ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 495/6772/21

Номер провадження 1-кп/495/382/2023

07 липня 2023 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого одноособово судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровський кримінальне провадження внесеного до ЄРДР за № 000013за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Нововасилівка Снігурівського району Миколаївської області, громадянина України, українця, не одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину 2013 року народження, не працюючого, на момент вчинення кримінального правопорушення проходив військову службу за контрактом на посаді старшого навідника 4 розрахунку 2 гарматного артилерійського взводу 1 гарматної артилерійської батареї військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «старший матрос», раніше судимого, але в сули ст. 89 КК України судимості не має, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України, -

сторони кримінального провадження:

прокурори Білгород-Дністровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборонній Південного регіону ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_3 скоїв кримінальне правопорушення передбачене ч. 4 ст. 407 КК України, при наступних обставинах:

Так, згідно ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Також, у ст. 1 Закону України «Про оборону України» надається визначення терміну особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

З моменту видання виконувачем обов`язків Президента України Указу «Про часткову мобілізацію» № 303/2014 від 17.03.2014 року на території України почав діяти особливий період, який тривав на момент вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином з 17.03.2014 року по теперішній час в Україні діє особливий період.

02.03.2018 року обвинуваченим ОСОБА_3 укладено з Міністерством оборони України в особі тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України строком на 3 (три) роки.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 19-РС від 02.03.2018 року обвинуваченого ОСОБА_3 зараховано до списків особового складу вказаної військової частини, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду старшого навідника гарматного артилерійського взводу гарматної артилерійської батареї військової частини НОМЕР_1 .

В подальшому, згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 №79 від 22.03.2019 року обвинуваченого ОСОБА_3 призначено на посаду старшого навідника 4 розрахунку 2 гарматного артилерійського взводу 1 гарматної артилерійської батареї військової частини НОМЕР_1 .

Згідно положень п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом для військовозобов`язаних вважається день зарахування до списків особового складу військової частини.

Відтак, з 02.03.2018 року, тобто з моменту зарахування обвинуваченого ОСОБА_3 до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , обвинувачений ОСОБА_3 набув статусу військовослужбовця - особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку - проходження військової служби.

Проходячи військову службу обвинувачений ОСОБА_3 як військовослужбовець, відповідно до вимог ст. ст. 11, 16, 17 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1 - 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно та неухильно виконувати накази командирів (начальників) у встановлений термін, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, а також твердо знати та зразково виконувати свої службові обов`язки, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Проте, всупереч вищезазначених вимог закону, обвинувачений ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходячи військову службу на посаді старшого навідника 4 розрахунку 2 гарматного артилерійського взводу 1 гарматної артилерійської батареї військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст. ст. 2, 9, 11, 16, 127, 128, 129, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1 - 4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби, о 08 год. 00 хв. 18.01.2021 року не з`явився вчасно на службу до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , без поважних причин, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, та ухилявся від військової служби по 13 год. 00 хв. 16.08.2021 року, проводячи час на власний розсуд.

16.08.2021 року о 13 год. 00 хв. обвинувачений ОСОБА_3 прибув до Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) ТУ ДБР у м. Миколаєві зі з`явленням із зізнанням.

У період з 18.01.2021 року по 16.08.2021 року обвинувачений ОСОБА_3 перебував за адресою проживання в с. Нововасилівка, Снігурівського р-ну, Миколаївської області та проводив час на власний розсуд не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

Обвинувачений ОСОБА_3 винним себе визнав в повному обсязі.

Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив вимоги ч.3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України і наслідки обмеження обсягу доказів, визнає недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинуваченого ОСОБА_3 відносно фактичних обставин кримінального правопорушення, оскільки вони ніким не оспорюються та дослідженням доказів, які характеризують особистість обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_3 погодився з тим, щоб судовий розгляд обмежився його допитом, та дослідженням доказів, які характеризують особистість обвинуваченого. Йому було роз`яснено, що в даному випадку він позбавляється права оспорювати в апеляційному порядку фактичні обставини кримінального правопорушення.

Не оспорюючи фактичні обставини справи, обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні пояснив, що дійсно він будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходячи військову службу на посаді старшого навідника 4 розрахунку 2 гарматного артилерійського взводу 1 гарматної артилерійської батареї військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «старший матрос», з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби 18.01.2021 року о 08 год. 00 хв. не з`явився вчасно на службу до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , без поважних причин.

16.08.2021 року о 13 год. 00 хв. він добровільно прибув до Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) ТУ ДБР у м. Миколаєві.

У період з 18.01.2021 року по 16.08.2021 року він перебував за місцем проживання в с. Нововасилівка, Снігурівського р-ну, Миколаївської області де проводив час на власний розсуд.У скоєному щиро розкаявся та просив суворо не карати його.

Оцінюючи докази у сукупності суд визнає винним обвинуваченого ОСОБА_3 у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні та кваліфікує його дії за ч.4 ст. 407 КК України нез`явлення вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць, військовослужбовцем (крім строкової служби), вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 ,суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Відповідно до ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року ратифікованої законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР - кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Оскільки в судовому засіданні було встановлено обґрунтованість висунутого проти обвинуваченого ОСОБА_3 кримінального обвинувачення, суд вважає необхідним призначити йому покарання.

Відповідно до приписів ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує суспільну небезпеку та характер вчиненого ним кримінального правопорушення, його вік, стан здоров`я, те, що він раніше не притягався до кримінальної відповідальності, вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, його щире каяття в скоєному.

Враховуючи викладене та те, що обвинувачений ОСОБА_3 раніше притягався до кримінальної відповідальності, але в силу ст. 89 КК України значиться таким, його відношення до скоєного, а саме те, що він щиро розкаявся та сприяв розкриттю злочину, добровільно з`явився до органів досудового розслідування, те що він має постійне місце проживання та має на утриманні малолітню дитину та хвору матір, суд вважає недоцільним відбування покарання у вигляді позбавлення волі та приходить до переконання про можливість звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням у відповідності до ст. ст. 75, 76 КК України.

Суд приходить до переконання, що саме таке покарання для обвинуваченого ОСОБА_3 відповідає вимогам справедливості при застосуванні покарання і відображує співмірність злочину та кари і тільки таке покарання буде достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Речові докази, цивільний позов та судові витрати по даному кримінальному провадженню відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не обирався.

Керуючись ст.ст. 349, 368, 369, 371, 373, 374, 376, 392-395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 ч. 4 КК України та на підставі санкції вказаної статті призначити йому покарання у вигляді 3 років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 роки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_3 не обирався.

Речові докази, цивільний позов та судові витрати по даному кримінальному провадженню відсутні.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення, через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області.

Вирок суду у відповідності з вимогами ст. 394 ч.2 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до частини 3 ст. 349 КПК України.

Копію вироку негайно видати засудженому та прокурору.

Суддя : ОСОБА_1