Справа № 331/2954/23
Провадження № 1-кп/331/441/2023
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2023 року м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000345 від 01.04.2023 року, відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Запоріжжя, громадянина України, українця, неодруженого, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, офіційно не працевлаштованого, який має базову середню освіту, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України

І. Формулювання обвинувачення, яке пред`явлено особі і визнане Судом доведеним.

19 березня 2023 року, в період часу з 15 годин 36 хвилин до 15 годин 40 хвилин, ОСОБА_4 знаходячись в приміщенні магазину «Аврора», розташованого за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 87-В, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, скориставшись тим, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, таємно викрав з торгівельних полиць зазначеного магазину майно, яке належить ТОВ «Вигідна покупка», сховавши до зовнішніх кишень своєї куртки, а саме: шампунь для волосся 2в1 HS Основний догляд 360 мл, код 58234, в кількості 2 штук, вартістю 169 гривень 00 копійок за штуку, на загальну суму 338 гривень, без урахування ПДВ, чим своїми діями спричинив матеріальну шкоду ТОВ «Вигідна покупка» на загальну суму 338 гривень 00 копійок, без урахування ПДВ. Після цього ОСОБА_4 з місця вчинення злочину втік та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

ІІ. Позиція представник потерпілого.

У судове засідання представник потерпілого не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, призначити покарання просив на розсуд суду. Цивільний позов не заявлений. З огляду на те, що судом належним чином повідомлявся представник потерпілого про дату та час розгляду справи, з урахуванням думки учасників кримінального провадження, суд вважає за можливе подальший розгляд кримінального провадження проводити без участі представника потерпілого.

ІІІ. Позиція сторони захисту.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав у повному обсязі, надав пояснення щодо обставин вчинення кримінального правопорушення. Пояснив, що він перебуваючи у магазині ТОВ «Вигідна покупка» вирішив поки ніхто не бачить викрасти 2 шампуні для волосся, щоб потім перепродати та отримати кошти. У вчиненому розкаюється, зрозумів протиправність своїх дій, вказує що більше протиправних дій вчиняти ніколи не буде. Просив долучити до матеріалів кримінальної справи квитанцію про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Просив призначити покарання із застосуванням звільнення від покарання.

Захисник не заперечував винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, однак при призначенні покарання просив врахувати матеріали, що характеризують обвинуваченого, те, що ОСОБА_4 є особою раніше не судимою, допомагає матері, а також передумови вчинення кримінального правопорушення та призначити йому мінімальне покарання, передбачене санкцією статті.

IV. Дослідженні докази.

На підставі положень ч. 3 ст.349 КПК України, з урахуванням повного визнання вини обвинуваченим ОСОБА_4 , думки обвинуваченого, який повідомив, що бажає закінчити судове слідство по справі без дослідження доказів, що містяться в матеріалах кримінального провадження, думки прокурора, захисника, докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, не досліджувалися. Судом роз`яснено обвинуваченому обмеження у праві на апеляційне оскарження вироку суду посилаючись на невизнання обставин, які не оспорювалися під час розгляду справи. Обвинувачений також підтвердив, що йому зрозуміло, що він обвинувачується у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчинена в умовах воєнного стану, також підтвердив, що повністю розуміє наслідки своїх дій, повного визнання вини та відмови від дослідження усіх доказів по справі.

За обставин, викладених у обвинувальному акті, зважаючи на той факт, що прокурор, захисник та обвинувачений, не оспорювали обставини, встановлені органом досудового розслідування, учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, суд ухвалив проводити розгляд справи відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Враховуючи викладене, суд, допитавши у судовому засіданні обвинуваченого, дослідивши матеріали, які характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість у вчинені інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведені повністю.

V. Кваліфікація дій обвинуваченого за законом України про кримінальну відповідальність

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинене в умовах воєнного стану.

Вказане діяння згідно положень ст. 12 КК України є тяжким злочином.

VІ. Призначення покарання.

