Справа №346/2686/23
Провадження №1-кп/346/498/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2023 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

за участю секретаря: ОСОБА_2

прокурора: ОСОБА_3

обвинуваченого: ОСОБА_4

захисника: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Коломия кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000032 від 13.02.2023 за обвинуваченням: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Погорілець, Рожнятівського району, Івано-Франківської області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, на час вчинення злочину проходив військову службу за призовом під час мобілізації на посаді водія-радіотелефоніста стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти стрілецького батальйону управління військової частини НОМЕР_1 , проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, -

в с т а н о в и в:

Солдат ОСОБА_4 , діючи умисно, в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 129, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, проходячи військову службу за призовом під час мобілізації, з метою тимчасово ухилитись від виконання обов`язків військової служби, в умовах воєнного стану, 25.12.2022 самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) та незаконно, без поважних причин перебував поза межами її розташування до 19.05.2023, проводячи час на власний розсуд.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 5 ст. 407 КК України як самовільне залишення військової частини без поважних причин військовослужбовцем, вчинені в умовах воєнного стану.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, розкаявся у вчиненому, підтвердив обставини, встановлені під час досудового розслідування. Дав покази про те, що був призваний під час мобілізації добровольцем та проходив військову службу, в тому числі виконував бойові задання на «Бахмутському напрямку». За час служби набув ряд захворювань, у зв`язку з чим проходив лікування та був визнаний обмежено придатним у військовий час, проте продовжив проходження служби, але в умовах військової частини. Неодноразово звертався до керівництва, щоб надали можливість долікуватись, але на його прохання ніхто не зважав. Коли у грудні 2022 року відпустили додому для відпочинку, після якого мав би повертатись в зону бойових дій, то пішовши з території військової частини 25.12.2022 не повернувся, а залишився вдома, де перебував до 19.05.2023.

Оскільки обвинуваченим та іншими учасниками судового провадження не оспорюються фактичні обставини справи і, як встановлено судом, вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, суд, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, визнає недоцільним дослідження інших доказів по справі. При цьому судом роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

При призначенні покарання ОСОБА_4 суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, який на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, проте в період з 25.10.2022 по 03.11.2022 проходив лікування в КНП «Прикарпатський обласний клінічний центр психічного здоров?я», раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, свою вину визнав в повному об`ємі, розкаявся у вчиненому, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, за місцем проходження служби характеризується позитивно, приймав безпосередню участь у бойових діях та забезпечення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії з 20.06.2022, за час проходження служби частково втратив працездатність, а тому потребує проходження ВЛК з метою визначення придатності до військової служби, обставин вчиненого правопорушення не заперечував, надав суду чіткі та послідовні покази.

До обставин, що пом`якшують покарання суд відносить повне визнання свої вини останнім, його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину. Обставин, що обтяжують покарання судом встановлено не було.

Враховуючи викладене суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_4 можливо призначити покарання в межах санкції ч. 5 ст. 407 КК України, пов`язане із позбавленням волі, обмежень для призначення якого з огляду на вимоги ч. 3 ст. 61 КК України не вбачається, з урахуванням правил, визначених ст. 69-1 КК України, що відповідатиме завданням та цілям кримінального покарання, та сприятиме виправленню обвинуваченого, зі звільненням від відбування покарання в порядку ст. 75 КК України, що буде достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Щодо можливості застосувати ст. 75 КК України при призначені покарання ОСОБА_4 суд приходить до наступних висновків.

13.12.2022 прийнятий Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України та інших законодавчих актів України щодо особливостей несення військової служби в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці» №2839-IX, який набув чинності 27.01.2023, і за правилами якого у разі вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 цього Кодексу, вчиненого в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, виключається можливість застосування ст. 75 КК України при вирішенні питання про призначення покарання.

Статтею 4 КК України регулюється чинність закону про кримінальну відповідальність у часі. Так, закон про кримінальну відповідальність набирає чинності через десять днів з дня його офіційного оприлюднення, якщо інше не передбачено самим законом, але не раніше дня його опублікування. Кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Часом вчинення кримінального правопорушення визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності. Статтею 5 КК України регулюється зворотна дія закону про кримінальну відповідальність у часі. Так, ч. 2 цієї статті визначає, що закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи (ч. 1 ст. 58 Конституції України).

Конституційний Суд України вважає, що за змістом ч. 1 ст. 58 Основного Закону України новий акт законодавства застосовується до тих правовідносин, які виникли після набрання ним чинності. Якщо правовідносини тривалі і виникли до ухвалення акта законодавства та продовжують існувати після його ухвалення, то нове нормативне регулювання застосовується з дня набрання ним чинності або з дня, встановленого цим нормативно-правовим актом, але не раніше дня його офіційного опублікування.

Стаття 58 Конституції України у закріплює один з найважливіших загальновизнаних принципів сучасного права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Це означає, що вони поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності. Закріплення названого принципу на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта. Принцип незворотності дії в часі поширюється також на Конституцію, яка є Основним Законом держави (Преамбула Конституції України). Виняток з цього принципу допускається лише у випадках, коли закони та інші нормативно-правові акти пом`якшують або скасовують відповідальність особи (ч. 1 ст. 58 Конституції України) (абз. 1-4 п. 5 Рішення Конституційного Суду України про офіційне тлумачення ст. ст. 58, 78, 79, 81 Конституції України та статей 243-21, 243-22, 243-25 ЦПК України (у справі щодо несумісності депутатського мандата) від 13.05.1997 №1-зп/1997)

Враховуючи викладене, суд з розрізі вимог ст. ст. 4, 5 КК України та ст. 58 Конституції України вважає за можливе застосувати ст. 75 КК України в редакції, що діяла на час вчинення кримінального правопорушення, а саме: станом на 25.12.2022.

Керуючись ст. ст. 349, 373, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України та призначити покарання у виді 5 (п?яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування покарання, встановивши іспитовий строк 2 (два) роки.

На підставі п. п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_4 : періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

На вирок може бути подана апеляційна скарга протягом 30 (тридцяти) днів з дня проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області з урахуванням обмежень, визначених ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Обвинувачений та захисник мають право на ознайомлення з журналом судового засідання та подання на нього письмових зауважень.

Учасники судового провадження протягом строку апеляційного оскарження мають право заявити клопотання про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

Копія вироку негайно після судового засідання вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1