ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.05.2023 місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0005076 від 10.07.2019 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Чорнобиль Київської області, громадянки України, з вищою освітою, неодруженої, зареєстрованої та жительки АДРЕСА_1 , такої, що має дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на момент ухвалення вироку в силу ст. 89 КК України несудимої,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурор ОСОБА_6 ,

обвинувачена ОСОБА_4 ,

в с т а н о в и в:

Так, судом установлено, що 09.07.2019 приблизно о 20-ій годині ОСОБА_4 перебувала в приміщенні гіпермаркету «МЕТРО» у м. Києві (просп. Степана Бандери, 26в), де в неї виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Надалі, реалізуючи свій вищевказаний умисел, ОСОБА_4 , впевнившись, що за її злочинними діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, таємно умисно з корисливих мотивів з метою власного збагачення шляхом вільного доступу взяла товар, що належить ТОВ «МЕТРО КЕШ ЕНД КЕРІ УКРАЇНА» (код ЄДРПОУ №32049199), а саме: - картриджі для гоління марки FUSION PRO GLADE (арт. 295840) у кількості 4 штук, вартістю 708,25 за одиницю (без урахування ПДВ), - картриджі для гоління марки МАС 3 TURBO 8 (арт. 150485) у кількості 4 штук, вартістю 508,25 за одиницю (без урахування ПДВ), загальною вартістю 4 866,00 грн (без урахування ПДВ), заховала вказаний товар у сумку, яка була при ній того дня та направилася до лінії кас.

Виконавши всі дії, які ОСОБА_4 вважала необхідними для таємного викрадення чужого майна (крадіжки), остання, маючи при собі неоплачений вищевказаний товар, перетнувши лінію кас, намагалася залишити приміщення гіпермаркету «МЕТРО», однак свій злочинний умисел до кінця не довела з причин, які не залежали від її волі, так як була зупинена працівником охорони магазину.

Внаслідок вчинення кримінального правопорушення, в разі доведення його до кінця, ОСОБА_4 могла спричинити ТОВ «МЕТРО КЕШ ЕНД КЕРІ УКРАЇНА» (код ЄДРПОУ №32049199) майнову шкоду на загальну суму 4 866,00 грн (без урахування ПДВ).

Представник потерпілого ТОВ «МЕТРО КЕШ ЕНД КЕРІ УКРАЇНА» - ОСОБА_7 , будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ст. 135 КПК України, у судове засідання не з`явився.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження про можливість проведення судового розгляду, враховуючи відсутність цивільного позову у кримінальному провадженні, а також те, що викрадений товар було передано представнику потерпілого на відповідальне зберігання, суд прийняв рішення про проведення судового розгляду за відсутності представника потерпілого.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, визнала повністю, щиро покаялася, зазначила, що жалкує, що так сталося, попросила вибачення за вчинене, беззаперечно підтвердивши обставини кримінального провадження, при цьому не оспорювала день, час, місце, спосіб, мотиви вчиненого відповідно до висунутого обвинувачення й показала наступне.

Так, обвинувачена ОСОБА_4 показала, що 09.07.2019 у вечірній час доби вона, перебуваючи у торгівельній залі магазину «МЕТРО» в Оболонському районі міста Києва, з метою продажу таємно взяла картриджі для гоління марки, всього 8 одиниць, заховала їх у сумку та пішла до виходу з приміщення магазину, однак біля виходу з нього була зупинена працівником охорони. На запитання останнього про наявність неоплаченого товару, відразу повідомила про те, що такий є і добровільно видала вкрадений товар. При призначенні покарання просила суд врахувати, що на цей день її життя істотно змінилося, вона має доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має батьків літнього віку, з якими разом проживає, оскільки вони потребують догляду, мати хворіє на рак.

Враховуючи те, що учасники судового провадження не оспорювали обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, судом було встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, за відсутністю будь-яких сумнівів у добровільності та істинності позиції останніх, за згодою учасників судового провадження суд провів судовий розгляд кримінального провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченої, дослідженням процесуальних рішень, що стосуються долі речових доказів, а також матеріалів, що характеризують особу, визнавши недоцільним дослідження інших доказів у кримінальному провадженні. При цьому, судом роз`яснено сторонам кримінального провадження, що у цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Це повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації №6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського суду з прав людини щодо їх застосування, згідно якими суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Таким чином, розглянувши кримінальне провадження стосовно обвинуваченої ОСОБА_4 , допитавши останню, дослідивши матеріали судового провадження, письмові матеріали, долучені прокурором відповідно до встановленого порядку, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні закінченого замаху на таємне викрадення чужого майна, що належить ТОВ «МЕТРО КЕШ ЕНД КЕРІ УКРАЇНА» (код ЄДРПОУ №32049199), за обставин, установлених у судовому засіданні, доведено повністю.

