ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 535/172/22 Номер провадження 11-кп/814/1795/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2023 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого суддіОСОБА_2
суддів: за участю: секретаря судового засідання прокурора засудженого захисника ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції судове провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Машівського районного суду Полтавської області від 07 березня 2023 року,

в с т а н о в и л а:

Цією ухвалою відмовлено в задоволенні спільного подання Державної установи «Машівська виправна колонія (№9)» та спостережної комісії при Полтавській РДА про умовно-дострокове звільнення засудженого:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , освіта середня, не одруженого, раніше судимого:

1)25.11.2013 Котелевським районним судом Полтавської області за ст.185 ч.1 КК України до 150 годин громадських робіт;

2)24.03.2014 року Котелевським районним судом Полтавської області за ст. 389 ч.2 КК У країни до 3 місяців арешту;

3) 16.06.2014 року Котелевським районним судом Полтавської області за ст. 185 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі. Звільнився 2016 року із Полтавська ВК № 64, умовно-достроково;

4)13.07.2016 року Котелевським районним судом Полтавської області за ст. 185 ч.2,71,81 КК України до 1 року 2 місяців позбавлення волі. Відбував покарання у Кременчуцькій ВК № 69;

5)29.09.2017 року Котелевським районним судом Полтавської області за ст. 185 ч.2 КК України до 1 року обмеження волі;

6)16.05.2019 року Котелевським районним судом Полтавської області за ст. 185 ч.2, 75 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік;

7)05.11.2019 року Котелевським районним судом Полтавської області за ст. 185 ч 2, 71 КК України до 2 років 2 місяців позбавлення волі. Звільнився 05.01.2022 року із Харківської ВК № 43 за відбуттям строку покарання;

8)02.02.2022 року Котелевським районним судом Полтавської області за ст. 125 ч.2 КК України до 200 годин громадських робіт.

Засуджений 13.04.2022 року Котелевським районним судом Полтавської області за ст.ст. 389 ч.2, 71, 72 КК України до 1 року 6 місяців 1 дня обмеження волі.

Ухвалене рішення місцевий суд мотивував тим, що засуджений не був працевлаштований на виробництві установи, не приймав участі у покращенні комунально-побутових умов установи, в листопаді 2022 рішенням комісії установи йому було відмовлено в застосуванні заміни покарання більш м`яким як такому, що не став на шлях виправлення та має тільки одне заохочення, хоча в установі перебуває з травня 2022 року, а тому своєю поведінкою не довів своє виправлення.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу Машівського районного суду Полтавської області від 07.03.2023 та постановити рішення про задоволення спільного подання ДУ «Машівська виправна колонія (№9)» та спостережної комісії при Полтавській РДА про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 .

Зазначає, що має заохочення, стягнень не має, не працевлаштований, в зв`язку з відсутністю робочих місць, виконує роботи по благоустрою території установи, вину у вчиненому визнає, міру покарання вважає справедливою.

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ заслухала суддю-доповідача, думку засудженого та захисника на підтримку апеляційної скарги, заперечення прокурора проти апеляційної скарги, перевірила матеріали судового провадження й особової справи, обговорила доводи апеляційної скарги та дійшла висновку про те, що вона не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Цих вимог місцевим судом дотримано, оскільки п.п.1, 2, 17 Постанови Пленуму Верховного Суду №2 від 26 квітня 2002 року "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" визначено, що умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання має сприяти досягненню мети, передбаченої ст.50 КК України - виправленню засудженого і запобіганню вчинення нових злочинів. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

При вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

За змістом ст.6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються у його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого у соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя у суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого.

Однією із головних умов для умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання є доведеність виправлення засудженого, тобто доведеність готовності засудженого до: самокерованої поведінки, сприйняття встановлених у суспільстві норм та правил поведінки, дотримання норм чинного законодавства.

Окрім того, відповідно до ст.9 КВК України добросовісна поведінка засудженого під час відбування покарання є обов`язком засудженого.

З характеристики засудженого вбачається, що ОСОБА_7 19.05.2022 прибув до дільниці тримання осіб, засуджених до обмеження волі ДУ «Машівська виправна колонія (№9)». До дисциплінарної відповідальності не притягувався, має одне заохочення, не працевлаштований, в зв`язку з відсутністю робочих місць. Виконує роботи по благоустрою установи виконання покарань, приймає участь у виховних, культурно-масових, фізкультурно-оздоровчих заходах. Виконавчі листи до установи не надходили, вину у вчиненому злочині визнає, міру покарання вважає справедливою.

Рішенням комісії установи від 19.11.2022 відмовлено засудженому ОСОБА_7 в застосуванні ст.82 КК України, як такому, що не став на шлях виправлення.

Термін застосування умовно-дострокового звільнення, згідно статті 81 Кримінального кодексу України, підлягає після відбуття 1/2 призначеного строку покарання, а саме - 19.02.2023 року.

Ухвалою Машівського районного суду Полтавської області від 07.03.2023 відмовлено в задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 , оскільки останній своєю поведінкою не довів виправлення.

Враховуючи вище зазначене, колегія суддів погоджується з рішенням першої інстанції та погоджується, що є відсутніми підстави для висновку про досягнення засудженим необхідного ступеню виправлення, що підтверджувало би доцільність звільнення його умовно-достроково від відбування покарання.

Так, необхідність умовно-дострокового звільнення викликана тим, що до моменту звільнення мета покарання в основному досягнута, яка полягає в тому, що засуджений виправився та в подальшому немає необхідності у відбуванні покарання. У даному випадку, хоча відбутий ОСОБА_7 строк покарання й узгоджується з вимогами КК України, проте наразі застосування положень ст.81 КК України щодо засудженого є передчасним і невиправданим з точки зору дотримання вимог загальної та особливої превенції. Матеріали судового провадження, особової справи не підтверджують те, що мета покарання, яка насамперед полягає у виправленні засудженого, а також запобіганні вчиненню нових кримінальних правопорушень, наразі досягнута, тобто у більш короткий строк, ніж встановлено вироком суду.

За таких обставин, місцевий суд, дослідивши обставини провадження, дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні спільного подання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законне, обґрунтоване та справедливе судове рішення, не встановлено.

Отже, апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Машівського районного суду Полтавської області від 07 березня 2023 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4