Справа № 632/1191/23
провадження № 1-кп/632/122/23

ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2023 року м. Первомайський

Первомайський міськрайонний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у залі суду у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000220 від 16 червня 2023 року щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Дніпропетровськ, громадянина України, має неповну середню освіту, офіційно не працював до відбування покарання, не одружений, неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб на утриманні немає, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

10 грудня 2021 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровськ за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі;

04 листопада 2022 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровськ за ч. 2 ст. 187 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі без конфіскації майна, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, остаточно призначено покарання у вигляді 7 років 6 місяців без конфіскації майна. Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 19 січня 2023 року вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровськ від 04 листопада 2022 року в частині призначення покарання змінено. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень остаточно призначено покарання 7 років позбавлення волі без конфіскації майна; невідбута частина покарання станом на 21 вересня 2023 року складає: 04 роки 07 місяців 25 днів.

На даний час відбуває покарання в ДУ «Первомайська виправна колонія (№117)», якому висунуто обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ст. 391 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

захисник ОСОБА_5 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

суд, -

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_3 , відбуваючи покарання в Державній установі «Первомайська виправна колонія (№ 117)», маючи 13 дисциплінарних стягнень за різні порушення режиму відбуття покарання, зокрема, будучи підданим стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу (одиночної камери), протягом року після відбуття даного стягнення, знову тричі порушив режим відбування покарання, чим виявив злісну непокору законним вимогам адміністрації установи виконання покарань Державної установи «Первомайська виправна колонія №117» за таких обставин.

Так, із 18 квітня 2023 року обвинувачений ОСОБА_3 відбуває покарання за вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровськ від 04 листопада 2022 року (змінений ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 19 січня 2023 року в частині призначення покарання) в Державній установі «Первомайська виправна колонія (№ 117)». По прибуттю до зазначеної установи обвинуваченому ОСОБА_3 старшим оперуповноваженим капітаном внутрішньої служби ОСОБА_6 роз`яснені його права і обов`язки засудженого, відповідно до ст. 107 КВК України, також обвинувачений ОСОБА_7 попереджений про відповідальність за їх порушення, а також роз`яснені положення ст. 391 КК України.

Разом з цим, обвинувачений ОСОБА_7 , під час відбуття покарання в Державній установі «Первомайська виправна колонія (№ 117)», діючи умисно, з метою порушення режиму відбуття покарання, встав на шлях непокори законним вимогам адміністрації установи, за що на нього було накладено 13 дисциплінарних стягнень за різні порушення режиму відбуття покарання, зокрема, 3 попередження, 3 догани, 2 суворі догани, також, обвинувачений ОСОБА_7 04 рази був поміщений до дисциплінарного ізолятору Державної установи «Первомайська виправна колонія (№ 117)» та 02 травня 2023 року на підставі ухвали Первомайського міськрайонного суду Харківської області за порушення вимог режиму відбування покарання обвинувачений ОСОБА_7 був підданий стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу (одиничної камери) строком на 01 місяць.

Разом з цим, після відбуття стягнення (переведення до приміщення камерного типу (одиничної камери) обвинувачений ОСОБА_3 на шлях виправлення та перевиховання не став, продовжив злісно порушувати встановлений режим відбуття покарання.

Так, на підставі постанови начальника Державної установи «Первомайська виправна колонія № 117» № 3 від 07 червня 2023 року, за порушення розпорядку дня в дільниці посиленого контролю, нетактовну поведінку щодо представників адміністрації установи виконання покарань, вживання нецензурних та жаргонних слів стосовно обвинуваченого (засудженого) ОСОБА_3 застосований захід стягнення у виді переведення до дільниці посиленого контролю (далі - ДПК) на строк 3 місяці.

Наказом начальника ДУ «Первомайська ВК (№ 117)» № 13/ОД-19 від 02 січня 2019 року (витяг), окрім іншого, затверджено розпорядок дня для засуджених (додаток 5), відповідно до якого розроблено розпорядок дня дільниці посиленого контролю ДУ «Первомайська ВК (№ 117)». Зазначеним розпорядком, зокрема, передбачено залучення засуджених до чергування у дільниці посиленого контролю згідно з графіком.

