ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №638/4769/22 Головуючий 1ї інстанції: ОСОБА_1
Апеляційне провадження № 11-сс/818/771/23 Доповідач ОСОБА_2
Категорія: тримання під вартою
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харків апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м.Харкова від 29 травня 2023 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_7 , погодженого з прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_8 та застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0000701 від 26 серпня 2022 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч.1 ст. 162 КК України, до 26 липня 2023 року -

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Слідчим відділом ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000701 від 26 серпня 2022 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч.1 ст. 162 КК України.

Органом досудового розслідування ОСОБА_9 підозрюється у тому, що в середині серпня 2022 року проник до території домоволодіння АДРЕСА_1 , де шляхом вибиття вхідних дверей, потрапив до сараю, де викрав майно, яке належить потерпілому, а саме: 3D принтер марки «Anycubic Photon Mono», шлейф машину марки «Compass» модель «LY760-6», циркулярну пилу марки «Ryobi»; електропила марки «Ryobi»; шуроповерт марки «Ryobi», підсидельний штир марки «Rockshox Reverb» у кількості 2 шт., зірку для велосипедного ланцюга марки «X-SYNC», зірку для велосипедного ланцюга марки «Deckas» у кількості 4 шт.

Після чого ОСОБА_9 залишив місце події, звернувши викрадене майно на свою користь, чим завдав потерпілому матеріальну шкоду в розмірі 32 419,81 грн.

Крім того, в середині серпня 2022 року ОСОБА_9 проник до території домоволодіння АДРЕСА_1 , де шляхом вибиття вікон, потрапив до приватного будинку, де викрав майно, яке належить потерпілому, а саме: квадрокоптер марки «Етах hawk pro», жорсткий диск «Backup Plus», квадрокоптер «Етах tiny hawk» у кількості 3 шт., квадрокоптер марки «Blade torrent ПО» у кількості 5 шт., насос «Kerher» модель «SP1 Dirt» потужністю 250 Ват, очисник каналізаційних труб марки «Rioby» модель «R18DA», шуроповерт марки «Rioby Р252», ударний шуроповерт «Ryoby R239», ударний шуруповерт «Milwaukee»; пристрій для з`єднання датчиків марки «Aqara hub», велосипед марки «Rotwild R.E. +FS 27.5», чорно-синього кольору. Після чого, ОСОБА_9 залишив місце події, обернувши викрадене майно на свою користь, чим завдав потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоди в розмірі 95 168,44 грн.

29 травня 2023 року ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч.1 ст. 162 КК України.

07 квітня 2023 року слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим з прокурором, про застосування запобіжного заходу виді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_9 .

В обґрунтування клопотання слідчий посилався на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 злочинів, передбачених ч.4 ст.185, ч.1 ст.162 КК України, та наявність ризиків, передбачених п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 квітня 2023 року надано дозвіл на затримання з метою приводу підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно нього.

29 травня 2023 року підозрювано ОСОБА_9 було доставлено до Дзержинського районного суду м. Харкова для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 29.05.2023 року задоволено клопотанняслідчого та застосовано до ОСОБА_9 запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» терміном на 60 діб до 27.07.2023 року.

Визначено заставу у розмірі 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 80520 гривень, які необхідно внести на депозитний рахунок ТУ ДСА України у Харківській області, протягом дії запобіжного заходу. При внесенні визначеної суми застави вирішено ОСОБА_9 з-під варти звільнити з покладенням на нього обов`язків: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду; не відлучатися із м. Харкова та Харківської області, в якій він фактично проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади паспорт громадянина України для виїзду за кордон (у разі наявності), інші документи, що дають право виїзду з України; утримуватись від спілкування зі свідками та експертами у даному кримінальному провадженні.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 30.05.2023 року виправлено описку, допущену в абзаці другому резолютивної частини ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 29 травня 2023 року по справі № 638/4769/22 , а саме кінцеву дату строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою ухвалено вважати «26 липня 2023 року включно», замість помилково вказаної «27 липня 2023 року включно».

