Справа № 216/3561/23
Провадження № 1-кп/216/557/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2023 року місто Кривий Ріг

Дніпропетровської області

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження кримінальне провадження № 0000202 від 06.05.2023 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Єсиль, Тургайської області, Казахстана, громадянки України, яка має вищу освіту, не працюючу, не заміжню, яка зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судиму

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

В С Т А Н О В И В:

18.04.2023 близько 14:30 години, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходилась в приміщенні кабінету № 4 Амбулаторії № 7, що розташована за адресою вул. Тополина, 11А, Центрально-Міський район, м. Кривого Рогу, де між нею та потерпілою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,на побутовому рівні виник конфлікт, в результаті якого, у ОСОБА_3 виник умисел спрямований на заподіяння легких тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , з мотивів гострої неприязні до неї.

Так, ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний умисел направлений на заподіяння тілесних ушкоджень потерпілій, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, нанесла потерпілій ОСОБА_4 не менше одного удару рукою по обличчю, тим самим відповідно висновку експерта за № 675 від 15.05.2023 заподіяла тілесні ушкодження у вигляді синця обличчя, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі, що мають незначні скороминучі наслідки, п. 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 № 6.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, за ознаками умисного легкого тілесного ушкодження.

Судом встановлено, що обвинувачена ОСОБА_3 , отримавши копії матеріалів дізнання, беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого їй кримінального проступку, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини, ознайомлена з обмеженням права апеляційного оскарження, передбаченого ч. 1 ст. 394 КПК України, та подала до суду відповідну заяву про розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні, яка складена в присутності захисника ОСОБА_5 , тому сумнівів у добровільності її позиції не виникло.

За встановлених обставин розгляд обвинувального акта здійснюється у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження.

З огляду на наведене, вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали кримінального провадження, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , остання беззаперечно визнала свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку,фактичні обставини стороною обвинувачення встановлені правильно та не оспорюються учасниками судового провадження, тому винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, доведена поза будь-яким розумним сумнівом.

Ураховуючи викладене, зазначені дії ОСОБА_3 правильно кваліфіковано за ч. 1 ст. 125 КК України за ознаками умисного легкого тілесного ушкодження.

Вирішуючи питання про вид та розмір покарання, яке має бути призначено обвинуваченій ОСОБА_3 , суд відповідно до статей 50, 65 КК України виходить із меж, установлених у санкції частини статті, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, враховує положення Загальної частини Кримінального кодексу України, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, ОСОБА_3 вчинено діяння, яке згідно із ч. 2 ст. 12 КК України є кримінальним проступком.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження обвинувачена ОСОБА_3 , раніше не судима, має вищу освіту, офіційно не працевлаштована, під наглядом лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебувала і не перебуває, за місцем мешкання характеризується посередньо (а.к.п. 36-40).

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченій згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає її щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченій відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Таким чином, при призначенні покарання суд враховує фактичні обставини справи, характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, мотиви, спосіб, обстановку та наслідки його вчинення, ставлення обвинуваченої до скоєного, дані про її особу, зокрема, вік, стан здоров`я, відсутність судимостей, відсутність офіційної роботи, не перебування на обліках, наявність пом`якшуючої обставини та відсутність обтяжуючих обставин.

З огляду на наведене, ураховуючи всі зазначені вище обставини в їх сукупності, виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, суд дійшов висновку, що для досягнення мети покарання, виправлення обвинуваченої ОСОБА_3 та запобігання вчиненню нею нових кримінальних правопорушень останній необхідно призначити покарання в межах санкції ч. 1 ст. 125 КК України у виді штрафу.

За встановлених обставин суд вважає, що саме таке покарання буде справедливим та адекватним характеру вчиненого діяння, його небезпечності й даним про особу винної, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої ОСОБА_3 .

Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`явлено.

Процесуальні витрати відсутні.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368-371, 373, 374, 376, 381, 382 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку учасниками судового провадження, з урахуванням особливостей, передбачених статтею 394 КПК України.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Подання апеляційної скарги на вирок зупиняє набрання ним законної сили та його виконання. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1