УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.08.2023 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у судовому засіданні в м. Одесі клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Приморської окружної прокуратури ОСОБА_5 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0001098 від 07.08.2023, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 2 ст. 369-2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

І. КОРОТКИЙ ВИКЛАД ФАКТИЧНИХ ОБСТАВИН ДАНОГО КРИМІНАЛЬНОГО ПРОВАДЖЕННЯ:

Згідно поданого стороною обвинувачення клопотання вбачається, що наразі СУ ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування в рамках кримінального провадження № 0001098 від 07.08.2023, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 2 ст. 369-2 КК України.

В ході досудового розслідування 14.08.2023 о 18:08 годині за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, в порядку, передбаченому ст. 208 КПК України, затримано ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Фактичні обставини, які можуть свідчити про ймовірне вчинення кримінально-протиправних дій зазначені у даному клопотанні про арешт майна, в якому сторона обвинувачення зазначає про наявність підстав для арешту майна, яке було вилучено в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_2 .

ІІ. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОДАНОГО КЛОПОТАННЯ:

Сторона обвинувачення вказує, що з метою збереження речових доказів, 14.08.2023, в період часу з 21 години 36 хвилини по 23 годину 04 хвилин, на підставі ч. 3 ст. 233 КПК України проведено обшук за місцем фактичного проживання підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме за адресою: АДРЕСА_2 . В ході проведення вказаного обшуку виявлено та вилучено: грошові кошти в сумі 1300 доларів США в кількості 13 купюр номіналом по 100 доларів США із наступними серіями та номерами: HB62060260H, PD07717936C, PA69572298A, PE28239388A, PH62777206B, LA78303237B, DG59017006A, PH39966074B, PB63370952M, PB21413634G, КB09539797C, PD08016495C, PG18911119C; грошові кошти в сумі 850 євро, 3 купюри номіналом по 50 євро із серією та номером:UA, S4, P6, 3 купюри номіналом по 100 євро із серією та номером: UD, X3, N6, 2 купюри номіналом 200 євро із серією та номером: Х2, X1; грошові кошти в сумі 50000 гривень з яких 8 купюр номіналом 1000 гривень та 84 купюри номіналом 500 гривень.

В подальшому, вищевказані речі було визнано речовими доказами та винесено відповідну постанову від 15.08.2023.

У зв`язку з викладеним, у органу досудового розслідування виникла необхідність в арешті вищезазначеного майна, яке визнано речовим доказом та має суттєве значення для встановлення істини у кримінальному провадженні.

Крім того, сторона обвинувачення зазначає, що відносно такого майна можливе застосування спеціальної конфіскації, що додатково свідчить про наявність підстав для арешту майна.

ІІІ. ПОЗИЦІЯ УЧАСНИКІВ СУДОВОГО ЗАСІДАННЯ:

Слідчий в судовому засіданні вимоги поданого клопотання підтримала у повному обсязі, на задоволенні такого клопотання наполягала.

Захисник в судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання про арешт майна, з огляду на його необґрунтованість.

IV. ВИСНОВКИ СЛІДЧОГО СУДДІ:

Вивчивши подане клопотання та долучені в його обґрунтування матеріали, вислухавши думку учасників судовому засідання, слідчий суддя приходить до наступних зроблених висновків, а також звертає увагу на наступні правові підстави для прийнятого рішення.

(1). Нормативно-правова основа при вирішенні даного клопотання:

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням (ч. 3 ст. 132 КПК України).

Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди (ч. ч. 1, 2 ст. 170 КПК України).

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (ч. 3 ст. 170 КПК України).

Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення (ст. 98 КПК України).

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: конфіскації майна як виду покарання.

Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

(2). Правова підстава та мета арешту майна:

Слідчий суддя враховує, що досудове розслідування в рамках такого кримінального провадження здійснюється за фактом можливого вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 2 ст. 369-2 КК України.

В рамках такого кримінального провадження про підозру за фактом, зокрема, вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України повідомлено ОСОБА_6 , при цьому досудове розслідування триває, встановлюються усі фактичні обставини, які можуть мати значення для доведення предмету доказування у кримінальному провадженні.