Водночас, даючи юридичну оцінку діям обвинуваченої, суд приходить до висновку.

Так, відповідно до обвинувального акта, який з 31.07.2019 перебуває у провадженні Оболонського районного суду міста Києва, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні закінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, тобто за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України.

Однак, на момент ухвалення вироку суд не може погодитися із такою кваліфікацією з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 КК України особа визнається такою, що має судимість, з дня набрання законної сили обвинувальним вироком і до погашення або зняття судимості. При цьому, строки погашення судимості регламентовано ст. 89 цього Кодексу, а обчислення строків погашення судимості - ст. 90 КК України.

Як вбачається з матеріалів справи, а також із вимоги на судимість від 27.04.2023 стосовно обвинуваченої ОСОБА_4 (далі - вимога), остання раніше була судимою, зокрема:

- вироком Шевченківського районного суду міста Києва від 22.05.2018 (справа №761/3292/18) за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 80 годин. Водночас, відповідно до вимоги ОСОБА_4 знято з обліку у зв`язку з відбуттям строку покарання;

- вироком Голосіївського районного суду міста Києва від 13.12.2018 (справа №752/7104/18) за сукупністю злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання у виді громадських робіт за попереднім вироком від 22.05.2018 більш суворим за цим вироком, - до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки. Відповідно до ст. 72 КК України зараховано повністю відбуте покарання у виді громадських робіт за попереднім вироком від 22.05.2018. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування основного покарання за цим вироком з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 роки та покладенням на неї обов`язків, передбачених ст. 76 КК України;

- вироком Шевченківського районного суду міста Києва від 03.10.2019 (справа №761/42610/18) за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді арешту на строк 3 місяці. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів за цим вироком та попереднім вироком від 13.12.2018 до остаточного покарання у виді арешту на строк 3 місяці та позбавлення волі на строк 2 роки зі звільненням від його відбування з іспитовим строком тривалістю 2 роки за попереднім вироком від 13.12.2018, покарання за попереднім вироком від 13.12.2018 ухвалено виконувати самостійно.

Водночас, ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 23.12.2020 (справа №752/7104/18) ОСОБА_4 звільнено від покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки за вироком Голосіївського районного суду міста Києва від 13.12.2018 у зв`язку з чим, відповідно до вимоги, 14.01.2021 ОСОБА_4 знято з обліку в Святошинському районному відділі філії Державної установи «Центр пробації» у місті Києві та Київській області.

Поміж тим, відповідно до вимоги, 27.03.2020 ОСОБА_4 звільнено з ДУ «Київський слідчий ізолятор» по відбуттю строку покарання у виді арешту за вироком від 03.10.2019;

- вироком Святошинського районного суду міста Києва від 22.11.2019 (справа №759/17806/19) за ч. 1 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69 цього Кодексу до покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. Відповідно до квитанції АТ КБ ПриватБанк від 18.12.2019 суму розміру штрафу сплачено, тобто покарання за вироком від 22.11.2019 відбуто повністю.

З огляду на викладене, обвинувачена ОСОБА_4 , на момент ухвалення вироку у цій справі є особою, що в силу ст. 89 КК України судимості не має.

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду в постанові від 21.11.2019 у справі №591/4366/18 (провадження №51-1122кмо20) у своєму висновку про застосування норми права звертає увагу на те, що єдиною підставою для здійснення кримінально-правової кваліфікації дій особи за кваліфікуючою ознакою «повторно» без постановлення обвинувального вироку суду стосовно цієї особи за першим епізодом, який дає підстави для кваліфікації ознаки «повторно», є розгляд першого і наступних однорідних або тотожних злочинів у одному кримінальному провадженні. Таким чином, у ситуації, коли в одному кримінальному провадженні розглядається два і більше епізоди вчинення тотожних чи однорідних злочинів, для повторності злочинів не має значення, була чи не була особа засуджена за раніше вчинений злочин. Проте у випадку розгляду різних кримінальних проваджень стосовно однієї особи, така обставина має значення, а тому повторність має місце лише у разі постановлення щодо особи обвинувального вироку за тотожний чи однорідний злочині в іншому кримінальному провадженні.

Водночас, за результатами судового провадження не було встановлено жодних доказів на підтвердження того, що на момент ухвалення вироку в цій справі щодо обвинуваченої ОСОБА_4 є обвинувальний вирок за тотожний чи однорідний злочин в іншому кримінальному провадженні, що виключає кваліфікацію дій останньої за кваліфікуючою ознакою «повторність», а тому дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, як «таємне викрадення чужого майна (крадіжка)».

