Справа № 539/2884/23
Провадження № 1-кп/539/294/2023
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2023 року м.Лубни

Лубенський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000416 від 27.04.2023 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Денисівка Оржицького району Полтавської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня, тимчасово не працюючого, не одруженого, не депутата, не інваліда, раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч. 1 ст. 263-1 КК України

встановив:

ОСОБА_4 в 2020 році (більш точної дати та часу судовим слідством не встановлено), проходячи службу на посаді водія 72 ОМБ в/ч НОМЕР_1 з місцем дислокації в АДРЕСА_2 маючи доступ до бойових припасів, привласнив осколкову гранату 40 мм гранатометного пострілу ВОГ-25 М та уніфікований запал ручної гранати модернізований УЗРГМ-2. Після чого викрутив підривач осколкової гранати 40 мм гранатометного пострілу ВОГ-25М, витягнув вміст осколкової гранати та на місце якого додав пластид, після чого вкрутив уніфікований запал ручної гранати модернізований УЗРГМ-2, виготовивши таким чином відповідно до висновку судової вибухово технічної експертизи № СЕ-19/117-23/7587-ВТХ від 16.05.2023 саморобний вибуховий пристрій складовими частинами якого були осколкова граната 40 мм гранатометного пострілу ВОГ-25М і уніфікований запал ручної гранати модернізований УЗРГМ-2. В подальшому ОСОБА_4 зберігав саморобний вибуховий пристрій за місцем свого проживання за адресою АДРЕСА_1 , без передбаченого законом дозволу.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується в незаконному виготовленні вибухового пристрою, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263-1 КК України, а також в незаконному зберіганні вибухового пристрою без передбаченого законом дозволу, тобто за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

29.06.2023 року між прокурором Лубенської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 та підозрюваним, який наразі має статус обвинуваченого - ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 укладена угода про визнання винуватості.

Згідно вказаної угоди ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263 -1, ч.1 ст.263 КК України.

За вказаною угодою сторони погодили покарання за вчинені кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст.263 КК України у вигляді 4 років позбавлення волі, за ч. 1 ст. 263-1 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі та відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України остаточно визначили покарання ОСОБА_4 шляхом поглинання менш суворого більш суворим у вигляді чотирьох років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнити від відбуття покарання з іспитовим строком та покласти обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні вказав, що угода про визнання винуватості, яка укладена 29.06.2023 року прокурором Лубенської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 , відповідає вимогам кримінального та кримінально-процесуального законодавства України та підлягає затвердженню та просив її затвердити.

Обвинувачений ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні просить затвердити укладену між ним та прокурором угоду про визнання винуватості. Наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ст. 473 КПК України, йому роз`яснені та зрозумілі, вину у вчинені кримінальних правопорушень при вищевикладених обставинах беззаперечно визнає.

Захисник просить затвердити укладену угоду та призначити мінімальний іспитовий строк.

Вислухавши думку учасників процесу, вирішуючи питання про затвердження угоди суд, виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Відповідно до ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 263-1 КК України, які згідно до ст. 12 КК України є тяжкими злочинами.

Прокурор при укладенні угоди та при узгодженні покарання врахував характер і тяжкість обвинувачення та інші обставини на загальних засадах призначення покарання, як того вимагає ст. 470 КПК України, чим визначається відповідність умов угоди інтересам суспільства, в тому числі, у невідворотності справедливого покарання та забезпечення швидкого судового провадження.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє права визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч.1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Обвинуваченому роз`яснено наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідок обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального Кодексу та Кримінального кодексу України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриття кримінальних правопорушень.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому - відсутні.

Згідно ч. 5 ст. 65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про визнання винуватості суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Виходячи з викладеного суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 , а тому угоду слід затвердити та призначити узгоджену сторонами міру покарання, що відповідає обставинам та характеру, тяжкості скоєних злочинів, особі обвинуваченого.

Запобіжний захід до обвинуваченого не обирався.

Арешт накладений на майно ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 02.05.2023 року слід скасувати.

Відповідно до ст.100 КПК України доля речових доказів, які були надані суду, вирішуються судом під час ухвалення судового рішення.

Витрати за проведення судової експертизи в порядку ч. 2 ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави у сумі 1912,00 грн, що підтверджується документально.

Матеріальну шкоду кримінальним правопорушенням не завдано, цивільний позов не заявлено.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 314, 368, 373, 374, 394,472, 474 КПК України, суд

ухвалив:

Затвердити угоду від 29.06.2023 року про визнання винуватості, укладену між прокурором Лубенської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч. 1 ст. 263-1 КК України та призначити йому покарання:

- за ч.1 ст. 263 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі;

- за ч.1 ст. 263-1 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 70 КК України за сукупністю вчинених кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити остаточне покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання з випробуванням, надавши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

На підставі ч.1 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до відповідальності, встановленої законом.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертиз в сумі 1912 (одна тисяча дев`ятсот дванадцять) грн 00 коп.

Речові докази по справі:

-залишки запалу УЗРГМ-2 з маркуванням «127-83 УЗРГМ-2 583», залишки саморобного вибухового пристрою складовими частинами якого були осколкова граната 40 мм гранатометного пострілу ВОГ-25М і уніфікований запал ручної гранати модернізований УЗРГМ-2, що зберігаються в камері речових доказів Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області знищити;

- DVD диск №РАР632AL05212999 - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Арешт накладений на майно ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 02.05.2023 року скасувати.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок на підставі угоди між прокурором та обвинуваченим може бути оскаржений з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1