УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2023 року

м. Київ

справа № 621/2774/20

провадження № 51-5522ск23

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Зміївського районного суду Харківської області від 18 травня 2023 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 16 серпня 2023 року стосовно засудженої ОСОБА_5 ,

встановив:

За вироком Зміївського районного суду Харківської області від 18 травня 2023 року, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянкуУкраїни, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працевлаштовану, раніше не судиму, визнано винуватою у вчиненнікримінального правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 121 КК та призначено їй покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Згідно з вироком, 13 липня 2020 року близько 21:00, знаходячись у будинку АДРЕСА_2 , під час вживання алкогольних напоїв разом ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , між якими виник конфлікт на ґрунті ревнощів, у ОСОБА_5 виник умисел на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_6 . Реалізуючи свій умисел, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і, свідомо припускаючи їх настання, завдала ОСОБА_6 один удар кухонним ножем в область черевної порожнини, спричинивши останньому відповідно до висновку судово-медичної експертизи тяжке тілесне ушкодження небезпечне для життя в момент заподіяння.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 16 серпня 2023 року апеляційну скаргу захисника в інтересах ОСОБА_5 залишено без задоволення, а вищезазначений вирок - без змін.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_4 , посилаючись на невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі засудженої, просить скасувати судові рішення стосовно ОСОБА_5 та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Обгрунтовуючи свої вимоги, захисник зазначає, що його підзахисна щиро розкаялась, а потерпілий не має до неї жодних претензій.

Перевіривши доводи у касаційній скарзі та додані до неї копії оскаржуваних судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити, виходячи з такого.

Згідно зі ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення і особі засудженого. При вирішенні питання про наявність зазначених у частині першій цієї статті підстав суд касаційної інстанції має керуватися ст. ст. 412-414 цього Кодексу.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення у касаційній скарзі не оспорюються.

Доводи захисника про невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженої внаслідок суворості колегія суддів вважає необґрунтованими.

Відповідно до вимог статей 50, 65 КК покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а при його призначенні суд повинен ураховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Згідно з принципами співмірності та індивідуалізації покарання за своїм видом та розміром повинно бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій.

Виходячи з указаної мети й вищезазначених принципів, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

За змістом ст. 414 КПК невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги під час призначення покарання.

Загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору форми реалізації кримінальної відповідальності. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує урахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Як убачається із оскаржуваних судових рішень вказаних вимог закону суди попередніх інстанцій дотримались.

З копії вироку вбачається, що суд першої інстанції під час призначення покарання ОСОБА_5 , згідно з вказаними нормами закону, врахував ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, яке є тяжким, його наслідки, а також дані про її особу, яка раніше не судима, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебувала, не працює, за місцем фактичного проживання характеризується як особа, у відношенні якої скарг не надходило, а також наявність у неї двох неповнолітніх дітей. Також місцевий суд взяв до уваги обставину, яка обтяжує покарання - вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння та відсутність обставин, які його пом`якшують.

З огляду на наведене, суд першої інстанції не порушив загальних засад призначення покарання, встановлених Кримінальним кодексом України, і дійшов обґрунтованого висновку про призначення засудженій мінімального покарання, у межах санкції ч. 1 ст. 121 КК, вважаючи, що виправлення ОСОБА_5 можливе виключно в умовах ізоляції від суспільства із реальним відбуванням покарання.

Під час розгляду кримінального провадження в апеляційному порядку, цей суд перевірив посилання й доводи, викладені захисником у апеляційній скарзі, які по суті аналогічні його доводам у касаційній скарзі, і, не встановивши підстав для зміни або скасування вироку місцевого суду в частині призначення покарання, навів аргументи та підстави для прийняття такого рішення.

Так, колегія суддів апеляційного суду зазначила, зокрема, що покарання призначене ОСОБА_5 за вчинене кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 121КК у виді позбавлення волі на строк 5 років, на переконання колегії суддів не можна визнати явно несправедливим, з урахуванням, зокрема,ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, наявності обтяжуючої покарання обставини - вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння та даних про її особу.

Крім того, колегія суддів зауважила, що обставини, наведені в апеляційній скарзі захисника про пом`якшення призначеного ОСОБА_5 є необгрунтованими, оскільки наведені ним доводи не можуть вважатися достатніми підставами для призначення його підзахисній більш м`якого покарання.

Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК.

З урахуванням установлених судами першої й апеляційної інстанцій обставин вчинення кримінального правопорушення, ступеню його тяжкості, даних про особу ОСОБА_5 та доводів касаційної скарги захисника, колегія суддів Верховного Суду також не вбачає підстав для призначення їй покарання більш м`якого, ніж призначеного судом.

Переконливих доводів, які б ставили під сумнів законність вироку суду першої інстанції та ухвали апеляційного суду, вмотивованість їх висновків з питань справедливості призначеного ОСОБА_5 покарання, захисник у касаційній скарзі не навів.

Враховуючи викладене, оскільки з касаційної скарги засудженого та копій судових рішень не вбачається підстав для задоволення скарги, а тому згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 на вирок Зміївського районного суду Харківської області від 18 травня 2023 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 16 серпня 2023 року стосовно засудженої ОСОБА_5 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3