Копія Справа №678/1066/23
Провадження №1-кп-678-99/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2023 року смт.Летичів

Летичівський районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю: прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Летичів матеріали кримінального провадження за №0000143 від 24.07.2023 року про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з неповною загальною середньою освітою, неодруженого, на утриманні неповнолітніх дітей немаючого, непрацюючого, інвалідності немаючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,

встановив:

ОСОБА_5 , 23.07.2023 року близько 03 год. 20 хв. перебуваючи на проїзній частині автодороги Т2318 між селами Новокостянтинів та Антонівка Летичівської ТГ, Хмельницького району Хмельницької області, біля місцевого кладовища на ґрунті раптово виниклого конфлікту із ОСОБА_4 , вирішив спричинити йому тілесні ушкодження.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на умисне спричинення тілесних ушкоджень, ОСОБА_5 , діючи умисно, за вказаних вище обставин, з мотивів особистих неприязних відносин, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків, перебуваючи у положенні стоячи навпроти потерпілого ОСОБА_4 , тримаючи у правій руці дерев`яну штахету умисно наніс йому один удар в область лівої частини обличчя.

Тоді ж, ОСОБА_5 продовжуючи реалізовувати свій протиправний умисел, спрямований на умисне спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , стоячи правіше потерпілого, тримаючи у правій руці дерев`яну штахету наніс йому один удар в область голови, а саме її ліву тім`яну частину.

В результаті вказаних умисних протиправних дій, ОСОБА_5 , спричинив потерпілому ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді підшкірних крововиливів: в проекції верхньої та нижньої повіки справа, в проекції нижньої повіки з ліва, на волосистій частині голови в проекції тім`яною кістки з ліва, садно на шкірі в ділянці правої щоки, навколо орбітальна гематома справа, закрита черепно-мозкова травма у вигляді струсу головного мозку, що за своїм характером в сукупності відноситься до легких тілесних ушкоджень, які спричиняють короткочасний розлад здоров`я - від 7 до 21 дня.

В подальшому, ОСОБА_5 продовжуючи реалізовувати свій протиправний умисел, спрямований на умисне спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 діючи умисно, за вказаних вище обставин, з мотивів особистих неприязних відносин, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків, стоячи правіше потерпілого, тримаючи у правій руці дерев`яну штахету умисно наніс йому ще один удар в область задньої частини тулуба з права.

В результаті вказаних умисних протиправних дій, ОСОБА_5 спричинив потерпілому ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді садна на шкірі в області задньої поверхні тулуба в середній третині по правій лопатковій лінії, що за своїм клінічним перебігом та характером відноситься до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.

Тобто, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України (умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я).

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю, щиро розкаявся, та надав показання про те, що він всі обставини викладені у обвинувальному акті про обвинувачення відносно нього визнає повністю, повністю та цілком розуміє суть обвинувачення, не оспорює жодної обставини. Він дійсно у вказаний час, у вказаному місці та за вказаних обставин спричинив вказані тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_4 . Так, він 23.07.2023 року у нічний час близько 03 год. 00 хв., перебував у дворі будинку своєї дівчини ОСОБА_6 , спільно з їхнім товаришем ОСОБА_7 з яким пили каву. Тоді ж вони почули незрозумілі дівочі крики зі сторони річки поруч моста, та його дівчина ОСОБА_8 впізнала голос дівчини, а саме її подруги ОСОБА_9 жительки с.Антонівка, Хмельницької області, і вони вирішили прийти їй на допомогу, можливо у неї, щось трапилось. Поки вони зібрались, голос ОСОБА_9 вони чули на дорозі яка веде в с.Антонівка та вони направились на її голос, також вони чули голос ОСОБА_10 подруги ОСОБА_8 . Почувши по дорозі слова «не чіпай мене» він побіг швидше, та неподалік кладовища на землі він взяв дві дерев`яні штахети, які були гнилі та побіг вперед. Коли він біг до дівчат, він зупинився поряд невідомого йому на той час хлопця, оскільки було темно та майже нічого не видно, однак дівчат не виявив, він запитав у хлопця, який на даний час є потерпілим «ти хто, ти з Кожухова», та потерпілий повідомив, йому «ні я з ОСОБА_11 », та потерпілий в цей момент потягнувся до лівої кишені, тоді він тримаючи дерев`яну штахету у правій руці наніс останньому один удар кінчиком штахети в область обличчя, з правої сторони біля правого ока та носа. Після чого, потерпілий повернувся до нього боком та він тримаючи дерев`яну штахету у правій руці завдав один удар в область голови потерпілого, десь з ліва. В цей момент до них підбіг ОСОБА_12 , який сказав йому, що «він свій, викинь штахету», та став навпроти потерпілого з яким почав розмовляти, а також підбігла його дівчина ОСОБА_13 . Тоді ж, він стоячи праворуч від потерпілого та тримаючи дерев`яну штахету у правій руці завдав один удар останньому в область правої лопатки та відчув, що вказана штахета тріснула, оскільки була гнила. Після чого, ОСОБА_8 стала навпроти нього та намагалась його заспокоїти, а в подальшому побігла в сторону с.Антонівка до Софії, та він одразу ж направився за нею. По дорозі він викинув вказані штахети, однак де саме він їх викинув він не пам`ятає, через декілька хвили їх наздогнав ОСОБА_14 та вони направились до дому до ОСОБА_10 . Він просить вибачення у потерпілого за свій вчинок, обіцяє більше такого не робити. Обіцяє, що більше такого не повториться.

