ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 317/1824/23

Провадження № 1-кп/317/195/2023

11 травня 2023 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , законного представника потерпілого ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000008 за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Бердянськ, Запорізької області, українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, працюючого ТОВ «Солар Імпекс» вантажником, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше в силу ст. 89 КК України не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 127 КК України,

ВСТАНОВИВ:

03.01.2023 приблизно о 22.00 годині ОСОБА_6 , знаходячись на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , де він спільно проживає з малолітніми дітьми: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та дружиною ОСОБА_5 . Так, від своєї малолітньої доньки ОСОБА_8 дізнався про те, що його малолітній син ОСОБА_4 тягав за ноги ОСОБА_8 , від чого остання плакала.

З метою покарання ОСОБА_4 за вчинені ним відносно ОСОБА_8 дії, ОСОБА_6 грубо порушуючи гарантовані державою конституційні права та свободи людини, передбачені Конституцією України, діючи умисно, з метою покарання малолітнього потерпілого ОСОБА_4 , який у відповідності до ч. 2 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашнього насильства» від 06.12.2017, є дитиною, яка постраждала від домашнього насильства, піддав його катуванню, що виразилось в умисному заподіянні сильного фізичного болю, фізичного та морального страждання.

Так, ОСОБА_6 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, пройшов до будинку, де наніс сину ОСОБА_4 не менше одного удару долонею правої руки в область обличчя, після чого потерпілий осів на диван. Продовжуючи свої дії, які тривали приблизно з 22.00 години 03.01.2023 до 00.00 години 04.01.2023, були охоплені єдиним умислом, направленим на вчинення катування малолітньої дитини, з метою її покарання за неналежну поведінку, усвідомлюючи свою перевагу у фізичному розвитку, користуючись тим, що в силу віку потерпілий не міг чинити опір, не зважаючи на присутність у кімнаті малолітньої доньки ОСОБА_8 , продовжив наносити долонями обох рук удари по обличчю, голові та тулубу свого сина ОСОБА_4 , завдавши не менше 20 ударів. Крім того, ОСОБА_6 у вказаний проміжок часу схопив потерпілого ОСОБА_4 за ступні обох ніг та волочив його по підлозі кімнати, внаслідок чого останній вдарився головою об ніжку стола. Також у вказаний проміжок часу ОСОБА_6 декілька разів долонею лівої руки обхоплював потерпілого за шию та підіймав над підлогою, а також тримаючи руками праву ногу потерпілого, відводив її до голови ОСОБА_4 , тим самим розтягуючи м`язи та сухожилля ніг, чим спричинив фізичний біль останньому.

В подальшому, ОСОБА_6 продовжуючи свої дії, направленні на вчинення катування відносно ОСОБА_4 , усвідомлюючи свою перевагу у фізичному розвитку, з метою залякування малолітнього потерпілого, наказав йому рити собі яму під ліжком, а коли ОСОБА_4 відмовився - наказав лягти на ліжко таким чином, щоб тілесних ушкоджень на обличчі ніхто не бачив.

В результаті протиправних дій ОСОБА_6 , малолітній ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження, а саме закриту черепно-мозкову травму у вигляді осередків забиття лівої півкулі головного мозку з множинними гематомами лівої та правої очних ямок, лівої половини обличчя, лівої і правої вушних раковин із саднами лівої половини обличчя, що відповідно до висновку судово-медичної експертизи №161п від 28.02.2023 кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, а також гематоми кінцівок, тулуба, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

Обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 127 КК України визнав повністю, підтвердив фактичні обставини справи і пояснив, що 03.01.2023 приблизно о 22.00 годині він знаходився за місцем мешкання, від своєї доньки дізнався, що старший син тягав її за ноги від чого остання плакала. Коли він зайшов до будинку то наніс один удар долонею правої руки в область обличчя своєму сину, від чого останній осів на диван. Потім він наніс близько 20 ударів долонями обох рук по обличчю, голові та тулубу. Також хотів провчити сина та тримавши його за ноги волочив по підлозі, а також відводив праву ногу до голови сина. Потім хотів налякати сина та наказав йому рити собі яму під ліжком, а коли син відмовився наказав лягти на ліжко так, щоб тілесних ушкоджень на обличчі ніхто не побачив. В скоєному розкаюється, просить суворо не карати.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що 03.01.2023 приблизно о 22.00 годині, коли батько дізнався, що в них з сестрою була сварка він почав знущатися над ним. Так, спочатку він його вдарив долонею правою руки в область обличчя, від чого він сів на диван, а потім він наніс йому приблизно 20 ударів долонями обох рук по різним частинам тіла. Також волочив його по підлозі, брав за шию долонею руки та підіймав над підлогою, відводив праву ногу до голови. З ранку він все розповів матері.

Законний представник потерпілого ОСОБА_5 пояснила, що 04.01.2023 приблизно о 9.00 годині вона дізналась, що чоловік побив сина. Після чого вони звернулись до лікарні, де проходили лікування дві неділі. Зараз вони помирились, мешкають разом з чоловіком та дітьми, знаходяться на повному забезпечені чоловіка та чекають третю дитину.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, оскільки такі ніким не оспорюються і вважає достатнім обмежитись тільки допитом обвинуваченого, потерпілого, законного представника потерпілого, дослідженням висновку судово-медичної експертизи №161п від 28.02.2023 та вивченням документів, які характеризують особу обвинуваченого.

Таким чином, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення, а його дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 127 КК України як катування, тобто умисне нанесення побоїв, мучення, спрямоване на заподіяння потерпілому сильного фізичного болю та морального страждання, вчинене з метою покарати потерпілого за дії, вчиненні ним, а також з метою залякування його.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані, які характеризують особу обвинуваченого, раніше він в силу ст. 89 КК України не судимий, обставини, що пом`якшують покарання, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, про що свідчить поведінка обвинуваченого на досудовому розслідуванні та в суді. Обставини, що обтяжують покарання вчинення кримінального правопорушення щодо малолітньої дитини та у присутності дитини; вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах; вчинення кримінального правопорушення щодо особи, яка перебуває в матеріальній залежності від винного; вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Також суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_6 , провину визнав повністю, в скоєному розкаявся, думку потерпілого та його законного представника, які повідомили суд, що вони помирились з обвинуваченим та його простили, просили призначити покарання обвинуваченому з іспитовим строком, офіційно працевлаштований, має постійне місце проживання за яким характеризується позитивно, одружений, на утриманні має двох малолітніх дітей та вагітну дружину, тому суд приходить до висновку, що його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, покарання необхідно призначити не в максимальному розмірі, за правилами ст. ст. 75, 76 КК України.

Підстав для застосування ст. 69 КК України, суд не вбачає.

Цивільний позов, судові витрати, речові докази по справі відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 обрано 10.02.2023 у вигляді особистого зобов`язання на два місяці до 10.04.2023, строк дії запобіжного заходу закінчився, тому у суду немає підстав для його застосування.

Керуючись ст.ст. 349, 367-371, 374-376 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

Визнати винним обвинуваченого ОСОБА_6 в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 127 КК України і призначити йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

За ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 2 (два) роки, в період якого зобов`язати його повідомляти орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та періодично з`являтись на реєстрацію.

Запобіжні заходи обвинуваченому ОСОБА_6 не застосовувати.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Запорізький районний суд Запорізької області, протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1