Перебуваючи в ДПК, обвинувачений (засуджений) ОСОБА_3 , відповідно до вимог абзацу 12 пункту 6 розділу ХХІ Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджених Наказом Міністерства юстиції України № 2823/5 від 28 серпня 2018 року (далі Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань), згідно із графіком чергувань по камерах засуджених, які утримуються у дільниці посиленого контролю на червень 2023 року, затвердженого 07 червня 2023 року начальником ДУ «Первомайська ВК (№ 117)», повинен був 12, 14 та 16 червня 2023 року здійснити прибирання в дільниці посиленого контролю (ДІЗО).

Разом з цим, 12 червня 2023 року о 10 год. 03 хв. начальником відділення СПС підполковником внутрішньої служби ОСОБА_8 обвинуваченому (засудженому) ОСОБА_3 запропоновано приступити до виконання чергування згідно затвердженого графіку (з яким останній був ознайомлений раніше), а саме: здійснити прибирання дільниці посиленого контролю, в якому він відбував дисциплінарне стягнення, зокрема: підмести та помити підлогу.

При цьому, обвинувачений (засуджений) ОСОБА_3 був забезпечений інвентарем для прибирання, одягнений та взутий по сезону, на стан здоров`я скарг не пред`являв. Проте, обвинувачений ОСОБА_3 у категоричній формі відмовився виконати законні вимоги начальника відділення СПС підполковника внутрішньої служби ОСОБА_8 .. Після цього, начальником відділення СПС підполковником внутрішньої служби ОСОБА_8 обвинуваченому (засудженому) ОСОБА_3 були доведені положення ст. 107 КВК України та ст. 391 КК України, за що обвинувачений (засуджений) ОСОБА_3 власноручно поставив підпис.

Потім, начальником відділення СПС підполковником внутрішньої служби ОСОБА_8 обвинуваченому (засудженому) ОСОБА_3 знову запропоновано приступити до прибирання, на що останній, відповів категоричною відмовою. Свою відмову виконати чергування обвинувачений (засуджений) ОСОБА_3 мотивував тим, що вказана робота суперечить його життєвим переконанням та принижує його людську гідність, при цьому скарг на стан здоров`я не висловлював, був одягнений та взутий по сезону.

Після чого, обвинувачений (засуджений) ОСОБА_3 був оглянутий лікарем-терапевтом медичної частини колонії ОСОБА_9 , який за результатами огляду видав медичну довідку з діагнозом: "здоровий, працездатний".

Також, 14 червня 2023 року о 10 год. 05 хв. начальником відділення СПС підполковником внутрішньої служби ОСОБА_8 обвинуваченому (засудженому) ОСОБА_3 запропоновано приступити до виконання чергування згідно затвердженого графіку (з яким останній був ознайомлений раніше), а саме: здійснити прибирання дільниці посиленого контролю, в якому обвинувачений (засуджений) ОСОБА_3 відбуває дисциплінарне стягнення, зокрема, підмести та помити підлогу.

При цьому, обвинувачений (засуджений) ОСОБА_3 був забезпечений інвентарем для прибирання, одягнений та взутий по сезону, на стан здоров`я скарг не пред`являв. Проте, обвинувачений (засуджений) ОСОБА_3 у категоричній формі відмовився виконати законні вимоги начальника відділення СПС підполковника внутрішньої служби ОСОБА_8 .. Після цього, начальником відділення СПС підполковником внутрішньої служби ОСОБА_8 обвинуваченому (засудженому) ОСОБА_3 були доведені положення ст. 107 КВК України та ст. 391 КК України, за що обвинувачений (засуджений) ОСОБА_3 власноручно поставив підпис.

Потім, начальником відділення СПС підполковником внутрішньої служби ОСОБА_8 обвинуваченому (засудженому) ОСОБА_3 знову запропоновано приступити до прибирання, на що останній, відповів категоричною відмовою. Свою відмову виконати чергування обвинувачений (засуджений ) ОСОБА_3 мотивував тим, що вказана робота суперечить його життєвим переконанням та принижує його людську гідність, при цьому скарг на стан здоров`я не висловлював, був одягнений та взутий по сезону.