Вирішуючи інші питання, які підлягають вирішенню судом відповідно до ст. 374 КПК України, суд вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

На момент вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення положення ст. 12 КК України діяли в редакції Закону України від 15.11.2011 №4025-VI; положення ст. 49 КК України - Закону України від 08.04.2014 №1183- VIІ; положення ч. 1 ст. 185 КК України - Закону України від 04.06.2009 №1449-VІ.

Однак, за час перебування кримінального провадження на розгляді в місцевому суді та на момент ухвалення вироку місцевим судом вказані положення КК України зазнали змін та діяли: ст. 12 КК України - в редакції Закону України від 22.11.2018 № 2617-VIII; положення ст. 49 КК України - Закону України від 01.12.2022 №2812-IX; положення ч. 1 ст. 185 КК України - Закону України від 22.11.2018 №2617-VIII.

Згідно ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Санкцією ч. 1 ст. 185 КК України (в редакції Закону України від 04.06.2009 №1449-VІ), чинною на час вчинення кримінального правопорушення, карається штрафом від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або позбавленням волі на строк до трьох років.

Санкцією ч. 1 ст. 185 КК України (в редакції Закону України від 22.11.2018 №2617-VIII), на момент ухвалення вироку, передбачено покарання у вигляді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років.

З огляду на викладене, суд вважає, що слід керуватися санкцією ч. 1 ст. 185 КК України в редакції Закону України від 22.11.2018 №2617-VIII.

При цьому, згідно ст. 12 КК України (в редакції Закону України від 22.11.2018 №2617-VIII) кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини (частина 1). Кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі (частина 2). Злочини поділяються на нетяжкі, тяжкі та особливо тяжкі (частина 3).

Тобто, вчинене ОСОБА_4 кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 185 КК України (в редакції Закону України від 22.11.2018 №2617-VIII) відноситься до категорії кримінальних проступків.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Водночас, положеннями ч. 5 ст. 74 КК України передбачено, що особа також може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених статтею 49 цього Кодексу.

З системного аналізу законодавства, що регулює питання закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, слідує, що строк давності це передбачений ст. 49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення кримінального правопорушення, що визначено в обвинувальному акті та встановлено судом, і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою для звільнення особи, котра вчинила кримінальне правопорушення, від кримінальної відповідальності.

Вказаною нормою встановлено строки давності з огляду на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення відповідно до класифікації, визначеної вищевказаними приписами ст. 12 КК України, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення; правила обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення і переривання.

Відповідно до положень ст. 49 КК України (в редакції Закону України від 01.12.2022 №2812-IX) особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили: минули зазначені у законі строки, серед іншого, … - три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років (п. 2 ч. 1)…; протягом вказаних строків особа не вчинила нового злочину, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років (перебіг давності не перерваний); особа не ухилялася від досудового слідства або суду (перебіг давності не зупинявся); законом не встановлено заборону щодо застосування давності до вчиненого особою злочину.

Відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України (в редакції Закону України від 22.11.2018 № 2617-VIII) відноситься до кримінального проступку, та з дня його вчинення (09.07.2019) пройшло більше трьох років, що відповідно до ст. 49 КК України могло бути підставою для звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, оскільки матеріали справи не містять доказів на підтвердження фактів переривання та зупинення перебігу давності за вчинений останньою кримінальний проступок, у т.ч. внаслідок його ухилення від органу досудового розслідування та суду.

З огляду на те, що суд, ухвалюючи судове рішення в нарадчій кімнаті, дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні закінченого замаху на таємне викрадення чужого майна без кваліфікуючих ознак, строк давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення якого на момент ухвалення судового рішення вже минув, однак, враховуючи вищевикладені обставини, вирішуючи обвинувачення по суті у нарадчій кімнаті, за відсутності процесуального приводу на момент видалення до нарадчої кімнати суд позбавлений можливості судовим рішенням у формі вироку вирішити питання про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності відповідно до вимог статей 285-289 КПК України та звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, водночас не позбавлений процесуальної можливості таким судовим рішенням звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених статтею 49 КК України, на підставі ч. 5 ст. 74 цього Кодексу.

Приймаючи рішення щодо виду та розміру покарання ОСОБА_4 , суд відповідно до положень статей 50, 65 КК України враховує ступінь тяжкості кримінального правопорушення, що відповідно до ст. 12 КК України відноситься до кримінальних проступків, дані про особу обвинуваченої, зокрема, вік, те, що вона має вищу освіту, неодружена, непрацевлаштована, має постійне місце реєстрації та місце проживання, за яким характеризується формально посередньо, має малолітню доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також і те, що вона на спеціальних обліках у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває, в силу ст. 89 КК України судимості немає.

