Провадження № 1-кп/369/1428/23
В И Р О К

іменем України

16.05.23 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0001420 від 09 жовтня 2019 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчук Полтавської області, українця, громадянина України, який має вищу освіту, на час вчинення правопорушення працював на посаді заступника командира роти № 3 батальйону № 4 Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 191 Кримінального кодексу України (далі - КК України),

встановив:

У період з 2014 по 2015 роки, ОСОБА_4 , проходив службу в Управлінні патрульної служби МВС України у міст Києві. Наказом Національної поліції України від 07.11.2015 № 114 о/с ОСОБА_4 прийнято на службу до органів Національної поліції України та призначено на посаду інспектора роти № 6 батальйону № 4 Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції НП України. Наказом ДПП НП України від 13.10.2018 № 418 о/с ОСОБА_4 призначено на посаду заступника командира роти № 3 батальйону № 4 Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції НП України.

З метою забезпечення реалізації покладених службових обов`язків, 07.11.2015 ОСОБА_4 було видано виріб БРМ «Темп 3000» Корсар 1-2, партія № 127, виріб № 890, який перебуває на балансі Департаменту патрульної поліції Національної поліції України.

При цьому, відповідно до п. 10 Розділу VI Інструкції з організації забезпечення, зберігання та експлуатації озброєння в Національній поліції України, затвердженої Наказом МВС України від 11.10.2018 № 828, поліцейський, який отримав табельну вогнепальну зброю, боєприпаси та спеціальні засоби для постійного зберігання і носіння, зобов`язаний забезпечити їх збереження та постійно підтримувати в технічно справному стані.

Водночас, приблизно у вересні 2019 року (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, але не пізніше 30.09.2019), у ОСОБА_4 виник умисел на привласнення ввіреного йому спеціального засобу індивідуального захисту «Темп 3000» Корсар 1-2, партія № 127 , виріб № 890 з метою його подальшому продажу.

Реалізовуючи свій злочинний намір, направлений на привласнення ввіреного йому майна, діючи умисно з корисливих мотивів та з метою незаконного особистого збагачення, усвідомлюючи протиправність своїх дій, ОСОБА_4 , використовуючи обліковий запис Tommy (зареєстрований на номер мобільного телефону НОМЕР_2 ) у месенджері Telegram 30.09.2019 о 12 год. 05 хв. у Telegram-чаті « ІНФОРМАЦІЯ_2 » розмістив оголошення про продаж спеціального засобу індивідуального захисту «Темп 3000» Корсар 1-2, тобто вирішив розпорядитись майном Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, як власним.

У подальшому, 30.09.2019 в ході листування із ОСОБА_5 за допомогою месенджеру Telegram, ОСОБА_4 підтвердив намір продажу вказаного спеціального засобу індивідуального захисту за грошові кошти у сумі 2900 гривень.

Продовжуючи свій злочинний намір, 02.10.2019 (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено), ОСОБА_4 домовився із ОСОБА_5 про зустріч цього ж дня за адресою: АДРЕСА_2 , на території ЖК «Львівський», з метою продажу спеціального засобу індивідуального захисту «Темп 3000» Корсар 1-2.

При цьому, також було досягнуто домовленості, що для придбання спеціального засобу «Темп 3000» Корсар 1-2 із ОСОБА_4 зустрінеться ОСОБА_6 .

У подальшому, ОСОБА_4 , у вечорі 02.10.2019 (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено), перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , на території ЖК «Львівський», передав ОСОБА_6 , спеціальний засіб індивідуального захисту «Темп 3000» Корсар 1-2, партія № 127 , виріб № 890, який перебуває на балансі Департаменту патрульної поліції Національної поліції України.

Після цього, протиправні дії ОСОБА_4 були припинені працівниками правоохоронного органу.

Вказаними свідчить, що ОСОБА_4 виконав усі дії, які вважав необхідними для привласнення чужого майна, яке було йому ввірене, з метою його подальшого продажу третім особам, але правопорушення не було закінчено з причин, що не залежали від його волі.

Вказаними діями, ОСОБА_4 вчинив закінчений замах на привласнення чужого майна, яке йому було ввірене, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 191 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненому визнав повністю та додав, що за вказаних в обвинувальному акті обставин дійсно вчинив дане кримінальне правопорушення, а саме 02 жовтня 2019 року. Обвинувачений ОСОБА_4 в судових дебатах та під час проголошення останнього слова щиро розкаявся, завіряв суд, що подібного більше не вчинятиме та готовий понести визначене судом покарання. При цьому, зазначив, що у зв`язку з цією подією хоче добровільно перевести кошти на потреби ЗСУ.

