УХВАЛА

25 травня 2023 року

м. Київ

справа № 296/5606/20

провадження № 51-3223ск23

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати

Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 ,

встановив:

Засуджений ОСОБА_4 звернувся до Касаційного кримінального суду Верховного Суду з касаційною скаргою.

Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), суд касаційної інстанції дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог зазначеної статті.

Так, згідно з п. 1 ч. 2 зазначеної статті, у касаційній скарзі зазначається найменування суду касаційної інстанції.

Як убачається зі змісту скарги засудженого, його касаційна скарга адресована Верховному Суду України, однак, відповідно до положень п. 21 ч. 1 ст. 3 КПК, судом касаційної інстанції є Верховний Суд.

Згідно з пунктами 3, 4, 5 ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі зазначаються судове рішення, що оскаржується; обґрунтування вимог особи, яка її подала, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення; вимоги особи, яка подає касаційну скаргу до суду касаційної інстанції.

Як можливо зрозуміти зі змісту касаційної скарги, ОСОБА_4 порушує питання про перегляд вироку Житомирського апеляційного суду без зазначення дати його ухвалення, що унеможливлює вирішення питання про те, чи може судове рішення, з яким не погоджується засуджений бути оскаржене у касаційному порядку відповідно до вимог ст. 424 КПК та чи дотримано скаржником передбачені ст. 426 КПК строки касаційного оскарження.

Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, були допущені судом при винесенні судового рішення, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_4 як на підставу для перегляду оскаржуваного судового рішення посилається, зокрема, на призначення йому занадто суворого покарання.

Колегія суддів зазначає, що згідно з положеннями ст. 414 КПК невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Водночас у касаційній скарзі відсутні твердження про явну невідповідність призначеного засудженому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, в контексті того, що поняття «явно несправедливе покарання» охоплює своїм змістом не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру, істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги під час призначення покарання.

За змістом скарги засуджений, хоча і вказує на наявність обставин, що пом`якшують покарання, проте не обґрунтовує своїх тверджень в цій частині з посиланням на відповідні докази та матеріали кримінального провадження, на підставі яких засновані такі твердження.

Крім того, відповідно до ст. 436 КПК, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; 2) скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; 3) скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; 4) змінити судове рішення.

Однак, усупереч наведеним положенням процесуального закону, засуджений у своїй касаційній скарзі просить скасувати вирок Житомирського апеляційного суду (без дати його ухвалення) та залишити в силі вирок Корольовського районного суду м. Житомира від 05 грудня 2022 року або пом`якшити йому покарання. Таким чином, вимоги ОСОБА_4 є неконкретними та не узгоджуються з положеннями ст. 436 КПК, якою визначені повноваження суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги, а тому підлягають уточненню.

Вищенаведене перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Відповідно до ст. 429 КПК, суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог ст. 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху і надає особі, яка подала скаргу, необхідний строк для усунення недоліків.

Колегія суддів звертає увагу, що особа, яка подає касаційну скаргу та якій надано строк на усунення її недоліків, може виправити їх шляхом складання нового тексту касаційної скарги, якщо зауваження колегії суддів стосувалися змістовної частини скарги, та/або шляхом подання додаткових документів, якщо, всупереч вимогам КПК, вона не надала усіх документів, які мають подаватися разом з касаційною скаргою.

Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд

постановив:

Касаційну скаргузасудженого ОСОБА_4 залишити без руху та надати строк для усунення недоліків - п`ятнадцять днів із дня отримання копії цієї ухвали.

У разі невиконання вимог ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3