Справа № 755/6777/23
№ 1-кп/755/1177/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" червня 2023 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000655 від 07.05.2023 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, українця, громадянина України, працюючого неофіційно двірником, не одруженого, з неповною загальною середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого, зокрема востаннє: 03.03.2023 року вироком Дніпровського районного суду м. Києва за ч. 1 ст. 162 КК України до 1 (одного) року обмеження волі; 13.03.2023 року вироком Дніпровського районного суду м. Києва за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 (одного) року 1 (одного) місяця обмеження волі,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України,

за участі учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , 06 травня 2023 року, приблизно о 17 годині 00 хвилин, проходив повз будинок № 8 по вулиці Амвросія Бучми в місті Києві, де на землі біля дерева побачив згорток, замотаний ізолентою чорного кольору та будучи особою, яка періодично вживає наркотичні засоби, підняв із землі знайдений ним згорток, роздивившись його вміст, впевнився, що в ньому міститься кристалічна речовина білого кольору та в цей час, у нього виник умисел, спрямований на незаконне придбання, для подальшого власного вживання особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено - «PVP» (1-феніл-2-піролідин- 1-іль-пентан-1-он). Реалізуючи свій умисел, ОСОБА_3 підняв із землі знайдений ним поліетиленовий зіп-пакет з кристалічною речовиною білого кольору, тим самим, вчинивши безоплатне незаконне придбання, для подальшого власного вживання вищевказаної психотропної речовини, помістив його до правої кишені джинсів, в які був одягнутий, та став незаконно зберігати при собі, для власного вживання, без мети подальшого збуту, та пішов далі у власних справах. Того ж дня, приблизно о 19 годині 30 хвилин, за адресою: м. Київ, вул. Миколайчука, 7-А, працівниками поліції було виявлено ОСОБА_3 , який повідомив, що зберігає при собі поліетиленовий зіп-пакет, всередині якого знаходиться особливо небезпечна психотропна речовина, обіг якої заборонено - «PVP» (1-феніл-2-піролідин-1-іль-пентан-1-он) та у подальшому, у період часу з 19 години 38 хвилин до 19 години 42 хвилин, під час проведення огляду місця події, що проводився за даною адресою, ОСОБА_3 у присутності двох понятих, на прохання працівників поліції, добровільно видав вищевказаний поліетиленовий зіп-пакет з психотропною речовиною, яку він незаконно придбав та зберігав при собі, для власного вживання без мети збуту.

Згідно з висновком експерта № СЕ-19/111-23/23475-НЗПРАП від11.05.2023 року: 1. У наданій на дослідження кристалоподібній речовині білого кольору виявлено особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено. У наданій на дослідження кристалоподібній речовині білого кольору виявлено особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено, PVP. Маса PVP в речовині становить 0,327 г.

PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іль-пентан-1-он), згідно з Постанови КМУ від 06.05.2000 року № 770 «Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» «Список № 2 Особливо небезпечні психотропні речовини, обіг яких заборонено» в «Таблиці І», є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено.

Відповідно до наказу МОЗ України №188 від 01.08.2000 року «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться в незаконному обігу», кримінальна відповідальність за придбання та зберігання особливо небезпечної психотропної речовини - PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іль- пентан-1-он), у невеликих розмірах настає в тому разі, коли таке придбання та зберігання перевищує вагу зазначеної в таблиці граничної величини, а саме: до 0,15 грама.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе за ч. 2 ст. 309КК України визнав у повному обсязі та показав, що дійсно, 06.05.2023 року, приблизно о 17 годині 00 хвилин, він проходив біля будинку № 8 по вул. Бучми у м. Києві, де знайшов на землі згорток із психотропною речовиною та оскільки періодично вживає наркотичні засоби, підняв знайдений ним згорток, поклав собі до кишені і пішов. Далі, до нього підійшли працівники поліції, які запитали його, чи має він при собі заборонені речі та предмети, на що він добровільно видав останнім знайдений ним згорток з психотропною речовиною. Розуміє, що його дії були незаконними, у скоєному щиро каявся та зазначив, що всі обставини, викладені в обвинувальному акті, а саме: дата, час, місце скоєння ним кримінального правопорушення, відповідають дійсності.