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого скасувати, постановити нову, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід не повзаний з ізоляцією від суспільства

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що стороною обвинувачення не доведено та не обґрунтовано наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Зазначає, що ОСОБА_9 не має наміру переховуватись від органів досудового розслідування чи суду, оскільки він не переховався від слідства, а сталось непорозуміння через його не належне повідомлення про виклик до ВП, оскільки йому не було вручена повістка про виклик.

Вказує, що ОСОБА_9 має міцні соціальні зв`язки, а саме він має постійне місце проживання, має на утриманні цивільну дружину та дитину ОСОБА_11 , 2016 року народження, а також він працює, без оформлення трудового договору

Позиції інших учасників судового провадження

Прокурор до початку судового розгляду подав до апеляційного суду заяву в якій просить провести судовий розгляд без його участі.

Захисник до початку судового розгляду подала до суду заяву в якій просить провести судовий розгляд без її участі та задовольнити апеляційну скаргу в повному обсязі

Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 405, ч.2 ст. 422 КПК України, колегія суддів вважає за можливим проведення апеляційного перегляду ухвали слідчого судді за відсутності прокурора у кримінальному провадженні, підозрюваного та захисника, оскільки неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

На підставі ч.4 ст.107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку про можливість проведення розгляду без участі сторін та без фіксування судового засідання технічними засобами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Мотиви суду

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 370 КПК України встановлено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України. Відповідно до частини 5 статті 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Окрім того, стаття 17 Закону України № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права, а стаття 18 цього Закону визначає порядок посилання на Конвенцію та практику суду.

Згідно ст.3 Загальної декларації прав людини, ст.5 Конвенції, п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства», запобіжний захід у виді взяття під варту обирається лише тоді, коли на підставі наявних у справі фактичних даних із певною вірогідністю можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

При розгляді апеляційної скарги колегія суддів перевіряє дотримання слідчим суддею вимог ст.177, 178 КПК України і бере до уваги сукупність усіх чинників і обставин, передбачених зазначеними нормами кримінального процесуального закону.

Виходячи зі змісту ч.2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, у відповідності до вимог ст.193,194 КПК України заслухав доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого, і дійшов вмотивованого висновку про необхідність обрання щодо підозрюваного такого виняткового виду запобіжного заходу як тримання під вартою, оскільки останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.1 ст.162 КК України, а наявність самої обґрунтованої підозри підтверджується відповідними письмовими доказами, зібраними під час досудового розслідування.

Як вбачається з наданих в апеляційний суд матеріалів, в повідомленні про підозру ОСОБА_9 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.1 ст.162 КК України, вказано зміст підозри та правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у вчиненні яких підозрюється останній, із зазначенням статей (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_9 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.1 ст.162 КК України, підтверджується відомостями, які містяться у: протоколах допитів потерпілого, свідків; протоколах огляду місця події; проколах огляду предметів; протоколах тимчасового доступу до речей і документів; висновках дактилоскопічних експертиз, висновках товарознавчих експертиз.

Зважуючи на такий обсяг відомостей, матеріали судового провадження об`єктивно свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права підозрюваного, як вжиття запобіжних заходів у зв`язку з наявністю саме обґрунтованої підозри, так як наявні у матеріалах провадження докази формують внутрішнє переконання, в тому числі й для стороннього спостерігача, причетності ОСОБА_9 до вчинення кримінальних правопорушень, згідно підозри.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 р. ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Судом першої інстанції також правильно взято до уваги й самі фактичні обставини (фабули злочину) згідно підозри, а саме те, що ОСОБА_9 підозрюється в тому числі у вчиненні умисного тяжкого злочину, а саме таємному викраденні чужого майна (крадіжка), поєднаного з проникненням до житла, вчинене повторно, в умовах воєнного стану, що свідчить про підвищену суспільну небезпеку як інкримінованого злочину, так й самої особи підозрюваного.

