КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 357/2691/23 Провадження № 11-кп/824/3319/2023 Головуючий в суді першої інстанції: ОСОБА_1 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 червня 2023 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000058 щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , судимого востаннє:

- 22 лютого 2018 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 2 ст. 186 КК України до п`яти років двох місяців позбавлення волі, 18 лютого 2022 року звільнений по відбуттю строку покарання,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А :

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 березня 2023 року змінити в частині призначеного покарання та призначити йому покарання не пов`язане із арештом, тобто із застосуванням ст. 75 КК України.

Вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 березня 2023 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначено покарання у виді п`яти місяців арешту.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 ухвалено обчислювати з моменту його фактичного затримання після набрання вироком законної сили.

Вироком також вирішене питання про стягнення процесуальних витрат та щодо речових доказів.

За доводами апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_6 непогоджується із вироком суду в частині призначеного судом покарання та вважає його надто суворим.

Апелянт звертає увагу на те, що обставинами, які пом`якшують покарання є визнання вини в повному обсязі та відшкодування завданої шкоди, при цьому судом не було встановлено обставин, які обтяжують покарання.

Обвинувачений звертає увагу на те, що на момент направлення обвинувального акта до суду від був працевлаштований неофіційно водієм-експедитором, однак на даний момент він вже працює офіційно.

Крім того вказує на те, що він має постійне місце проживання та реєстрації, проживає в громадянському шлюбі, на його утриманні перебуває цивільна дружина, яка на даний час вагітна.

ОСОБА_6 зазначає, що після звільнення з місць позбавлення волі він намагається стати на шлях виправлення і докладає до цього всі зусилля.

Апелянт вказує також на те, що з 04 квітня 2023 року проходить лікування від наркотичної залежності в медичному центрі «Медичний центр «Медсервіс».

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_6 11 січня 2023 року близько 16 години, перебуваючи по вул. Івана Кожедуба в м. Біла Церква, Київська область, на земельній ділянці незаконно придбав-знайшов паперовий згорток, всередині якого знаходилась порошкоподібна речовина білого кольору, яка ззовні схожа на наркотичний засіб «метадон».

У подальшому, ОСОБА_6 , маючи в минулому досвід вживання вказаного наркотичного засобу, переконавшись, що знайдена ним речовина є наркотичною, а саме метадоном (фенадоном), поклав вищевказаний паперовий згорток до кишені своєї куртки та в подальшому незаконно зберігав при собі для власного вживання, без мети збуту.

Після цього, 12 січня 2023 року у період часу з 00 год. 28 хв. по 00 год. 34 хв. ОСОБА_6 , знаходячись в квартирі АДРЕСА_3 , в ході проведення огляду місця події добровільно видав паперовий згорток, всередині якого знаходилась речовина білого кольору, яка містить у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон (фенадон), масою 0,074 г, який ОСОБА_6 , посягаючи на встановлений законом порядок обігу наркотичних засобів і охорону здоров`я населення, всупереч положенням Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», незаконно придбав та зберігав при собі для власного вживання, без мети збуту.

Під час апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_6 підтримав апеляційну скарги та просив її задовольнити, прокурор щодо задоволення апеляційної скарги заперечував.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали кримінального провадження, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 та правильно кваліфікував його дії за ч. 1 ст. 309 КК України, як незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

Висновки суду в частині доведення винуватості, кваліфікації дій обвинуваченого, апелянтом не оскаржуються.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Таким чином, колегія суддів переглядає вирок суду лише в частині призначеного ОСОБА_6 покарання.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинне бути законним, обґрунтованим, вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Ці положення закону розповсюджуються не тільки на вирішення питання про доведеність чи не доведеність вини обвинуваченого, але й при призначенні покарання, в разі ухвалення обвинувального вироку.

Відповідно до загальних засад призначення кримінального покарання, передбачених ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Як видно з тексту оскаржуваного судового рішення, суд, призначивши ОСОБА_6 покарання, в повній мірі дотримався наведених вимог закону.

Доводи обвинуваченого про те, що суд, призначаючи йому покарання, не врахував даних, що характеризують його особу та обставин, які пом`якшують покарання колегія суддів вважає безпідставними, оскільки такі обставини в повному обсязі були враховані судом.

Так, призначаючи ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог ст. 12 КК України є кримінальним проступком, ставлення обвинуваченого до вчиненого, а саме його щире каяття, дані про особу обвинуваченого,зокрема те, що ОСОБА_6 є інвалідом третьої групи, раніше неодноразово судимий, має незняту та непогашену судимість, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, офіційно не працевлаштований.

Судом першої інстанції правильно враховано щире каяття ОСОБА_6 , як обставину, що пом`якшує покарання та обґрунтовано не встановлено обставин, які обтяжують покарання.

З урахуванням наведеного, суд призначив ОСОБА_6 покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення у виді арешту на п`ять місяців.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 був неодноразово притягнутий до кримінальної відповідальності, зокрема, і за вчинення умисних корисливих кримінальних правопорушень та вчинив нове кримінальне правопорушення впродовж короткого проміжку часу після відбуття ним покарання у виді позбавлення волі, що свідчить про те, що обвинувачений належних висновків для себе не зробив та не бажає стати на шлях виправлення.

При цьому доводи обвинуваченого про те, що суд першої інстанції не врахував як обставину, яка пом`якшує покарання - відшкодування завданої шкоди, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки вчиненим ОСОБА_6 кримінальним правопорушенням не будо завдано матеріальної шкоди.

Оскаржуючи вирок суду, обвинувачений просив апеляційний суд звільнити його від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України, однак такі вимоги не ґрунтуються на вимогах закону.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Таким чином, положення ст. 75 КК України можуть бути застосовані при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, в той же час ОСОБА_6 судом призначене покарання у виді арешту, що виключає застосування ст. 75 КК України.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду про призначення ОСОБА_6 покарання у виді п`яти місяців арешту є достатнім і необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, та його не можна вважати явно несправедливим через суворість.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 березня 2023 року, яким ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4