При призначенні покарання, суд бере до уваги особу обвинуваченого, який на обліках у лікаря нарколога не перебуває, на психіатричному обліку не перебуває, однак неодноразово оглядався лікарем-наркологом, в останнє 21.06.2021 року, установлений медичний діагноз: психічні та поведінкові розлади внаслідок поєднаного вживання опіоїдів та алкоголю, синдром залежності. У період з 14.04.2023 року по 26.04.2023 року проходив курс стаціонарного лікування через діагностування психічних та поведінкових розладів (стан «відміни» алкоголю з делірієм та епінападами). Також протягом 1 тижня знаходився в реабілітаційному центрі «Допомога Запоріжжя». ОСОБА_4 має місце реєстрації та проживання, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, не працевлаштований, є особою раніше не судимою.

Окрім того, судом була досліджена досудова доповідь, відповідно до висновку якої рекомендовано, з огляду на високу ймовірність повторного вчинення кримінального правопорушення, покласти на обвинуваченого додаткові обов`язки, передбачені нормами ст. 76 КК Україи виконати заходи, передбачені пробаційною програмою, не виїжджати за межі України без погодження з органом пробації.

Відповідно до ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Відповідно до ст.66 КК України, судом встановлені наступні пом`якшуючі покарання обвинуваченого ОСОБА_4 обставини, - щире каяття, відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.

Санкцією частини четвертої ст. 185 КК України передбачене покарання у вигляді позбавлення волі.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинене кримінальне правопорушення, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами. Зокрема, індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

Зважаючи на обставини вчинення кримінального правопорушення, матеріали, які характеризують обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією статті.

Вирішуючи питання щодо можливості звільнення обвинуваченого від відбування покарання з іспитовим строком, суд звертає увагу на положення, закріплені в ч.1 ст.75 КК України, і зазначає, що тільки комплексне з`ясування підстав застосування цього виду звільнення від відбування покарання може забезпечити обґрунтований висновок суду про можливість виправлення засудженого без реального відбування покарання, але в умовах належного контролю за його поведінкою та виконанням покладених на нього судом обов`язків.

Враховуючи наведені вище обставини, той факт що обвинувачений раніше не судимий, щиро розкаявся, шкоду заподіяну кримінальним правопорушенням відшкодував добровільно в позасудовому порядку, висновки досудової доповіді, щодо можливості виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без реального відбуття покарання, тому знаходить можливим звільнити його від призначеного покарання з випробуванням в порядку, визначеному ст.ст.75,76 КК України.

Призначення ОСОБА_4 саме такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду». Суд наголошує, що призначення покарання є дискрецією лише суду, та здійснюється лише на підставі внутрішнього переконання судді, і оцінки особистості обвинуваченого, з метою досягнення саме мети визначеної ст. 50 КК України, тобто не лише покарати за вчинення правопорушення, а здійснити виправлення особистості, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

VІІ. Інші рішення, щодо питань, які вирішуються Судом при ухваленні вироку.

Долю речових доказів слід вирішити на підставі ст.100 КПК України.

Судові витрати в кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Клопотань щодо обрання, зміну чи скасування заходів забезпечення кримінального провадження не надходило.

З цих підстав,

Керуючись ст.ст.368,370,374 КПК України,суд

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 винуватим у вчинені злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі.

На підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання, якщо він протягом іспитового строку терміном 2 (два) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього такі обов`язки:

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-виконати заходи, передбачені пробаційною програмою;

-не виїжджати за межі України без погодження з органом пробації.

До набрання вироком законної сили, запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання залишити без змін.

Речові докази:

- диск з відеозаписом з камер відеоспостереження встановлених у приміщенні магазину «Аврора» ТОВ «Вигідна покупка» за адресою м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 87-В від 19.03.2023 року залишити в матеріалах кримінального провадження №0000345 від 01.04.2023 року..

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя протягом 30 днів з моменту його проголошення. Для осіб, які перебувають під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення копії судового рішення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1