Після чого, обвинувачений (засуджений) ОСОБА_3 був оглянутий лікарем-терапевтом медичної частини колонії ОСОБА_10 , який за результатами огляду видав медичну довідку з діагнозом: "здоровий, працездатний".

Крім того, 16 червня 2023 року о 10 год. 02 хв. начальником відділення СПС підполковником внутрішньої служби ОСОБА_8 обвинуваченому (засудженому) ОСОБА_3 запропоновано приступити до виконання чергування згідно затвердженого графіку (з яким останній був ознайомлений раніше), а саме: здійснити прибирання дільниці посиленого контролю, в якому обвинувачений (засуджений) ОСОБА_3 відбуває дисциплінарне стягнення, зокрема підмести та помити підлогу. При цьому, обвинувачений (засудений) ОСОБА_3 був забезпечений інвентарем для прибирання, одягнений та взутий по сезону, на стан здоров`я скарг не пред`являв. Проте, обвинувачений (засуджений) ОСОБА_3 у категоричній формі відмовився виконати законні вимоги начальника відділення СПС підполковника внутрішньої служби ОСОБА_8 .. Після цього, начальником відділення СПС підполковником внутрішньої служби ОСОБА_8 обвинуваченому(засудженому) ОСОБА_3 були доведені положення ст. 107 КВК України та ст. 391 КК України, за що обвинувачений ОСОБА_3 власноручно поставив підпис.

Потім, начальником відділення СПС підполковником внутрішньої служби ОСОБА_8 обвинуваченому (засудженому) ОСОБА_3 знову запропоновано приступити до прибирання, на що останній, відповів категоричною відмовою. Свою відмову виконати чергування обвинувачений (засуджений) ОСОБА_3 мотивував тим, що вказана робота суперечить його життєвим переконанням та принижує його людську гідність, при цьому скарг на стан здоров`я не висловлював, був одягнений та взутий по сезону.

Після чого, обвинувачений (засуджений) ОСОБА_3 був оглянутий лікарем-терапевтом медичної частини колонії ОСОБА_9 , який за результатами огляду видав медичну довідку з діагнозом: "здоровий, працездатний".

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_3 , порушуючи вимоги ст. 9 КВК України, яка передбачає, що засуджені зобов`язані, окрім іншого, неухильно додержуватися правил поведінки, які передбачені для засуджених, виконувати встановлені законодавством вимоги адміністрації органів і установ виконання покарань. ч. 3 ст. 107 КВК України у якій закріплено, що засуджені зобов`язані дотримуватися норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, розпорядок дня колонії, утримувати в чистоті і порядку приміщення, виконувати встановлені законодавством вимоги персоналу колонії; абзацу 12 пункту 6 розділу ХХІ Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, діючи умисно, з метою злісної непокори вимогам адміністрації установи виконання покарань, демонстративно, в категоричній формі, відкрито, виражаючи неповагу до представника адміністрації, не виконав законні вимоги представника адміністрації установи виконання покарань.

Такі умисні дії обвинуваченого ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковані за ст. 391 КК України, як злісна непокора законним вимогам адміністрації установи виконання покарань особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, якщо ця особа за порушення вимог режиму відбування покарання була піддана протягом року стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу (одиночної камери).

28 липня 2023 року між процесуальним керівником - прокурором Первомайської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_4 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні, та обвинуваченим ОСОБА_3 , відповідно до вимог ст. 472 КПК України, за участю захисника ОСОБА_5 , укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з цією угодою прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ст. 391 КК України. При цьому, обвинувачений ОСОБА_3 , за умовами зазначеної угоди беззастережно визнав свою винуватість в інкримінованому йому злочині, зобов`язався співпрацювати з адміністрацією Первомайської виправної колонії Харківської області (№ 117) щодо викриття кримінальних правопорушень, якщо такі відомості стануть йому відомі.

Сторони угоди погоджуються на призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання за ст. 391 КК України у виді 01 року позбавлення волі, з урахуванням обставин, які пом`якшують покарання - щирого каяття, відсутність обставин, що обтяжують покарання.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом частково приєднання невідбутої частини покарання за вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровськ від 04 листопада 2022 року (який змінений ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 19 січня 2023 року), остаточно призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді 05 років позбавлення волі.

