Справа № 946/3154/23
Провадження № 1-кс/946/977/23
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2023 року слідчий суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 ,

за участю: слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області, про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Чудське (колишнє село Котовське) Березівського району Одеської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, експедитора ТОВ «Алмі», офіційно не одруженого, має співмешканку, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , зі слів раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 396 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Слідчим відділом Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінального провадженні №0000542 від 02.05.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених п. 12, ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 396 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що ОСОБА_7 30.04.2023 в день, більш точно час не встановлений, вступив у злочинну змову з ОСОБА_5 на вчинення умисного вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, а саме ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Далі, 30.04.2023 біля 17:40 годин ОСОБА_7 з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які не вступали в змову з останніми на умисне вбивство ОСОБА_8 та умислу на його вбивство не мали, а лише були обізнані від ОСОБА_5 . про необхідність надання йому допомоги в залякуванні ОСОБА_8 шляхом їх присутності, та разом з ОСОБА_5 на автомобілі ВАЗ 21061 білого кольору реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 та під керуванням останнього, взявши із собою заздалегідь заготовлений інвентар для викопування землі лопату та вили, прибули до будинку АДРЕСА_3 , за місцем проживання потерпілого ОСОБА_8 , де покликали останнього для вияснення відносин з приводу конфлікту, що напередодні виник між ОСОБА_5 та ОСОБА_8 .

ОСОБА_8 , розуміючи, що не зможе надати опір групі осіб, був вимушений виконати вказівку ОСОБА_7 та ОСОБА_5 та сісти в зазначене авто та проїхати разом з ними для вирішення конфлікту в іншому місці.

Далі вказані особи прослідували на вказаному авто до лісового насадження лінійного типу, яке розташоване в північно-західному напрямку від. с. Броска, Ізмаїльського району Одеської області, на відстані приблизно 750 метрів від автодороги Т1631, за координатами:45.387917, 28.780110. Далі, перебуваючи на вказаній ділянці місцевості ОСОБА_5 та ОСОБА_7 почали в присутності ОСОБА_8 відшукувати на місцевості готові викопані чи пристосовані ями в землі, в яких можна закопати ОСОБА_8 , останній розумів, що вказані особи вчиняють дії, направлені на позбавлення його життя шляхом закопання в землі живцем, але опору не чинив, так як його воля була пригнічена переважаючою кількістю осіб та відсутністю сторонньої допомоги.

Не знайшовши викопаної ями на місцевості, ОСОБА_7 та ОСОБА_5 вирішили викопати самостійно яму в землі та поховати в ній живцем ОСОБА_8 .

ОСОБА_7 разом і почергово зі змушеним потерпілим ОСОБА_8 почали копати яму в землі, використовуючи привезений в авто інвентар лопату та вили.

Також, ОСОБА_5 та ОСОБА_9 приймали участь в викопуванні вказаної ями, але не були обізнані про реальний умисел ОСОБА_7 та ОСОБА_5 на умисне позбавлення життя ОСОБА_8 , сприймаючи ці дії як залякування останнього, після викопання ями вони відійшли від ями, залишивши біля неї ОСОБА_8 разом з ОСОБА_7 та ОСОБА_5 .

ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , умисно, усвідомлюючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді смерті ОСОБА_8 у результаті своїх дій та бажаючи їх настання, усвідомлюючи, що перебувають на віддаленій від населеного пункту місцевості та переконавшись у відсутності сторонніх осіб, які б могли допомогти потерпілому, психологічно змусили потерпілого наказами лягти у вказану викопану яму в землі, після того, як ОСОБА_8 виконав вимогу ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , лігши у неї, реалізуючи умисел направлений на протиправне заподіяння смерті іншій людині, ОСОБА_7 за згоди та у присутності ОСОБА_5 , щільно закопав виритою землею живцем ОСОБА_8 у вказаній ямі, унеможлививши його самостійне звільнення. В результаті умисних дій ОСОБА_7 та ОСОБА_5 настала смерть потерпілого ОСОБА_8 на місці. Безпосередньою причиною смерті ОСОБА_8 являється удушення внаслідок асфіксії.