Обставин, що обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України суд не встановив.

Обставиною, що пом`якшує покарання відповідно до ст. 66 КК України суд визнає щире каяття з огляду на те, що обвинувачена ОСОБА_4 , висловивши самозасудження своєї кримінально караної поведінки та зазначивши про готовність нести кримінальну відповідальність, свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення визнала повністю та під час допиту в суді, попросивши вибачення, зазначила, що шкодує про свій вчинок і розкаюється, що свідчить про наявність обставини, що пом`якшує покарання, - щире каяття.

Враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, беручи до уваги вказані обставини в сукупності, а також те, що обвинувачена немає підтверджених джерел доходів, офіційно непрацевлаштована, має дитину віком до семи років, суд приходить до висновку про призначення ОСОБА_4 покарання у виді громадських робіт в межах санкції норми закону, що передбачає відповідальність за вчинене, зі звільненням від призначеного покарання на підставах ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні - відсутній.

Судові витрати у кримінальному провадженні - відсутні.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Приймаючи рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження, суд вважає за необхідне зазначити про таке.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 10.07.2019, 10.07.2019 ОСОБА_4 було затримано в порядку, передбаченому ст. 208 КПК України. Ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва від 12.07.2019 стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 07.09.2019. Одночасно визначено альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 10 (десяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 19 210 (дев`ятнадцять тисяч двісті десять) грн з покладенням процесуальних обов`язків, визначених ч. 5 ст. 194 КПК України.

В матеріалах кримінального провадження наявна копія документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок ТУ ДСАУ в м.Києві заставодавцем ОСОБА_8 застави в розмірі 19 210 грн (квитанція №0.0..1 від 15.07.2019 о 14:49, банк платника: Приватбанк; банк отримувача: Держказначейська служба України м. Київ; отримувач: ТУ ДСАУ в м. Києві; код отримувача: 26268059).

У зв`язку з внесенням застави у розмірі визначеному ухвалою слідчого судді від 12.07.2019 ОСОБА_4 було звільнено з-під варти та з моменту звільнення ОСОБА_4 з-під варти остання стала вважатися такою, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді застави в розмірі, визначеному ухвалою слідчого судді від 12.07.2019 та з покладенням процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Жодних доказів на підтвердження порушень ОСОБА_4 обов`язків, покладених при застосуванні альтернативного запобіжного заходу, що є підставою для звернення застави в дохід держави та зарахуванню до спеціального фонду Державного бюджету України, матеріали справи не містять й суду не надано та таких обставин у результаті судового провадження судом не встановлено. Клопотання про зміну чи скасування запобіжного заходу стосовно ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили прокурором заявлено не було.

З огляду на викладене, а також враховуючи відсутність законних підстав для звернення застави на виконання вироку в частині майнових стягнень, суд вважає, що обраний запобіжний захід у вигляді застави стосовно ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили слід залишити без зміни, а після набрання - повернути заставодавцю ОСОБА_8 в силу вимог ч. 11 ст. 182 КПК України.

Керуючись статтями 5, 49, 74 КК України, статтями 100, 182, 369-371, 373, 374, 376, 395, 532 КПК України, суд -

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, та призначити покарання у виді громадських робіт на строк 240 годин.

На підставі ч. 5 ст. 74 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України.

Запобіжний захід стосовно обвинуваченої ОСОБА_4 у вигляді застави до набрання вироком законної сили залишити без зміни.

Після набрання вироком законної сили повернути ОСОБА_8 (РНОКПП НОМЕР_1 ) заставу в розмірі 19 210,00 (дев`ятнадцять тисяч двісті десять) гривень, внесену на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації в м. Києві (отримувач: ТУДСАУ в м. Києві; ; МФО 820172; Банк: Державна казначейська служба України м. Києва; р/р 2089; призначення платежу: ЗАСТАВА ЗА ОСОБА_9 (19.071983) ЗГ УХВАЛИ ОБОЛОНСЬКОГО РАЙ СУДУь1КС/785/222019), які зарахувати на рахунок:

Установа банку: ПриватБанк; МФО банку: 305299; Отримувач платежу: ОСОБА_10 ; IBAN: НОМЕР_2 ; Рахунок отримувача: НОМЕР_3 ; Валюта рахунку: UAH; РНОКПП отримувача: НОМЕР_1 ; Призначення платежу: Поповнення рахунку ОСОБА_10 .

Речові докази:

- картриджі для гоління марки FUSION PRO GLADE (арт. 295840) у кількості 4 штук, картриджі для гоління марки МАС 3 TURBO 8 (арт. 150485) у кількості 4 штук, які було передано на відповідальне зберігання представнику потерпілого, - після набрання вироком законної сили залишити потерпілому за належністю.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1