В угоді передбачені наслідки укладання та затвердження угоди, встановлені ст. 473 КПК України та наслідки її невиконання, встановлені ст. 476 КПК України.

Під час підготовчого судового засідання прокурор, обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_5 просили суд прийняти рішення про затвердження угоди про визнання винуватості від 28 липня 2023 року.

Суд, розглянувши в порядку ч. 2 ст. 474 КПК України питання про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, дійшов подальшого висновку.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про затвердження угоди.

Відповідно до вимог ст. ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо нетяжких злочинів може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим.

Прокурор ОСОБА_4 вважав, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги КПК та КК України, зокрема, діям обвинуваченого ОСОБА_3 надана правильна правова кваліфікація за ст. 391 КК України, узгоджене сторонами покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного, який на даний час відбуває покарання за попереднім вироком. Також умови угоди про визнання винуватості цілком відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтересі сторін або інших осіб. З огляду на зазначене, прокурор наполягав на затвердженні угоди про визнання винуватості та призначенні обвинуваченому узгодженої сторонами в угоді міри покарання.

Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_5 під час підготовчого судового засідання, також просили зазначену угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання. При цьому обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав себе винуватим у злісній непокорі законним вимогам адміністрації установи виконання покарань, підтвердив обставини вчинення ним злочину зазначені в обвинувальному акті та угоді, розкаявся у вчиненому. Надав згоду на призначення узгодженої міри покарання.

Отже суд, шляхом заслуховування пояснень сторін угоди, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним. Крім того, для з`ясування добровільності укладення угоди судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст укладеної угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє свої права, визначені ч. 5 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Таким чином, судом під час розгляду угоди про визнання винуватості встановлено, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином.

Потерпілих у даному кримінальному провадженні не має, вчиненим кримінальним проступком шкода завдана лише державним та суспільним інтересам.

Згідно зі ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття обвинуваченого.

Згідно зі ст. 67 КК України, обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , не встановлено.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що він раніше судимий, за час відбування покарання характеризується як злісний порушник режиму тримання. Станом на 21 вересня 2021 року невідбута частина покарання за вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровськ від 04 листопада 2022 року(змінений ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 19 січня 2023 року) складає 04 роки 07 місяців 2?? днів.

Аналізуючи зміст угоди в частині обраного покарання, суд вважає, що узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення покарань, передбаченим ст. ст. 50, 6567 КК України, а саме: пропонується в межах встановлених у санкції частини статті Особливої частини Кримінального кодексу України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого ОСОБА_3 злочину, особи винного, обставин, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання. Враховуючи, що обвинувачений вчинив новий злочин під час відбування покарання в установі виконання покарань за вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровськ від 04 листопада 2022 року(змінений ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 19 січня 2023 року), яким його засуджено до 07 років позбавлення волі без конфіскації майна, суд відповідно до вимог ст. 71 КК України вважає необхідним призначити обвинуваченому остаточно покарання за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до призначеного за цим вироком покарання, невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Таким чином, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , умови угоди про визнання винуватості відповідають вимогам КПК та КК України, укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, а відтак існує наявність усіх правових підстав для затвердження цієї угоди та призначення обвинуваченому узгодженого сторонами покарання.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 314, 373, 374, 376, 394,474, 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Угоду про визнання винуватості, укладену 28 липня 2023 року між процесуальним керівником - прокурором Первомайської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_4 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні, та обвинуваченим ОСОБА_3 , відповідно до вимог ст. 472 КПК України, за участю захисника ОСОБА_5 , затвердити.

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ст. 391 КК України та призначити йому узгоджену сторонами міру покарання у виді 01 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного за цим вироком покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровськ від 04 листопада 2022 року у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі, та остаточно визначити ОСОБА_3 до відбування покарання у виді 05 (п`яти) років позбавлення волі.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_3 обчислювати з моменту ухвалення вироку, тобто з 21 вересня 2023 року.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Первомайський міськрайонний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення, а для особи, яка тримається під вартою - з моменту вручення копії судового рішення.

Згідно з ч. 4 ст. 394 КПК України, вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1