ОСОБА_9 після того, як ОСОБА_8 не підійшов разом з ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , зрозумів, що фактично ОСОБА_7 та ОСОБА_5 скоїли особливо тяжкий злочин умисне вбивство ОСОБА_8 шляхом його закопування живцем, та бачив, що знаряддя скоєння злочину вили та лопата ОСОБА_7 поміщено в багажник автомобілю.

Після цього, ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_5 та ОСОБА_9 з місця вчинення даного злочину на вказаному автомобілі поїхали до м. Ізмаїлу, під час руху в салоні авто ОСОБА_7 , ОСОБА_5 наказали ОСОБА_9 та ОСОБА_5 мовчати та нікому не повідомляти з приводу скоєння ними злочину. Також ОСОБА_7 , ОСОБА_5 узгодили з ОСОБА_5 та ОСОБА_9 , що необхідно приховати факт вчинення даного злочину шляхом переховування знарядь злочину лопати та вил, які містять на собі сліди злочину та погодили, що викинуть їх у найближчий по ходу руху водоєм. Через короткий проміжок часу ОСОБА_7 за узгодженням та з відома ОСОБА_9 та ОСОБА_5 , з метою приховування особливо тяжкого злочину, викинув вказані знаряддя злочину лопату та вили в Лощинівське водосховище, розташоване біля с.Лощінівка Ізмаїльському району Одеської області.

На підставі викладеного, встановлено наявність достатніх доказів для повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 396 КК України, за ознаками: заздалегідь не обіцяного приховування особливо тяжкого злочину.

07 травня 2023 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 396 КК України.

У зв`язку із наявністю ризиків, визначених ст. 177 КПК України, слідчий та прокурор просять застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту.

У судовому засіданні слідчий підтримав заявлене клопотання, просив його задовольнити. Прокурор в судовому засіданні просив задовольнити клопотання слідчого. Зазначили, що наявні всі підстави для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді нічного домашнього арешту, у зв`язку із обґрунтованістю підозри та підтвердженням наявності ризиків, передбачених п.п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України. Зазначили, що на даний момент підозра є обґрунтованою.

Підозрюваний в судовому засіданні вину визнав, з клопотанням згодний, але просить застосувати особисте зобов`язання.

Захисник в судовому засіданні зазначив, що підозрюваний знаходиться у цивільному шлюбі, його співмешканка знаходиться у декретній відпустці, має двох неповнолітніх дітей. Підозрюваний співпрацює зі слідством. На слідчому експерименті він все показав. Щиро розкаюється. Просить застосувати особисте зобов`язання.

Вислухавши слідчого, прокурора, підозрюваного, захисника, дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту необхідно задовольнити з наступних обставин.

В судовому засіданні встановлено, що в провадженні слідчого СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області знаходяться матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000542 від 02.05.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених п. 12, ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 396 КК України.

07 травня 2023 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 396 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду трупу, протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_10 , протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 , протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_9 , речовими доказами у кримінальному провадженні та іншими доказами в сукупності.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні не тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк до трьох років.

Допитаний в якості підозрюваного ОСОБА_5 повністю визнав вину у вчиненому кримінальному правопорушенні та виклав обставини його вчинення.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні; переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

В свою чергу, відповідно до вимог ст. 178 УПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Аналіз представлених доказів об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, на даному етапі хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Відтак, у даному кримінальному провадженні наявні обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання особі одного із запобіжних заходів, передбачених ст.176 КПК України.

Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ, висловлено позицію, викладену у п.1 листа за №511-550/0/4-13 від 04.04.2013 року, згідно якої, вирішуючи питання про застосування, продовження, зміну або скасування запобіжного заходу при розгляді відповідних клопотань, слідчий суддя, суд щоразу зобов`язаний: здійснювати повноваження із судового контролю за дотриманням прав свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування і судового розгляду, діяти відповідно до вимог кримінального процесуального закону; враховувати, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканість, гарантовані ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (Конвенція), а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ); при розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п.80 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року у справі «Харченко проти України») тощо.

