ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1100/23 Справа № 243/1390/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора (в режимі

відеоконференції) ОСОБА_6

захисника (в режимі

відеоконференції) ОСОБА_7

підозрюваного (в режимі

відеоконференції) ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 18 квітня 2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Слов`янська, Донецької області, громадянина України, пенсіонера, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого п.12 ч. 2 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 18 квітня 2023 року клопотання старшого слідчого СВ ВП № 4 Краматорського РУП ГУ Національної поліції в Донецькій області ОСОБА_9 , погоджене з прокурором Слов`янської окружної прокуратури ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні №0000237 від 16 квітня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, було задоволено та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою в державній установі на строк 60 днів, без визначення розміру застави, до 16 червня 2023 року включно.

Рішення суду обґрунтовано тим, що наявність обґрунтованої підозри у вчинені ОСОБА_8 інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами: оглядом місця події від 16.04.2023 за адресою: АДРЕСА_3 , під час якого виявлено труп ОСОБА_10 з ознаками насильницької смерті, а також виявлено та вилучено, в тому числі, знаряддя злочину цеглину з нашаруванням речовини бурого кольору; допитом свідка ОСОБА_11 , яка пояснила, що вона 16.04.2023 з 12-00 години за адресою: АДРЕСА_3 , разом з ОСОБА_8 , ОСОБА_12 та ОСОБА_10 вживали спиртні напої. Біля 20-00 години між ОСОБА_10 з однієї сторони та ОСОБА_8 з ОСОБА_12 з іншої виникли сварка, під час якої останні почали бити ОСОБА_10 руками та ногами по тулубу. Вона відразу пішла до будинку та викликала працівників поліції; допитами свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які бачили, як ОСОБА_11 разом з ОСОБА_8 , ОСОБА_12 та ОСОБА_10 вживали спиртні напої 16.04.2023 з 12-00 години за адресою: АДРЕСА_3 ; протоколами слідчих експериментів від 17 квітня 2023 року за участі свідка ОСОБА_11 та підозрюваних ОСОБА_12 та ОСОБА_8 , які розповіли та показали механізм нанесення ударів по потерпілому ОСОБА_10 ; допитом підозрюваних ОСОБА_8 та ОСОБА_12 .

Враховуючи тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_8 в разі визнання його винуватим у злочині, у вчиненні якого він підозрюється, слідчий суддя дійшов висновку, що існують обґрунтовані підстави вважати, що підозрюваний, знаходячись на волі, може перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню подальшого досудового розслідування, у зв`язку з чим існують обґрунтовані підстави вважати, що він може вплинути на встановлення істини по справі, переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вплинути на свідків, знищити речі, що мають доказове значення по даному кримінальному провадженню.

А оскільки ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого п.12 , ч. 2 ст. 115 КПК України, слідчий суддя визнав за необхідне не визначати останньому розмір застави при застосуванні запобіжного засобу у вигляді тримання під вартою.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 просить ухвалу слідчого судді Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 18 квітня 2023 року скасувати та постановити нову ухвалу, обравши ОСОБА_8 більш м`який запобіжний захід увигляді домашнього арешту.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що підозра, пред`явлена ОСОБА_8 , не обґрунтована, досудовим слідством не доведено причетність останнього до вчинення злочину, передбаченого ст. 115 КК України. На момент спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 . ОСОБА_8 перебував у стані алкогольного сп`яніння, а отже, на думку сторони захисту, не мігу повній мірі контролювати свої дії. Окрім того, відповідно до показань, які були надані обома підозрюваними,спричинення ними тілесних ушкоджень потерпілому було результат сварки та нанесення удару останнім ОСОБА_8 . Отже, підозрюваний не мав наміру вбивати потерпілого, а хотів завдати йому тілесних ушкоджень у відповідь.

Вказує, що жоден ризик, передбачений статтею 177 КПК України, слідчим та прокурором не доведений. Підозрюваному немає сенсу переховуватись від органів слідства, так як він має проблеми з рухливістю тарозуміє, що при переховуванні він сам собі зашкодить, що може в подальшому привести до отримання санкцій у вигляді позбавлення волі.

Також апелянт стверджує, що підозрюваному немає сенсу впливати на свідків, оскільки він вже давав органам досудового розслідування показання, на момент винесення ухвали свідок ОСОБА_15 та потерпіла ОСОБА_16 вже дали покази на допитах. Окрім того ОСОБА_8 повністю визнав свою вину у нанесенні тілесних ушкоджень ОСОБА_10 та проінформував слідство про будь-яку наявну інформацію з приводу вчинення злочину.

Стосовно можливості ОСОБА_8 якимось чином спотворити, знищити, сховати речі, які можуть бути використанні в якості речових доказів, адвокат вважає за необхідне підкреслити, що на теперішній час таких речей немає, всі необхідні речові докази стороною обвинувачення вже були вилученні та нею зберігаються.

