УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.08.2023 року м. Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши в судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження №0000868 від 04.07.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Київського районного суду м. Одеси надійшло клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 19.07.2023 року на транспортний засіб марки «Volkswagen» модель «Passat» н.з. НОМЕР_1 , 2002 року в частині заборони користування.

В обґрунтування вимог клопотання особа, вказує на те, що вказаний автомобіль був у користуванні ОСОБА_5 , по кримінальному провадженню проведено усі необхідні слідчі дії, слідчі експерименти із використанням автомобілю та підозрюваним ОСОБА_5 , то подальше застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна являється непомірним, тобто таким, що порушує конституційні права власника майна, зокрема право розпорядження та користування своїм майном.

В судове засідання заявник не з`явився направив заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримав в повному обсязі.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання, вказує, що досудове розслідування триває, транспортний засіб використовувався в якості засобу вчинення злочину, а тому скасування арешту є передчасним.

Дослідивши клопотання та долучені в його обґрунтування матеріали, приймаючи до уваги заяви учасників процесу, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Стаття 41 Конституції України закріплює положення про те, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 КПК України закріплено, що позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польші» від 22.06.2004р.).

Згідно ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчим суддею встановлено, що ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 19.07.2023 року, що в рамках кримінального провадження №0000868 від 04.07.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України було накладено арешт із забороною відчуження, розпорядження та користування на автомобіль марки «Volkswagen» модель «Passat» н.з. НОМЕР_1 , 2002 року.

Відповідно до вищевказаної ухвали, у зв`язку з тим, що автомобіль марки «Volkswagen» модель «Passat» н.з. НОМЕР_1 , 2002 року був визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні, тобто відповідав критеріям, зазначеним в ст. 98 КПК України, з метою збереження речового доказу та проведення експертиз, на нього було накладено арешт, про скасування якого на даний час просить заявник.

Вищевикладене вказує на те, що арешт на автомобіль було накладено обґрунтовано.

Разом з тим, що стосується подальшої необхідності дії заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Так з врахуванням достатнього часу для здійснення огляду арештованого транспортного засобу на теперішній час потреба у забезпеченні арешту майна в частині заборони користування майном, накладеного ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 19.07.2023 року в рамках кримінального провадження №0000868 від 04.07.2023 року на автомобіль марки «Volkswagen» модель «Passat» н.з. НОМЕР_1 , 2002 року, відпала, проте оскільки автомобіль визнано речовим доказом в рамках кримінального провадження, то забезпечення арешту майна в частині заборони на відчуження майна та розпорядження ним продовжує діяти.

Таким чином, слідчий суддя приходить до переконання, що скасування арешту майна в частині користування є доцільним та буде відповідати загальним засадам кримінального провадження, а тому клопотання заявника підлягає задоволенню.

Також, слідчий суддя звертає увагу на те, що передача транспортного засобу на відповідальне зберігання власнику не позбавить сторону обвинувачення використовувати транспортний засіб для проведення необхідних слідчих дій та експертиз.

За таких обставин, в цілях не порушення гарантованих Конституцією України та законами України права власності осіб, зокрема права користування майном, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання про скасування арешту майна в частині заборони користування - підлягає задоволенню, а транспортний засіб - передачі на відповідальне зберігання власнику з попередженням останнього про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України за незаконні дії щодо майна, на яке накладено арешт.

Керуючись ст. 174 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження №0000868 від 04.07.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України задовольнити частково.

Скасувати арешт в частині заборони користування автомобілем марки «Volkswagen» модель «Passat» н.з. НОМЕР_1 , 2002 року, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 19.07.2023 року в рамках кримінального провадження №0000868 від 04.07.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Автомобіль марки «Volkswagen» модель «Passat» н.з. НОМЕР_1 , 2002 року, передати на відповідальне зберігання ОСОБА_5 .

Попередити ОСОБА_5 про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України за незаконні дії щодо майна, на яке накладено арешт.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1