Колегія суддів враховує, що Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів». У справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним, та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

За таких обставини, враховуючи, що дії ОСОБА_9 , за вчинення яких йому повідомлено підозру, в тому числі, класифікуються як тяжкий злочин, а саме кримінальне правопорушення проти власності, вчинений в умовах воєнного стану, внаслідок чого колегія суддів вбачає, що існує суспільний інтерес який свідчить про те, що більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою не зможе запобігти ризикам, передбаченим п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України.

За таких обставин колегія суддів зазначає, що саме внаслідок суспільної небезпечності таких дій є об`єктивні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватись від правоохоронних органів та суду, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків досудового розслідування, а також належне дотримання сторонами їх процесуальних прав та обов`язків.

Крім того,ЄСПЛ в своїх рішеннях «Панченко проти Росії» та «Бекчиєв проти Молдови» неодноразово зазначав, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня. Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

Колегія суддів зазначає, що при встановленні наявності ризику впливу на потерпілу та свідків, слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 ст.23, ст.224 КПК). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4ст. 95 КПК).

Таким чином, ризик впливу на потерпілого та свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Наявність існування ризику передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливість вчинити інше кримінальне правопорушення підтверджується тим, що ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення проти власності та відсутні відомості щодо наявності у підозрюваного іншого джерела доходу крім злочинної діяльності.

Таким чином, доводи захисника про те, що фактично лише тяжкість інкримінованого злочину формально стала єдиною підставою для обрання найбільш суворого виду запобіжного заходу - тримання під вартою є необґрунтованими.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

За таких обставин доводи сторони захисту про недоведеність висновків суду першої інстанції з цього приводу та їх декларативність не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, не є слушними та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не ґрунтуються на відомостях провадження.

Зважаючи на вагомість доказів та обґрунтованість підозри у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення проти власності, вчинене в умовах воєнного стану, за яке передбачено покарання лише у виді позбавлення волі від 5 до 8 років, а також враховуючи особу підозрюваного, слідчий суддя, керуючись положеннями ч.1 ст.194 КПК України, обґрунтовано, враховуючи суспільний інтерес, який в даному випадку превалює над приватним, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, слідчий суддя дійшов до цілком правильного висновку про застосування щодо ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Таким чином відсутні підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, тому колегія суддів погоджується з рішенням слідчого судді щодо необхідності задоволення клопотання слідчого, оскільки слідчий та прокурор в повному обсязі довели суду обставини, які виправдовують обмеження ОСОБА_9 на свободу саме в такий спосіб процесуального примусу.

Крім того, слідчим суддею враховані всі підстави та обставини, передбачені ст. 178 КПК України, відомості про особу та наявні докази, про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим та обставини, передбачені ст.ст. 177, 178 КПК, згідно яких суд вправі визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків.

Розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Твердження апелянта про те, що обраний судом розмір застави для підозрюваного не відповідає його майновому стану і є завідомо непомірним для нього, є безпідставними, оскільки він обраний судом у межах встановлених відповідно до положень ч.5 ст.182 КПК України, а доводи апелянта з цього приводу мають суто суб`єктивний характер.

Підстав для зменшення розміру застави, визначеної судом першої інстанції при обранні запобіжного заходу, про що ставить питання захисник, на цьому етапі провадження колегія суддів не вбачає, оскільки матеріали кримінального провадження підтверджують наявність обставин, які дають підстави вважати, що саме обраний судом розмір застави зможе достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає необґрунтованими, а тому і такими, що не підлягають задоволенню доводи апеляційної скарги захисника про відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, та про необхідність зміни запобіжного заходу.

За таких обставин, ухвала слідчого судді відповідно до вимог ст.370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, про що йде мова в апеляційній скарзі захисника, колегія суддів не вбачає.

Істотних порушень вимог КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.407,419, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м.Харкова від 29 травня 2023 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_9 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Колегія суддів:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4