Як встановлено слідчим суддею, в рамках такого кримінального провадження було проведено обшук за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_6 , за результатами проведення якого було виявлено та вилученого грошові кошти, які могли бути набуті кримінально протиправним шляхом.

Наведене, на переконання слідчого судді, дає достатні підстави вважати, що вилучені грошові кошти відповідають категорії речових доказів, передбачених ч. 1 ст. 98 КК України.

Крім того, слідчий суддя враховує, що ОСОБА_6 підозрюється, зокрема, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, за вчинення якого в якості додаткового покарання передбачено конфіскацію майна.

За таких обставин, оскільки такі грошові кошти були вилучені за місцем проживання підозрюваної особи, слідчий суддя також вважає, що метою арешту майна в рамках такого кримінального провадження є в тому числі, необхідність забезпечення можливої конфіскації майна, як виду покарання.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя зазначає, що підставою для арешту майна є відповідність вилученого майна до категорії речових доказів, а також достатність підстав вважати, що відносно такого майна можлива конфіскація майна, як виду додаткового покарання (абзац 1 ч. 1 ст. 170 КПК України), при цьому метою арешту майна є необхідність забезпечення збереження речових доказів, а також забезпечення конфіскації майна (п. п. 1, 3 ч. 2 ст. 170 КПК України).

(3). Завдання, необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених абзацом 2 ч. 1 ст. 170 КПК України:

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Як вбачається з підстав та мети застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, вилучене майно відповідає критеріям речових доказів, передбачених ч. 1 ст. 98 КПК України, а також відносно вилученого майна в послідуючому можлива конфіскація майна, в якості додаткового покарання.

Відтак, оскільки майно є речовими доказами в рамках кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що існує ризик його можливого зміни або знищення, в цілях подальшого ймовірного уникнення передбаченої законом відповідальності за ймовірно вчинені дії, у випадку підтвердження їх факту у встановленому законом порядку.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

У зв`язку з викладеним, з метою забезпечення досягнення завдань кримінального провадження наявна необхідність в накладенні арешту на вилучене майно.

(4). Розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження:

Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. The United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Слідчим суддею встановлено, що за обставинами даного кримінального провадження втручання у право власності зацікавлених осіб пов`язано із здійсненням кримінального провадження, необхідністю забезпечити збереження речових доказів, а отже, обмеження не є свавільним та відповідає вимогам законності. При цьому дотримано справедливий баланс між вимогами загального суспільного інтересу (у вигляді досягнення завдань кримінального провадження) та вимогами захисту права власності окремих осіб, адже досягнення мети збереження речового доказу неможливо досягти в інший спосіб, ніж арешт майна.

Додатково, слідчий суддя акцентує увагу, що у випадку, якщо в рамках даного кримінального провадження буде спростовано відповідність зазначеного майна категорії речових доказів, або ж спростовано факт належності такого майна підозрюваній особі, зацікавлені особи в порядку ст. 174 КПК України мають процесуальне право на звернення до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна.

Таким чином на підставі викладеного та керуючись ст. ст. 170, 171, 172, 173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Приморської окружної прокуратури ОСОБА_5 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0001098 від 07.08.2023, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 2 ст. 369-2 КК України задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке виявлено та вилучено 14.08.2023 в ході проведення обшуку за місцем фактичного проживання підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_2 ,а саме: грошові кошти в сумі 1300 доларів США в кількості 13 купюр номіналом по 100 доларів США із наступними серіями та номерами: HB62060260H, PD07717936C, PA69572298A, PE28239388A, PH62777206B, LA78303237B, DG59017006A, PH39966074B, PB63370952M, PB21413634G, КB09539797C, PD08016495C, PG18911119C; грошові кошти в сумі 850 євро, 3 купюри номіналом по 50 євро із серією та номером: UA, S4, P6, 3 купюри номіналом по 100 євро із серією та номером: UD, X3, N6, 2 купюри номіналом 200 євро із серією та номером: Х2, X1; грошові кошти в сумі 50000 гривень з яких 8 купюр номіналом 1000 гривень та 84 купюри номіналом 500 гривень.

Виконання ухвали про арешт майна покласти на слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена у встановленому законом порядку до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1