Прокурор в судових дебатах просив визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 191 КК України та призначити покарання у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю, вирішити питання з приводу процесуальних витрат та вирішити питання про речові докази відповідно до ст. 100 КПК України.

Представники потерпілого ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у судове засідання не з`явилися, не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені у встановленому законом порядку. Поряд з цим представник потерпілого ОСОБА_9 подав до суду заяву в якій просив проводити підготовче судове засідання за відсутності уповноваженого представника потерпілого. Поряд з цим в попередніх судових засіданнях, представник потерпілого ОСОБА_9 просив проводити судове засідання за відсутності інших представників потерпілого, а саме ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , оскільки останні вже не працюють в Департаменті патрульної поліції Національної поліції України, про що надав виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Департаменту патрульної поліції.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 та інші учасники процесу не оспорюють фактичних обставин справи, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, роз`яснивши учасникам судового провадження положення ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин, які ніким не оспорюються, та судовий розгляд було проведено із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, які характеризують його особу.

Беручи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим та добровільно повідомив суду обставини вчинення кримінального правопорушення, дослідивши матеріали кримінального провадження, вислухавши думку прокурора, вислухавши останнє слово обвинуваченого, суд дійшов такого висновку.

Показання обвинуваченого є послідовними, логічними, відповідають фактичним обставинам справи, а тому не викликають у суду сумнівів щодо правильності розуміння ним обставин вчиненого, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи викладене, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, а саме: закінченому замаху на привласнення чужого майна, яке йому було ввірене, доведено поза розумним сумнівом та кваліфікує дії останнього за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 191 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України відноситься до нетяжкого злочину, дані про особу обвинуваченого, який має постійне місце реєстрації та проживання, де характеризується позитивно, у лікарів нарколога та психіатра на обліках не перебуває, раніше не судимий, працює не офіційно, має вищу освіту, неодружений, зі слів обвинуваченого має на утриманні малолітню доньку, відношення останнього до вчиненого, яке полягає у відвертому осуді своєї протиправної поведінки та готовності нести відповідальність за вчинене.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , згідно з ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, яке полягає у відвертому осуді обвинуваченого своєї протиправної поведінки, готовності нести відповідальність за вчинене та вчинення кримінального правопорушення вперше.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання, судом не встановлено.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_4 кримінального правопорушення, з урахуванням даних про особу обвинуваченого та обставин вчиненого ним кримінального правопорушення, які пом`якшують покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді штрафу в межах санкції статті, що йому інкримінують, яке дорівнює його мінімальній межі.

При цьому, враховуючи те, що кримінальне правопорушення обвинуваченим ОСОБА_4 вчинено 02 жовтня 2019 року, з урахуванням положень ст. 5 КК України, суд застосовує редакцію статті 191 КК України, а саме ч. 1 чинну на момент вчинення кримінального правопорушення, а саме від 22 листопада 2018 року.

Поряд з цим, суд зауважує, що не признає додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю, яке є альтернативним, з огляду на обставини вчиненого кримінального правопорушення, позицію прокурора та те, що обвинувачений наразі не працює в правоохоронних органах, тобто будь-якої посади не обіймає.

Призначене ОСОБА_4 покарання, у виді штрафу у вказаному розмірі, без призначення додаткового покарання у виді у виді позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю, є необхідним та достатнім для його виправлення, попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, є домірним скоєному і відповідає меті покарання.

Арешт накладений ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2019 року на бронепластину 2 класу захисту (ДСТУ В 4103-2002), партія № 127, виріб 890, яка належить УПП в м. Києві ДПП - скасувати.

Запобіжний захід у кримінальному провадженні не застосовувався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати на підставі ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого.

Долю речових доказів суд вирішує, згідно з ч. 9 ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 100, 124, 369, 373, 374, 376, 394, 395 КПК України,

ухвалив:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 191 КК України (в редакції від 22 листопада 2018 року) та призначити покарання у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн, без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.

Стягнути з ОСОБА_4 ) в дохід держави 471 (чотириста сімдесят одну) грн 03 (три) коп. процесуальних витрат, пов`язаних із залученням експерта.

Арешт накладений ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2019 року на бронепластину 2 класу захисту (ДСТУ В 4103-2002), партія № 127, виріб 890, яка належить УПП в м. Києві ДПП - скасувати.

Речові докази: бронепластина 2 класу захисту (ДСТУ В 4103-2002), партія № 127, виріб 890, яка належить УПП в м. Києві ДПП та передана на відповідальне зберігання територіального управління ДБР розташованого в м. Києві, повернути власнику УПП в м. Києві ДПП.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення виключно з підстав, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України, та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копії вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому ОСОБА_4 та прокурору.

Суддя ОСОБА_1