Сил України.

Заслухавши думку учасників процесу, оглянувши та перевіривши матеріали кримінального провадження, суд вважає, що клопотання підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 18.06.2020 р. відносно ОСОБА_3 , застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з визначенням розміру застави у сумі 63020 грн та покладено ряд обов`язків, визначених вказаною ухвалою.

На виконання вказаної вище ухвали заставодавцем адвокатом ОСОБА_7 20.07.2020 р. згідно квитанції № 0.0 .1 внесено заставу у розмірі 63020 гривень.

Факт перерахування застави підтверджується наданою суду оригіналом квитанції № 0.0 .1 від 20.07.2020 р.

Відповідно до вимог ч. 11 ст. 182 КПК України застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу.

Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України» в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року строком на 30 діб який в подальшому неодноразово продовжувався та продовжений і на даний час.

Відповідно до листа Верховного Суду від 03.03.2022 № 1/0/2-22 слідчим суддям (суду) необхідно зважати на обставини воєнного стану та, за наявності необхідних для цього підстав, за клопотанням підозрюваного доречно ухвалювати рішення про зміну запобіжного заходу у вигляді застави на особисте зобов`язання, якщо відповідне клопотання обґрунтовується бажанням використати кошти, передані в заставу, для їх подальшого внесення на спеціальні рахунки Національного банку України для цілей оборони України.

Згідно ч. 5 ст. 616 КПК України, за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого слідчий суддя, суд має право ухвалити рішення про зміну запобіжного заходу у вигляді застави на особисте зобов`язання, якщо відповідне клопотання обґрунтовується бажанням використати кошти, передані в заставу (в повному обсязі або частково), для внесення на спеціальні рахунки Національного банку України для цілей оборони України.

Так, в обґрунтування клопотання сторони захисту наведено стан країни, бажання перерахувати кошти, внесені в якості застави, на рахунок Збройних Сил України.

Враховуючи все вище наведене, суд вважає за необхідне грошові кошти в розмірі 63020 грн., перерахувати на спеціальний рахунок для збору коштів на підтримку Збройних Сил України.

Цивільні позови у справі відсутні.

Питання про майно, на яке накладено арешт, слід вирішити в порядку ст. 174 КПК України.

Питання про документи та речові докази слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Питання про процесуальні витрати слід вирішити в порядку ст. 124 КПК України.

Керуючись ст.ст. 370, 371, 374КПК України суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_25 визнати винним та засудити:

- за ч. 3 ст. 332 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі шести тисях неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає суму 102 000 гривень.

Після набрання даним вироком законної сили, заставу, а саме грошові кошти у розмірі 63 060 гривень 00 копійок, які внесені 20.07.2020 р. згідно квитанції № 0.0 .1, відповідно до ухвали Жовківського районного суду Львівської області від 18.06.2020 р. у справі № 444/816/20, провадження 1-кп/444/175/2020 - перерахувати на спеціальний рахунок для збору коштів на підтримку Збройних Сил України.

Вирок Залізничного районного суду м. Львова від 26.05.2021 р., яким ОСОБА_3 засуджено за ст. 332 ч. 3 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років та відповідно до вимог ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки - виконувати самостійно.

Речові докази:

- грошові кошти згідно переліку зазначеного в постанові про визнання речових доказів від 23.03.2020 р. (а.с. 103-105, 115-116 том1), що знаходяться на зберігані в ПАТ КБ "ПриватБанк" - конфіскувати в дохід держави;

- чорнові записи, квитанції, що зберігаються в камері зберігання речових доказів ВП №2 ЛРУП № 1 ГУНП У Л/о - знищити;

- копію посвідки на ім`я ОСОБА_3 серії НОМЕР_1 , що зберігаються в камері зберігання речових доказів ВП №2 ЛРУП № 1 ГУНП У Л/о - повернути ОСОБА_3 ;

- мобільні телефони із сім картами згідно переліку зазначеного в постанові про визнання речових доказів від 23.03.2020 р. (а.с. 103-105, 115-116 том1) - конфіскувати в дохід держави.

Скасувати арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді Жовківського районного суду Львівської області від 24.03.2020, справа № 444/604/20, провадження 1-кс/444/221/2020.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Жовківський районний суд Львівської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, а інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні.

Вирок виготовлено в одному примірнику в нарадчій кімнаті.

Суддя ОСОБА_1