Згідно з вимогами п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції та практики ЄСПЛ (рішення від 25.03.1999 року у справі «Ніколова проти Болгарії», рішення від 06.11.2008 року у справі «Єлоєв проти України»), обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

При вирішенні питання про обрання (продовження) запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, передбачені ст.178 КПК України.

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, метою та підставою застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту до підозрюваного ОСОБА_9 є забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні; переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду.

Так, ризик переховування від органів досудового розслідування або суду цілком можливий, оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні не тяжкого кримінального правопорушення, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до трьох років, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованого злочину, підозрюваний може спробувати переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнути відповідальності та покарання за вчинений злочин.

Ризик незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні підтверджується тим, що підозрюваний може незаконно впливати на зазначених осіб у цьому кримінальному провадженні, оскільки згідно ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно, а тому підозрюваний матиме можливість незаконно впливати на свідка та потерпілого, зокрема шляхом прохань або погроз змушувати надати неправдиві показання з метою створення сприятливих для себе умов для уникнення відповідальності та покарання за вчинений злочин.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини «розумна підозра у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у ст. 5 параграфу 1(с) Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, передбачає «наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин» (див. рішення O'Hara v. United Kingdom of 16 October 2001, § 34). Розумна підозра, згадана в ст. 5 § 1(с) Конвенції, не означає, що винуватість підозрюваного має бути встановлена на цій стадії. Саме у чіткому доведенні як події, так і характеру того злочину, у якому підозрюється особа, і полягає мета розслідування (див. рішення N.C. v. Italy of 11 January 2001, §45).

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створіть загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що підозрюваний однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу або в майбутньому. Отже ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови достатньої вірогідності їх здійснення.

Як обов`язковий критерій застосування запобіжного заходу ризик кримінального провадження має прогностичний характер, його визначення у конкретний проміжок часу спрямоване на усунення негативного впливу на кримінальне провадження в майбутньому. Безумовно, наявність заявлених ризиків має обґрунтовуватися. Однак в переважній більшості випадків, враховуючи їх вірогідний характер, класичні категорії доказування, притаманні судовому процесу, при їх обґрунтуванні не застосовуються. При встановленні ризиків кримінального провадження слідчий суддя застосовує стандарт достатності підстав вважати, що підозрюваний може вдатися до дій на шкоду кримінальному провадженню. Оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, слідчий суддя має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи.

Відповідно до Указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» 24.02.2022 року на всій території України запроваджено воєнний стан.

Відповідно до ч. 7 ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану, а саме: перевіряти у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, документи у осіб, а в разі потреби проводити огляд речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян, за винятком обмежень, встановлених Конституцією України.

Крім того, суд враховує, обставини, передбачені ч.1 ст.178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів у матеріалах кримінального провадження, що вказують на причетність до вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного не перешкоджають застосуванню запобіжного заходу.

Більш м`який запобіжний захід не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Строки запобіжного заходу не можуть перевищувати 60 днів, а також строків досудового слідства, у зв`язку з чим запобіжні заходи можуть бути застосовані відповідно до строку закінчення досудового слідства та на строк, що не перевищує 60 діб.

Керуючись ст. ст. 176-178, 181, 184, 193, 194, 196 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання старшого слідчого СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області, про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_5 задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з забороною йому залишати своє місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду в період з 22:00 годин вечора до 07:00 години ранку наступної доби строком до 05 липня 2023 року.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 такі обов`язки:

прибувати до місця здійснення кримінального провадження за першою вимогою слідчого, прокурора або суду в залежності від стадії кримінального провадження, якщо в цьому виникне необхідність, пов`язана із здійсненням кримінального провадження;

не залишати місце свого постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду в період з 22:00 годин вечора до 07:00 години ранку наступного дня;

повідомляти слідчого, прокурора або суд, в залежності від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання;

не відлучатися за межі Ізмаїльського району Одеської області без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію 05 липня 2023 року.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали проголошено 11.05.2023р. о 13:25 год.

Слідчий суддя: ОСОБА_1