Потерпілий ОСОБА_4 у судовому засіданні надав показання про те, що 23.07.2023 року близько 01 год. 00 хв. він вирішив підійти до свого друга ОСОБА_15 , який відпочивав поряд річки «Південний Буг» неподалік містка у с.Кудинка, Летичівської ТГ, Хмельницького району, Хмельницької області, разом із своїми товаришами. Прибувши до вказаного місця він познайомився із товаришами ОСОБА_16 , та вони почали відпочивати. Також там були раніше знайомі йому дівчата, а саме ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , їх прізвищ він не пам`ятає, але вони є рідними сестрами, з якими він навчався одній школі. Того ж дня близько 03 год. 00 хв., дівчата зібрались йти до дому, а саме в с.Антонівка, Летичівської ТГ, Хмельницької області, і він вирішив дівчат провести до дому, тому вони вийшли троє на дорогу та направились в сторону с.Антонівка. Прямуючи по дорозі до вказаного села, ОСОБА_9 йшла трішки швидше, а він з ОСОБА_10 були за нею позаду. Тоді ж, близько 03 год. 20 хв., коли вони двоє прямували по дорозі та перебували неподалік кладовища с.Новокостянтинів, він почув чоловічий голос «машина зараз їде», він впізнав голос вказаного чоловіка, а саме це був раніше йому знайомий ОСОБА_12 житель с.Кудинка, а він відповів «хай їде», та вони з ОСОБА_10 пішли далі. Тоді ж вони почули, що за ними хтось біжить, і він вирішив зупинитись, а ОСОБА_10 пішла далі, оскільки поспішала до дому. На дворі було темно, та він побачив, що до нього біжить силует чоловіка, який наближається все ближче. Тоді ж вказана особа чоловічої статі, яким на даний час є обвинувачений став навпроти нього та на відстані витягнутої руки, він впізнав вказану особу, а саме це був раніше відомий йому ОСОБА_5 , який у двох руках тримав предмети ззовні схожі на дерев`яні штахети, які притулив до його грудної клітки, та почав запитувати у нього «ти з села Кожухова?», він відповів йому, що «я з с.Новокостянтинів». В цей момент, ОСОБА_5 тримаючи у правій руці предмет ззовні схожий на дерев`яну штахету, завдав нею йому один удар в область обличчя, а саме праву частину поряд правого ока та правої частини носа. Він відчув біль у вказаній частині обличчя та з носа пішла кров, яку він намагався витерти руками, тому нагнув голову, тоді ж він відчув ще один удар вказаною штахетою в область голови, а саме в її ліву частину, це був удар дерев`яною штахетою. Від вказаного удару у нього запаморочилось в голові та він почав себе погано почувати. Він підняв голову почав витирати кров та в цей момент до них підбіг його знайомий ОСОБА_12 , який почав відтягувати ОСОБА_5 від нього, та почав говорити «він свій, викинь штахети», також до них підбігла його знайома ОСОБА_17 , яка почала конфліктувати з ним. Тоді ж навпроти нього стояв ОСОБА_12 , з яким вони почали розмовляти, а в цей момент він відчув удар дерев`яною штахетою в область тулуба з правої сторони, а саме поряд лопатки, і він зрозумів, що удар був від ОСОБА_5 однак він не побачив якою рукою він це робив та з якої сторони стояв, напевно правіше від нього. Після чого, ОСОБА_8 побігла в сторону с.Антонівка, на його думку до ОСОБА_10 , та через декілька хвилин за нею побіг ОСОБА_5 . Він ОСОБА_18 повідомив «хлопці вам хана, я викличу працівників поліції», на що ОСОБА_14 відповів «ну ти криса», та побіг у сторону с.Антонівка. Тоді ж він вирішив піти до своїх знайомих які відпочивали поряд річки «Південний Буг», та коли прийшов до хлопців, він розповів про ситуацію яка з ним трапилась та останні сказали йому, що потрібно викликати швидку допомогу, однак він відмовився та почав самостійно витирати кров з обличчя. Потім й нього запаморочилась голова та його самопочуття погіршилось, хтось з хлопців викликав «Швидку допомогу». Коли прибули працівники швидкої медичної допомоги, то його хлопці занесли до автомобіля та його відвезли до лікарні в смт.Летичів, Хмельницької області, де йому було надано медичну допомогу. Він відмовився від госпіталізації в лікарні та направився до дому. Після чого, 24.07.2023 року, він вирішив звернутись до працівників поліції по факту спричинення йому тілесних ушкоджень. Він пробачає обвинуваченого за даний вчинок, будь-яких образ у нього до обвинуваченого немає, але він вважає, що це все можна було б вирішити мирним шляхом.

