Номер провадження: 11-кп/813/426/23
Справа № 946/8329/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.04.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 19 квітня 2022 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000668 від 14 липня 2021 року, відносно

ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Василівка Кілійського району Одеської області, громадянин України, з середньою освітою, не одружений, працює за наймом, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

-17.03.2021 року Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, звільнений від відбування покарання на підставі статей 75, 76 КК з випробуванням на іспитовий строк на 2 роки,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених

обставин судом 1-ої інстанції

Вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 19 квітня 2022 року ОСОБА_9 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк три роки шість місяців.

Відповідно до положень ст.71 КК України, до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 17 березня 2021 року у виді дев`яти місяців позбавлення волі, та остаточно ОСОБА_9 до відбування визначено покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки три місяці.

Вирішено питання з речовими доказами та процесуальними витратами у кримінальному провадженні.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили не обирався.

Оскарженим вироком встановлено, що 29 червня 2021 року, близько 14:40 години, ОСОБА_9 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення перестрибнув через паркан та проник на територію домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав металевий круг діаметром 40 мм масою 50 кг вартістю 775 грн., після чого з місця кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду на зазначену суму.

Крім того, 20 серпня 2021 року близько 15:00 години, точний час не встановлено, ОСОБА_9 , діючи умисно, повторно, перестрибнув через паркан та проник на територію подвір`я домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , де через незачинені двері проник в гаражне приміщення, звідки з метою особистого збагачення, з корисливих мотивів таємно викрав один спінінг марки «Weekend 210» вартістю 243,33 грн, один спінінг «Corsar 1802» вартістю 216,66 грн, металеву кувалду вартістю 193,33 грн, електродриль марки «Bosch» модель «Easyimpact 550» вартістю 1 316,66 грн, турбінку марки «Metabo» моделі «WEVPBA10 -125 HD Q MVT» вартістю 2 140 грн, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 4 109,98 грн.

Вимоги апеляційної скарги та узагальненні доводи особи, яка її подала

Не погодившись із зазначеним вироком суду першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просив оскаржений вирок змінити та призначити йому покарання за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк три роки та на підставі ст.71 КК України визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки один місяць.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що він визнав себе винним у вчиненні інкримінованого йому злочину та щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, розгляд кримінального провадження був проведений в порядку ч.3 ст.349 КПК України.

При цьому відсутні обставини, які обтяжують покарання.

З цих підстав, обвинувачений вважає, що призначене йому покарання не відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Позиції учасників апеляційного провадження

Обвинувачений ОСОБА_9 та його захисник ОСОБА_8 підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити.

Прокурор ОСОБА_7 заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив залишити вирок суду без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників апеляційного розгляду, дослідивши матеріали кримінального провадження та, перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до положень статей 7, 9 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження. Під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки в апеляційній скарзі обвинуваченим не оспорюються фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, встановлені судом першої інстанції, доведеність вини обвинуваченого та правильність кваліфікації його дій, апеляційний суд не переглядає оскаржений вирок в цій частині.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 просив апеляційний суд призначити йому більш м`яке покарання.

Апеляційний суд не може погодитися з доводами апеляційної скарги про те, що призначене обвинуваченому ОСОБА_9 покарання є надмірно суворим та не відповідає тяжкості вчиненого злочину.

Статтею 50 КК України встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ст.65 КК України - особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети та принципів справедливості і індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують та обтяжують, відповідно до положень статей 66 та 67 КК України.

З оскарженого вироку вбачається, що суд першої інстанції врахував при призначенні покарання ОСОБА_9 відповідно до вимог ст.65 КК України, в якості обставини, що пом`якшує покарання щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, добровільне відшкодування завданого збитку, та відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Між тим, суд першої інстанції врахував дані про особу обвинуваченого ОСОБА_9 , який раніше судимий, тяжкість кримінального правопорушення, який є тяжким злочином.

Також суд першої інстанції врахував досудову доповідь, відповідно до якої, дуже високі ризики вчинення ОСОБА_9 повторного кримінального правопорушення, та високі ризики небезпеки обвинуваченого для суспільства, у тому числі для окремих осіб.

З огляду на викладене, суд першої інстанції призначив ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі посилаючись на те, що саме цей вид покарання є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Апеляційний суд зазначає, що санкція ч.3 ст.185 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років, при цьому суд першої інстанції з урахуванням усіх пом`якшуючих покарання обставин, на які обвинувачений посилається в апеляційній скарзі, призначив ОСОБА_9 наближене до мінімального покарання у виді трьох років шести місяців позбавлення волі, яке передбачено для такого виду покарань положеннями ч.1 ст.63 КК України.

При цьому, призначаючи остаточне покарання за сукупністю вироків, суд першої інстанції лише частково, у виді дев`яти місяців позбавлення волі, приєднав невідбуте ОСОБА_9 покарання за попереднім вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 17.03.2021 року, яким він був засуджений за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, та звільнений від відбування покарання з іспитовим строком.

Разом з тим, апеляційний суд зазначає, що перший епізод злочину у даному кримінальному провадженні ОСОБА_9 вчинив через три місяці після засудження за попереднім вироком, що свідчить про те, що обвинувачений належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та повторно вчинив два епізоди корисливого тяжкого злочину проти власності.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки три місяці буде справедливим, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_9 , попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, тобто таке покарання повністю досягне мети його призначення та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого.

Відповідно до ч.1 ст.407 КПК України, суд апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції має право залишити оскаржуване судове рішення без змін.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_9 , у зв`язку з чим вважає за необхідне залишити її без задоволення, а оскаржений вирок суду без змін.

З метою виконання вироку Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області засудженого ОСОБА_9 необхідно взяти під варту в залі суду та доставити його до ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Керуючись статтями 376, 404, 405, 407, 408, 409, 413, 418, 419, 532 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 19 квітня 2022 року, яким ОСОБА_9 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України залишити без змін.

З метою виконання вироку Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області засудженого ОСОБА_9 взяти під варту в залі суду та доставити його до ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили, а засудженим - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3