Покази ОСОБА_3 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Положення ч. 3 ст. 349 КПК України, роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.

Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст його обставин, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових документів, а саме: протоколу огляду місця події від 06.05.2023 року; постанов про визнання та приєднання до матеріалів кримінального провадження речових доказів від 07.05.2023 року та 18.05.2023 року; постанови про визнання речових доказів від 07.05.2023 року; висновку експерта № СЕ-19/111-23/23475-НЗПРАП від 11.05.2023 року та матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 .

Відповідно до ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Зокрема, згідно зі ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Наведені вище докази, в їх сукупності, суд визнає належними та допустимими у розумінні діючого кримінального процесуального законодавства.

Вина обвинуваченого ОСОБА_3 повністю підтверджується його показаннями, щирим каяттям у скоєному та наведеними вище письмовими доказами.

Аналізуючи наведене, суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 у тому, що він своїми умисними діями вчинив незаконне придбання та зберігання психотропної речовини, без мети збуту, вчинене протягом року після засудження за цією статтею (ч. 1 ст. 309 КК України), тому, знаходить правильною кваліфікацію його дій за ч. 2 ст. 309 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 виду і міри покарання, приймає до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, є нетяжким злочином, конкретні обставини кримінального провадження, дані про його особу, зокрема: під наглядом лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, у скоєному щиро розкаявся, вину визнав повністю, раніше судимий.

Згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає пом`якшуючою обставиною щире каяття обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненому.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України, суд визнає рецидив злочинів (ст. 162 КК України).

Зокрема, суд дійшов висновку, що також при призначенні покарання має бути застосований принцип гуманізації відповідальності з врахуванням засад закріплених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню, згідно зі ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», а тому суд вважає, що покарання обвинуваченому ОСОБА_3 повинно бути обрано необхідне та достатнє для його виправлення і попередження скоєння нових кримінальних правопорушень, а саме у вигляді позбавлення волі.

Так, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення ОСОБА_3 , його особи - раніше судимий, зокрема, дане кримінальне правопорушення вчинив будучи засудженим до покарання у вигляді обмеження волі, конкретних обставин кримінального провадження, суд вважає, що його перевиховання і виправлення неможливо без ізоляції від суспільства і не знаходить підстав для застосування ст. ст. 69, 75 КК України, і тому вважає за необхідне призначити йому міру покарання у виді позбавлення волі, але, з урахуванням його ставлення до скоєного - вину визнав повністю, щиро каявся у скоєному, суд приходить до висновку про призначення міри покарання у розмірі, наближеному до мінімального, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 309 КК України.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені вирішено, відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України.

Речові докази у кримінальному проваджені вирішено, відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим за ч. 2 ст. 309 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71, ст. 72 КК України, за сукупністю вироків до покарання за цим вироком частково приєднати ОСОБА_3 невідбуту частину покарання за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 13 березня 2023 року, яким йому призначено покарання у виді 1 (одного) року 1 (одного) місяця обмеження волі, та остаточно призначити йому покарання у виді 1 (одного) року 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту його затримання.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта для проведення судової експертизи № СЕ-19/111-23/23475-НЗПРАП від 11.05.2023 року в розмірі 1912 гривень00 копійок.

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме: зіп-пакет з порошкоподібною речовиною білого кольору, яку було поміщено до спецпакету ЕХРО125262 в присутності та за підписами понятих, що переданий на зберігання до камери схову речових доказів Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві - знищити;

- оптичний носій інформації (диск DVD-R 4.7 gb 120 min), який упаковано до білого конверту, що опечатано печаткою «Для пакетів Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві» з підписом дізнавача та приєднаний до матеріалів кримінального провадження - залишити у матеріалах.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя: