ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа: № 646/3182/23 Головуючий І інстанції: ОСОБА_1
Провадження: № 11-сс/818/1165/23 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: арешт майна
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , без участі прокурора, з участю представника власника майна - адвоката ОСОБА_6 , без участі всіх інших учасників по даній справі, а саме самої власниці майна ОСОБА_7 , належним чином повідомленої про розгляд справи, за умови, що заяв про відкладення розгляду справи ні від кого не надходило, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові справу за апеляційною скаргою представника власника майна на ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 17 07 2023 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Вказаною ухвалою слідчого судді клопотання слідчого про арешт майна у кримінальному провадженні №0003188 від 18 10 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 111-1 КК України задоволено та накладено арешт на майно, тимчасово вилучене 12 07 2023 року під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності матері ОСОБА_7 - ОСОБА_8 (перелік якого докладно зазначений у клопотанні слідчого та у резолютивній частині ухвали слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 17 07 2023 року).

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, захисник підозрюваної ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення слідчим суддею норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу слідчого судді скасувати, прийнявши нове рішення, яким у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна за адресою: АДРЕСА_1 відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог вказує, що слідчим в ході проведення обшуку було вилучено ряд речей та документів, серед яких, зокрема було вилучено 700 доларів США, які є особистими коштами доньки ОСОБА_7 , які були подаровані останній на день народження.

Зазначає, що особисті речі неповнолітньої дитини не можуть бути знаряддям вчинення кримінального правопорушення, що в свою чергу унеможливлює визнання вказаних речей доказами по справі.

Крім того, вказує, що слідчим при проведенні опису майна було допущено порушення вимог ст. 104 КПК України, а саме не внесено в протокол обшуку відомості про документ, а саме: ким виданий, на яке ім`я та інші ідентифікуючі ознаки та реквізити документів, що позбавило ОСОБА_7 можливості ідентифікувати чи належать вказані документи до діяльності ПП «Куп`янський комбікормовий завод» чи інших підприємств, власником яких є остання.

Позиції учасників апеляційного провадження.

В судовому засіданні апеляційного суду представник власниці майна ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_6 підтримав доводи поданої апеляційної скарги, просив задовольнити її вимоги у повному обсязі.

Власниця майна ОСОБА_7 та прокурор про дату та час розгляду апеляційної скарги були повідомлені належним чином. Жодних заяв або клопотань, які б перешкоджали розгляду справи, від них не надходило.

Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 405, ч.2 ст. 422 КПК України, колегія суддів вважає за можливе проведення апеляційного перегляду ухвали слідчого судді за відсутності власниці майна та прокурора, оскільки неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю - доповідача, доводи представника власниці майна, дослідивши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження СВ Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування по кримінальному провадженню №0003188 від 18 10 2022 року за ч.4 ст. 111-1 КК України, за обставин здійснення провадження громадянкою України ОСОБА_7 господарської діяльності у взаємодії з державою-агресором, незаконними органами влади, створеними на тимчасово окупованій території Куп`янського району, у тому числі окупаційною адміністрацією держави-агресора.

12 07 2023 року під час обшуку, проведеного на підставі ухвали слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 30 06 2023 року за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено та вилучено: ноутбук, без зарядного пристрою; грошові кошти «Билет Банка России» з відповідними серійними номерами номіналом 50 рублів; грошові кошти «Билет Банка России» з відповідними серійними номерами, номіналом 100 рублів; грошові кошти «Билет Банка России» з відповідними серійними номерами, номіналом 500 рублів; грошові кошти «Долари США» з відповідними серійними номерами, номіналом 100 доларів 100 США; документи фірми «Ягідне» та ПП «Куп`янський комбікормовий завод», які прошито та пронумеровано у кількості 110 арк.; блокнот з черновими записами та копії карт на 22 арк.; печатка ТОВ «Ягідне» у чорному чохлі, яке слідчий просив арештувати.

Задовольняючи клопотання слідчого слідчий суддя дійшов висновку, що вилучене при обшуку майно може бути використане, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Колегія суддів погоджується з таким висновком слідчого судді, з огляду на наступне.

Так, відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 3 статті 170 КПК України регламентовано, що у випадку, передбаченому п.1 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані, лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Абзацом 2 частини 10 статті 170 КПК України встановлено, що не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що у слідчого судді були достатні підстави вважати, що вищевказане майно, на яке накладено арешт, може відповідати критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод регламентовано, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Колегія суддів вважає, що у даному кримінальному провадженні потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна для можливого використання, як доказів у кримінальному провадженні № 0003188 від 18 10 2022 року.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги щодо безпідставного вилучення в квартирі, що належить матері ОСОБА_7 грошових коштів у розмірі 700 доларів США, оскільки вони належать її доньці та є подарунком на день народження, колегія суддів вважає їх безпідставними з огляду на наступне.

Так, ані в апеляційній скарзі, ані у судовому засіданні суду апеляційної інстанції апелянтом не було надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження доводів щодо належності грошових коштів, вилучених під час обшуку саме доньці ОСОБА_7 .

Колегія суддів констатує, що обшук та вилучення арештованого майна 12 07 2023 року проводився за особистої участі ОСОБА_7 та її захисника ОСОБА_6 . Проте, будь-яких зауважень чи пояснень з приводу належності коштів у розмірі 700 доларів США її доньці, від останніх не надходило.

Більш того, з колегія суддів позбавлена можливості однозначно визначитися у який день, час та в якому місці відбулась передача грошових коштів у розмірі 700 доларів США, встановити ознаки ідентифікування вказаних купюр, хто ще міг бачити та підтвердити факт дарування вказаних грошових коштів доньці ОСОБА_7 .

З огляду на викладене, колегія суддів констатує, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків слідчого судді щодо необхідності накладення арешту на грошові кошти у розмірі 700 доларів США, вилучені 12 07 2023 року в ході обшуку помешкання матері ОСОБА_7 , оскільки вониґрунтуються лише на суб`єктивних оціночних судженнях, з ігноруванням об`єктивних відомостей.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги щодо невнесення слідчим при проведенні опису майна у протокол обшуку відомостей щодо вилучених документів, що позбавило ОСОБА_7 можливості чітко ідентифікувати належність вказаних документів до діяльності ПП «Куп`янський комбікормовий завод», колегія суддів вважає їх неналежними та такими, що спростовуються матеріалами справи.

Так, з протоколу обшуку від 12 07 2023 року, вбачається, що у ході проведення обшуку, крім іншого, у спальні №2 було виявлено та вилучено - документи фірми «Ягідне» та ПП «Куп`янський комбікормовий завод», які зшито та пронумеровано у кількості 110 аркушів.

Як вже зазначалося раніше, вилучення вказаних документів відбувалося за особистої участі ОСОБА_7 , які своїм підписом підтвердила достовірність відображених у протоколі обшуку даних. Будь-яких зауважень та пропозиції від останньої не надходило.

З огляду на викладене, твердження захисника щодо відсутності можливості у ОСОБА_7 ідентифікації вилучених у ході обшуку 12 07 2023 року документів, не знайшли свого підтвердження та є надуманими.

Крім того, колегія суддів наголошує, що законність походження вказаних коштів, та іншого вилученого майна, а також їх причетність чи непричетність до обставин кримінального правопорушення підлягають з`ясуванню в ході подальших слідчих дій.

Підстав сумніватися в співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження колегія суддів не вбачає.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна власником майна не надано та колегією суддів не встановлено.

Метою накладення арешту у поданому клопотанні орган досудового розслідування зазначив забезпечення збереження речових доказів.

Як регламентовано статтею 100 КПК України на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним ч.1 ст. 98 КПК України.

Отже, з огляду на положення ч.2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст.98 КПК України повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Крім того, арешт майна з підстав передбачених ч.2,3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна. Вказані норми невраховані апелянтом в доводах, що вказує про необґрунтованість апеляційних вимог.

При цьому колегія суддів наголошує, що вказаний захід є тимчасовим, а тому у подальшому його власник має право звернутися із клопотанням про скасування даного арешту і вилучене майно йому буде повернуто згідно положень ст. 174 КПК України.

Колегія суддів констатує, що інші доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та не спростовують висновків слідчого судді щодо необхідності накладення арешту на зазначене апелянтом майно, а ґрунтуються лише на суб`єктивних оціночних судженнях, з ігноруванням об`єктивних відомостей.

Враховуючи викладене колегія суддів дійшла висновку, що слідчий суддя, задовольняючи клопотання слідчого про арешт майна, діяв у спосіб і у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому доводи апеляційної скарги представника власниці майна стосовно порушення слідчим суддею норм матеріального про процесуального права є безпідставними і не можуть бути підставою для скасування ухвали слідчого судді.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.ст.7, 170-175, 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 17 07 2023 року у кримінальному провадженні № 0003188 від 18 10 2022 року за ч.4 ст. 111-1 КК України про задоволення клопотання слідчого та про накладення арешту на майно, вилучене під час обшуку, що належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перелік якого докладно зазначений у клопотанні слідчого та в ухвалі слідчого судді, - залишити без змін.

Апеляційну скаргу представника власника майна, - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Оскарження даної ухвали, у відповідності до ч.2 ст.424 КПК України, в касаційному порядку не передбачено, оскільки така ухвала не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню.

Судді:

____________ ____________ ____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4