Житомирський апеляційний суд
Справа №296/8478/22 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.1, ст.125 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2023 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі матеріали кримінального провадження №296/8478/23 за апеляційною скаргою прокурора Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_8 на ухвалу Корольовського районного суду міста Житомира від 08 травня 2023 року відносно

ОСОБА_9 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

в с т а н о в и в:

зазначеною ухвалою ОСОБА_9 звільнено від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.125 КК України у зв`язку із примиренням з потерпілим.

Кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0002256 від 25.10.2022 вирішено закрити.

Питання про речові докази вирішено відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Відповідно до ухвали суду першої інстанції, 25.10.2022, ОСОБА_9 , перебуваючи в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , близько 11 год. у нього на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виник словесний конфлікт з раніше знайомим ОСОБА_10 . В ході даного конфлікту у ОСОБА_9 виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 . Реалізуючи свій умисел, в цей же день, час та місці та за вказаних обставин підійшов до ОСОБА_10 та раптово наніс йому декілька ударів кулаками обох рук по обличчю та тулубу останнього. Вказаними діями ОСОБА_9 спричинив ОСОБА_10 тілесні ушкодження у виді синців, крововиливу на обличчі, в правій завушній ділянці, синців на спині, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

В поданій апеляційній скарзі прокурор Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_8 просить змінити оскаржувану ухвалу суду першої інстанції в частині вирішення питання про процесуальні витрати, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального законодавства та стягнути з ОСОБА_9 в дохід держави витрати, пов`язані із залученням експерта в сумі 10193 гривні 58 копійок. Не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження встановлених судом та кваліфікацію дій обвинуваченого, вважає, що ухвала суду першої інстації підлягає зміні в частині вирішення питання щодо процесуальних витрат у даному кримінальному провадженні. Зазначає, що нормами чинного КПК не обмежено процесуальну форму вирішення питання розподілу процесуальних витрат виключно обвинувальним вироком.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора в підтримку апеляційних вимог, позицію захисника ОСОБА_7 , яка просила оскаржену ухвалу залишити безмін, дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст.94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Висновки суду першої інстанції щодо звільнення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.125 КК України у зв`язку із примиренням з потерпілим, ніким з учасників судового розгляду не оскаржуються, а тому наведені обставини апеляційним судом не перевіряються.

Разом з тим, як встановлено судом апеляційної інстанції наявні правові підстави для зміни судового рішення відповідно до вимог п.3 ч.1 ст. 409 КПК України.

Так, згідно до ч.1 ст.126 КПК України, суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

Відповідно до положень п.3 ч.1 ст.118 КПК України, до процесуальних витрат належать витрати, пов`язані із залученням експертів.

Кримінальний процесуальний закон не обмежує можливість вирішення питання стягнення процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті. Звільняючи особу від кримінальної відповідальності, суд або суддя має вирішити питання про розподіл процесуальних витрат та такі витрати підлягають стягненню з обвинуваченого.

Оскільки ст.126 КПК визначено, що розподіл процесуальних витрат може бути вирішено й ухвалою суду, то у випадку заявлення учасниками кримінального провадження клопотання про компенсацію процесуальних витрат суд, ухвалюючи остаточне рішення за результатами розгляду кримінального провадження (вирок або ухвалу), вирішує питання щодо розподілу процесуальних витрат, про що зазначено у правових позиціях, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.06.2020 у справі 598/1781/17.

Так, згідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 17.06.2020 у справі № 598/1781/17, КПК не обмежує процесуальну форму вирішення питання щодо розподілу процесуальних витрат виключно обвинувальним вироком. Суд, ухвалюючи остаточне рішення за результатами розгляду кримінального провадження (вирок або ухвалу), вирішує питання щодо розподілу процесуальних витрат. Суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті, у тому числі й в ухвалі про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Вирішення питання про розподіл процесуальних витрат полягає у висновку суду про стягнення або відмову у стягненні певної грошової суми, яка є процесуальними витратами у розумінні КПК.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції при постановленні ухвали від 08 травня 2023 року відносно ОСОБА_9 в порушення вимог ст.126 КПК України, взагалі не прийняв жодного відповідного рішення відносно процесуальних витрат у провадженні №296/8478/23, не дотримавшись в даному випадку норм ст.ст.124-126 КПК України.

Таким чином, недотримання судом норм ст.126 КПК України є істотним порушенням кримінального процесуального закону, яке перешкодило суду прийняти законне, обґрунтоване рішення в частині відшкодування процесуальних витрат.

При цьому, як вбачається матеріалів кримінального провадження №296/8478/23, під час досудового розслідування у провадженні проведено судову експертизу №2234/2537/2539/22-25 (акт від 18.11.2022), вартість проведення якої складає 6795 грн. 72 коп., та судову експертизу №2206/2296-2297/22-25 (акт від 14.11.2022), вартість проведення якої складає 3397 грн. 86 коп. (а.п.56-57). Ці процесуальні втрати підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_9 на користь держави.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги прокурора є обґрунтованими, підлягають задоволенню, а ухвала суду першої інстанції підлягає зміні в частині вирішення питання процесуальних витрат за проведення судової експертизи.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу прокурора Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу Корольовського районного суду міста Житомира від 08 травня 2023 року, якою ОСОБА_9 звільнено від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.125 КК України на підставі ст.46 КК України у зв`язку з примиренням з потерпілим, - змінити.

Стягнути з ОСОБА_9 в дохід держави процесуальні витрати пов`язані із залученням в кримінальному провадженні експерта в сумі 10193 грн. 58 коп.

В решті ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

На ухвалу апеляційного суду учасниками судового розгляду справи можуть бути подані касаційні скарги до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Судді :