Зазначає захисник і про те, що судом не було взято до уваги й те, що підозрюваний ОСОБА_8 раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, є пенсіонером, а отже вважає за можливе застосувати до його підзахисного запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, а саме домашній арешт.

Заслухавши доповідь головуючого судді, думку підозрюваного та його захисника, які, кожен окремо, підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, позицію прокурора, який вважав за необхідне залишити ухвалу слідчого судді без змін, а скаргу без задоволення, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать зокрема про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

У відповідності до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого слідчим суддею дотримані, а доводи сторони захисту, викладені в апеляційній скарзі та в судовому засіданні щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді, є безпідставними.

Так, з наданих матеріалів убачається, що під час судового розгляду слідчий суддя належним чином з`ясував, що в рамках зазначеного кримінального провадження ОСОБА_8 17 квітня 2023 року затримано в порядку ст. 208 КПК України та повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.12 ч.2 ст.115 КК України, і наведені в клопотанні слідчого дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого кримінального правопорушення, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції, при цьому обставини, що дають підстави підозрювати його у вчиненні вищезазначеного злочину, підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання.

Розглядаючи питання обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого йому злочину, колегія суддів зважає на те, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 року у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Також приймається до уваги, що у рішенні Європейського суду з прав людини від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії» зазначено, що не можна ставити питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою, до того ж при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обгрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування.

Таким чином, посилання адвоката ОСОБА_7 на недоведеність провини його підзахисного у скоєнні вищезазначеного кримінального правопорушення, тобто безпідставність підозри, є неприйнятним для колегії суддів, оскільки при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обгрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування. Також необхідно зазначити, що на даному етапі провадження суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчинені кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу, тож апеляційні вимоги сторони захисту в цій частині є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя правильно встановив, що доводи поданого клопотання є обґрунтованими, а ризики, передбачені п.п.1,2,3 ч.1 ст. 177 КПК України об`єктивно існують, а саме ОСОБА_8 , знаходячись на волі, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, впливати на свідків, знищити речі, що мають доказове значення по даному кримінальному провадженню. Тож, для запобігання зазначеним ризикам слідчий суддя визнав за необхідне застосувати винятковий запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не буде ефективним та доцільним, а тому посилання сторони захисту на безпідставність зазначених слідчим у клопотанні та встановлених судом ризиків не підлягають задоволенню.

Крім цього, у справі «Смірнови проти Росії» (п. 59) Європейський суд з прав людини зазначив, що в досудовому звільненні особі може бути відмовлено через доведеність таких основних підстав, як: ризик неявки обвинуваченого на судовий розгляд (рішення ЄСПЛ від 10 листопада 1969 р. у справі «Штеґмюллер проти Австрії»); ризик перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесу здійснення правосуддя (рішення ЄСПЛ від 27 червня 1968 р. у справі «Вемгофф проти Німеччини»); вчинення ним подальших правопорушень (рішення ЄСПЛ від 10 листопада 1969 р. «Мацнеттер проти Австрії») або спричинення ним порушень громадського порядку (рішення ЄСПЛ від 26 червня 1991 р. у справі «Летельєр проти Франції»).

Європейський суд з прав людини визнав допустимими підставами для взяття й тримання особи під вартою наявність із боку підозрюваного таких загроз, як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину. Проте й у цих випадках ЄСПЛ наголошує на тому, що наявність відповідних ризиків, які слугують підставою тримання підозрюваного під вартою, повинна бути доведена в кожному конкретному випадку.

Також апеляційний суд вважає, що слідчий суддя при постановленні ухвали врахував дані, характеризуючі підозрюваного, тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_8 , міру покарання, яка передбачена за нього у виді позбавлення волі, та з метою запобігти встановленим ризикам судом першої інстанції було обгрунтовано задоволено клопотання слідчого та застосовано до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Доводи ж захисника щодо неврахування судом характеризуючих його підзахисного обставин, зазначених в апеляційній скарзі, які, на думку апелянта, можуть бути підставою для обрання останньому запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, є безпідставними та не впливають на обгрунтований висновок слідчого судді відносно наявності підстав для задоволення клопотання слідчого про застосування саме запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 . До того ж, ці обставини існували і на момент вчинення злочину, проте жодним чином не виступили стримуючим фактором в поведінці підозрюваного.

Отже, з урахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає рішення суду першої інстанції про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою цілком правильним і обгрунтованим та не знаходить підстав для його зміни на даному етапі досудового розслідування на інший запобіжний захід.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 18 квітня 2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого п.12 ч. 2 ст. 115 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ _____________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3