Ухвала

Іменем України

28 серпня2023 року

м. Київ

провадження № 51- 6173 ск 21

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Деснянського районного суду міста Києва від 23 вересня 2021 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 24 травня 2023 року.

Суть питання та встановлені судом обставини

Вироком Деснянського районного суду міста Києва від 23 вересня 2021 року ОСОБА_5 засуджено за ч.1 ст.286 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 2 роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням, з іспитовим строком, тривалістю 1 рік, з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 цього Кодексу.

Стягнуто з ТДВ «СК «ГАРДІАН» на користь ОСОБА_6 113 420,39 грн. матеріальної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 2100 грн. матеріальної шкоди, 75000 грн. моральної шкоди, 2500 грн. витрат на проведення експертизи, 20 000 грн. витрат на правову допомогу.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 24 травня 2023 року апеляційну скаргу захисника ОСОБА_4 залишено без задоволення, а зазначений вирок місцевого суду - без змін.

Захисник ОСОБА_4 звернувся до суду з касаційною скаргою, в якій порушує питання про перегляд у касаційному порядку постановлених відносно ОСОБА_5 судових рішень, просить їх скасувати, закрити кримінальне провадження та залишити без задоволення цивільний позов ОСОБА_6 .

Мотиви Суду

Статтею 427 КПК України встановлено вимоги, яким повинна відповідати касаційна скарга. Зокрема, відповідно до п. п. 4, 5 ч. 2 ст. 427 КПК України у касаційній скарзі зазначається обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення; вимоги особи, яка подає касаційну скаргу до суду касаційної інстанції.

При цьому відповідно до ст. 438 КПК України підставами для зміни або скасування судових рішень судом касаційної інстанції є: істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність і невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. При вирішенні питання про наявність зазначених підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 цього Кодексу.

Посилаючись на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати конкретні порушення закону, що є підставою для їх зміни чи скасування, а також належним чином обґрунтувати свої доводи. Кожна із зазначених підстав скасування чи зміни судових рішень є самостійною та потребує зазначення доводів із їх належним обґрунтуванням.

Так, коли сторона вимагає скасування або зміни судового рішення, посилаючись на порушення, допущене під час кримінального провадження, вона має обґрунтувати не лише наявність такого порушення, але й надати доводи тому, що воно істотно позначилося на можливостях сторони відстоювати свою позицію у справі і не було виправлено в ході кримінального провадження. Для цього сторона має продемонструвати, що вона під час кримінального провадження вжила заходів у межах процесуальних можливостей, наданих їй кримінальним процесуальним законодавством, для виправлення ситуації, що склалася внаслідок стверджуваного порушення. Крім того, коли сторона вимагає скасування судових рішень, вона має вказати, яким чином таке скасування дозволить виправити порушення, на яке вона посилається.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_4 просить скасувати вирок Деснянського районного суду міста Києва від 23 вересня 2021 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 24 травня 2023 року відносно ОСОБА_5 через допущені, на його думку, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону танеправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, при цьому здебільшого цитує судові рішення та статті КПК, однак не наводить обґрунтованих доводів та підстав для цього, з огляду на положення ст. ст. 412, 413 КПК України.

Крім того, захисник у своїй скарзі не погоджується з оцінкою доказів та визнання їх допустимими,вказує, що судові рішення підлягають скасуванню через неповноту судового розгляду,невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, що з огляду на вимоги як ст. 438, так і ст. 433 КПК України, не є предметом розгляду суду касаційної інстанції.

Як вбачається зі змісту касаційної скарги, захисник, вказуючи на недоведеність вини ОСОБА_5 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, наводить доводи щодо невідповідності призначеного покарання тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та особі засудженого, тобто вказує на підставу, передбачену п. 3 ч. 1 ст. 438 КПК України, з огляду на що подана скарга є нелогічною та непослідовною.

Висловлюючи вимогу про закриття кримінального провадження відносно його підзахисного ОСОБА_5 , захисник не враховує, що в силу приписів ст. 433 КПК України, суд касаційної інстанції не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржених судових рішеннях.

До того ж позиція захисника є суперечливою, з огляду на те, що він акцентує увагу на незаконності оскаржуваних судових рішень з підстав істотного порушення кримінального процесуального закону та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, і разом з тим убачає за можливе закрити кримінальне провадження після їх скасування.

Разом з цим, захисник ОСОБА_4 просить залишити без задоволення цивільний позов ОСОБА_6 . Тобто, просить касаційний суд вирішити цивільний позов.

З цього приводу слід зазначити наступне.

Статтею 91 КПК України визначено обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Зокрема, серед інших, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням (п. 3 ч. 1).

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження (ч. 2).

Відповідно до ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Згідно зі ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Судами попередніх інстанцій були встановлені та визнані доведеними обставини цивільного позову і, як наслідок його задоволено. Встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваних судових рішеннях, не віднесено до компетенції касаційного суду.

Відповідно до ст. 429 КПК України суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених статтею 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки касаційної скарги і встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.

Ураховуючи викладене, керуючись ст. 429 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне залишити скаргу захисника без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків.

З цих підстав Суд постановив:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків - десять днів із дня отримання копії цієї ухвали.

У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3