КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 260, ч. 1 ст. 263, ч. 5 ст. 27, п. 12 ч. 2 ст. 115, ч.5 ст. 27, ч. 2 ст. 15, п.п. 1, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3 ст. 260, ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 260, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 27, п. 12, ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 15 п.п. КК України, захисника ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_10 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 260, п. 12, ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 15, п.п. 1, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 11.04.2023,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 11.04.2023 ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_6 продовжено строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 09 червня 2023 року включно.

Своє рішення суд мотивував тим, що ОСОБА_10 обвинувачуються у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення проти громадської безпеки та особливо тяжких кримінальних правопорушень проти життя та здоров'я особи. Крім того, суд не виключає, що обвинувачений може ухилятись від суду та виконання процесуальних рішень, тиснути на потерпілих та свідків, експерта, які ще не були допитані в судовому засіданні. На даному етапі судового розгляду суд не має змоги переконатися в обґрунтованості заперечень сторони захисту, а, як наслідок, і визначити ступінь провини обвинуваченого, що могло би вплинути на рішення про зміну запобіжного заходу. Водночас, ОСОБА_10 є військовослужбовцем; при зміні запобіжного заходу можуть виникнути підстави для зупинення провадження, що унеможливить її розгляд.

Щодо ОСОБА_8 суд мотивував тим, що ризики та обставини, передбачені ст.ст. 177-178 КПК України, що існували на момент обрання запобіжного заходу, не зменшились і не зникли. ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення проти громадської безпеки та особливо тяжких кримінальних правопорушень проти життя та здоров'я особи. Суд не виключає, що обвинувачений може ухилятись від суду та виконання процесуальних рішень, тиснути на потерпілих та свідків, експерта, які ще не були допитані в судовому засіданні. На даному етапі судового розгляду суд не має змоги переконатися в обґрунтованості заперечень сторони захисту і, як наслідок, визначити ступінь провини обвинуваченого, що могло би вплинути на рішення про зміну запобіжного заходу.

Щодо ОСОБА_6 суд мотивував тим, що ризики та обставини, передбачені ст.ст. 177-178 КПК України, що існували на момент обрання запобіжного заходу, не зменшились і не зникли. ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення проти громадської безпеки та особливо тяжких кримінальних правопорушень проти життя та здоров'я особи. Суд не виключає, що обвинувачений може ухилятись від суду та виконання процесуальних рішень, тиснути на потерпілих та свідків, експерта, які ще не були допитані в судовому засіданні. На даному етапі судового розгляду суд не має змоги переконатися в обґрунтованості заперечень сторони захисту і, як наслідок, визначити ступінь провини обвинуваченого, що могло би вплинути на рішення про зміну запобіжного заходу.

Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, захисник ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 11.04.2023, ухвалити нову, якою обрати йому запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що ухвала суду незаконна, ухвалена з порушенням норм КПК України; суд першої інстанції під час прийняття рішення про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою не навів аргументи для продовження такого запобіжного заходу.

Водночас, обґрунтованість повідомленої ОСОБА_6 підозри, у вчиненні кримінальних правопорушень є, на переконання захисника, недоведеною, зазначені обставини у своїй сукупності не підтверджують факту вчиненням ОСОБА_6 даних кримінальних правопорушеннях; крім того, зазначені факти в клопотанні прокурора про продовження запобіжного заходу, спростовуються показами свідків, що в свою чергу підтверджує позицію захисту.

Захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 11.04.2023, ухвалити нову, якою продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 строком на 60 діб з можливістю альтернативного запобіжного заходу в мінімальному розмірі, передбаченому п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України для даної категорії обвинувачених.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що клопотання прокурора розглянуто з порушенням п. 20-5 Перехідних положень КПК України, що вказує на неповноважність складу суду, яким прийнято рішення про продовження запобіжного заходу; прокурором не обґрунтовано доцільність продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд першої інстанції не взяв до уваги доводи сторони захисту щодо характеризуючих даних особи обвинуваченого, а саме те, що обвинувачений ОСОБА_8 позитивно характеризується, що підтверджується характеристикою від 01.07.2022 року, має на утриманні двох малолітніх дітей та батька - інваліда ІІІ групи, що на переконання сторони захисту, вказують на мінімальний ступінь ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Захисник ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 11.04.2023, ухвалити нову, якою обрати йому запобіжний захід, непов`язаний з триманням під вартою.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, судовий розгляд проведено не повно, рішення прийнято з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Водночас, на переконання сторони захисту, ризики наведені прокурором, а саме: ймовірність переховування від суду та перешкоджання кримінальному провадженню спростовуються тим, що ОСОБА_10 є військовослужбовцем, а отже в умовах дії воєнного стану постійно перебуватиме на службі, крім того останній має позитивну службову характеристику, високоморальні особисті якості та міцні соціальні зв`язки.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши надані матеріали кримінального провадження, колегія суддів уважає, що подані апеляційні скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Розгляд апеляційних скарг, колегія суддів вважає за можливе провести буз участі сторін, позаяк апелянти у поданих апеляційних скаргах, відповідно до ч. 4 ст. 422-1 КПК України, не заявляли клопотання про проведення апеляційного розгляду за участю сторін (сторони обвинувачення і сторони захисту).

За змістом ч. 3 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування, в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі "Харченко проти України" зазначено, що тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи. Відтак, враховуючи обставини вчинення злочинів обвинуваченим, які інкримінуються стороною обвинувачення, суспільний інтерес наразі у даному випадку переважає над правилом поваги до особистої свободи обвинуваченого.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 11.04.2023 ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 09 червня 2023 включно.

На переконання колегії суддів таке рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, оскільки судом першої інстанції дотримано вимоги кримінального процесуального закону в ході розгляду вказаного питання.

Доводи апеляційних скарг про те, що судом першої інстанції безпідставно продовжено строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою є неспроможними. Приймаючи рішення про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, судом враховані конкретні обставин справи, зокрема те, що ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні тяжких кримінальних правопорушеннях проти громадської безпеки та особливо тяжких кримінальних правопорушеннях проти життя та здоров`я особи, що свідчить про істотно високий ступінь суспільної небезпеки таких дій, що в сукупності з обставинами кримінального провадження, на переконання суду, створює реальні ризики переховуватися від суду.

На переконання колегії суддів, обставини, на які вказують апелянти як на підстави для обрання обвинуваченим запобіжного заходу, непов`язаного із триманням під вартою, не можуть превалювати над ризиками, які врахував суд першої інстанції, ухвалюючи рішення.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Разом з тим, відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-2, 260, 261, 437-442 КК України, за наявність ризиків, зазначених у ст. 177 КК України, застосовується запобіжний захід, визначений п. 5 ч. 1 цієї статті - тримання під вартою.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст. ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Розумність строку тримання під вартою не піддається абстрактній оцінці. Законність тримання під вартою необхідно оцінювати, виходячи з особливостей конкретної справи. Проте продовження строку тримання під вартою можна виправдати, коли є конкретні ознаки існування реальної суспільної потреби, які незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають вимогу права, передбаченого ст. 5 Конвенції (рішення у справі "Lavents v. Latvia" п. 70).

Відповідальність за дотримання розумних строків тримання підозрюваного під вартою покладається в першу чергу на національні судові органи (рішення у справі "Геращенко проти України" п. 100).

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України суд першої інстанції зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Абзацом другим цієї ж частини ст. 331 КПК України на суд покладено такий самий обов`язок, а саме повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, у разі якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

На переконання колегії суддів, судом першої інстанції дотримані зазначені вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_10 повно та об`єктивно досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження такого запобіжного заходу, при цьому в ухвалі докладно наведені мотиви, з яких було прийнято відповідне рішення.

Таке обмеження права ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_10 на свободу не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, так як існують ознаки суспільного інтересу, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.

Наведені в апеляційних скаргах захисників доводи щодо наявності підстав для звільнення обвинувачених з-під варти не знайшли свого підтвердження зібраними матеріалами, а також не вказують на зменшення існуючих ризиків або на те, що інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, у змозі їм запобігти.

На підставі викладеного колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для скасування ухвали Голосіївського районного суду міста Києва від 11.04.2023 та зміни обвинуваченим запобіжного заходу, а тому апеляційні скарги захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , як необґрунтовані, задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст.176-178, 183, 331, 404, 405, 407, 418, 419, 421 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 залишити без задоволення, ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 11.04.2023 - без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: ______________ ________________ _________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3