Судом встановлено, що показання обвинуваченого ОСОБА_5 у судовому засіданні є послідовними і логічними, не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції. За таких обставин, суд переконавшись, у відсутності сумнівів в добровільності позицій учасників процесу, згідно вимог ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, потерпілого, дослідженням, зібраних досудовим розслідуванням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, тих, що стосуються доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження та інших, як-то: висновки експертів з метою правильної кваліфікації дій обвинуваченого у відповідності до положень Кримінального Кодексу України.

Виходячи з наведеного, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні усіх обставин кримінального провадження, у межах ч.3 ст.349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого.

Згідно ч.1 ст.337 КПК України, судовий розгляд кримінального провадження проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Обвинувачений на момент вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність, будь-яким психічним захворюванням чи тимчасовим розладом психічної діяльності на той час не страждав, не страждає на такі і в теперішній час, поводиться адекватно. Тому суд визнає його осудним та відповідальним за вчинене.

Таким чином дії ОСОБА_5 слід кваліфікувати за ч.2 ст.125 КК України (умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я).

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд, відповідно до ч.1 ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно до ст.66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Згідно ст.67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 судом не встановлено.

Суд також враховує, що ОСОБА_5 являється особою раніше не судимою, повністю та беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального проступку, щиро розкаявся, попросив вибачення у потерпілого, на обліках у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно.

Приймаючи до уваги характер діяння і спосіб його вчинення, особу винного, позицію сторони обвинувачення та сторони захисту, щодо призначення обвинуваченому покарання, а також інші в сукупності обставини та їх поєднання, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального проступку, та ступінь небезпечності обвинуваченого для суспільства, враховуючи дані про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , суд приходить до висновку призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання в межах санкції ч.2 ст.125 КК України у виді штрафу, яке на думку суду, буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових злочинів як самим обвинуваченим, так і іншими особами.

Кримінальним правопорушенням майнової шкоди не завдано, цивільний позов не заявлявся.

Процесуальні витрати на залучення експертів та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід під час проведення досудового розслідування ОСОБА_5 не обирався і суд приходить до переконання, що не має необхідності його обирати і до набрання вироком законної сили.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.110, 368-371, 374, 395 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 100 (сто) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.

Міру запобіжного заходу до набрання вироком законної сили ОСОБА_5 не обирати.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку. Апеляційна скарга подається через Летичівський районний суд Хмельницької області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: підпис ОСОБА_1

Суддя Летичівського районного суду

Хмельницької області ОСОБА_1