ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 643/7557/21 Номер провадження 11-кп/814/2024/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2023 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у кримінальному провадженні № 0000319 апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 22 травня 2023 року,

встановила:

Цією ухвалою клопотання прокурора задоволено та

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Мерефа Харківської області, громадянину України, одруженому, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , несудимому,

обвинуваченому за ч.4 ст. 152 КК,

продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 2 місяці до 20.07.2023 включно.

Відмовлено у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу на більш м`який у вигляді домашнього арешту.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 систематично в період часу з 2017 року по січень 2021 року вчиняв дії сексуального характеру, пов`язані із вагінальним, анальним, оральним проникненням в тіло прийомної дочки - малолітньої ОСОБА_8 , 2004 року народження, з використанням геніталій (зґвалтування), а також у період з 2018 року по жовтень 2020 року, вчиняв дії сексуального характеру, пов`язані занальним, оральним проникненням в тіло сина - малолітнього ОСОБА_9 , 2009 року народження, з використанням геніталій (зґвалтування).

Продовжуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд мотивував ухвалення рішення наявністю на розгляді суду кримінального провадження щодо ОСОБА_7 у вчиненні особливо тяжких злочинів, наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, що не зменшилися та продовжують існувати на момент розгляду.

На ухвалу суду захисник подав апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу скасувати та відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу.

Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що прокурор в порушення ст. 184 КПК України не надав обвинуваченому та захиснику клопотання про продовження запобіжного заходу. У клопотанні не зазначено прокурором виклад обставин, які свідчать про наявність ризиків, та те, що вони не зменшилися.

Стверджує, що подані в судовому засіданні прокурором докази не є доказами на підтвердження вини ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, а документи щодо допиту слідчим суддею потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_8 вважає недопустимими доказами.

Зазначає, що потерпілі свої показання змінили та заперечують факт їх ґвалтування ОСОБА_7 , тому по справі немає доказів вини обвинуваченого в інкримінованих злочинах.

Не враховано, позитивні характеристики, відсутність судимостей, наявність постійного місця проживання та роботи до затримання, наявність на утриманні двох неповнолітніх дітей, матері похилого віку, яка потребує сторонньої допомоги.

Зазначає про тривалий розгляд справи в суді та перебування весь цей час ОСОБА_7 під вартою.

Під час вирішення питання про продовження строку тримання під вартою, суд не звернув увагу на доводи сторони захисту та не роз`яснив обвинуваченому його права, передбачені ч.2 ст. 193 КПК.

Інші учасники провадження ухвалу не оскаржували.

Від захисника надійшло клопотання про розгляд його апеляційної скарги без його участі та без участі обвинуваченого, тому, відповідно до положень ч.4 ст. 422-1 КПК України, розгляд здійснюється без участі сторін кримінального провадження.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

Апеляційним судом встановлено, що на розгляді суду першої інстанції перебуває кримінальне провадження № 0000319 за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч.4 ст. 152 КК України. В судовому засіданні 22 травня 2023 року суд першої інстанції постановив ухвалу про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 20.07.2023 включно.

У відповідності до ч.1 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Нормами ч.2 цієї статті визначено, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Розглядаючи питання про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Відповідно до вимог ст.194 КПК України, під час розгляду питання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним стороною обвинувачення.

За змістом кримінального процесуального закону (ст.199 КПК України), при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою суд досліджує матеріали провадження на предмет законності й обґрунтованості застосування даного запобіжного заходу, з`ясовує конкретні причини тривалого строку розгляду справи і тримання особи під вартою, інші обставини, необхідні для вирішення справи, чи не з`явилися причини, що дозволяють скасувати тримання під вартою та обрати інший запобіжний захід, тощо.

Суд першої інстанції, оцінивши в сукупності всі обставини, що враховуються при розгляді питання про продовження строку тримання під вартою, постановив ухвалу з дотриманням приписів статей 177, 183, 197, 199 та 331 КПК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень судом перевірялася під час обрання та продовження запобіжного заходу. 23.04.2021 було складено обвинувальний акт, який направлений до суду та справа розглядається судом першої інстанції. Тому, кваліфікація дій та всі доводи щодо наявності або відсутності вини обвинуваченого, чи його причетність до злочину мають вирішуватися судом під час судового провадження. На даному етапі судового розгляду суди позбавлені можливості вирішувати ці питання до розгляду справи по суті.

Ухвалюючи рішення, суд врахував положення наведених вище норм процесуального закону та дійшов правильного висновку про доведеність наявності обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, вірно пославшись на те, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, які були підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Тому, враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень, інкримінованих ОСОБА_7 , а саме особливо тяжких злочинів, за які передбачено покарання від 10 до 15 років позбавлення волі, те, що вказані злочини вчинено щодо малолітніх дітей, які проживали разом з ним та є членами його сім`ї, даних про особу обвинуваченого, встановлених судом першої інстанції, те, що судовий розгляд у даному провадженні не закінчено, потерпілі не допитані, суд дійшов правильного висновку про необхідність продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Суд правильно врахував те, що ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу на даний час не зменшилися та продовжують існувати.

Отже, вказані вище обставини дають достатні підстави вважати про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зазначених прокурором у клопотанні.

Необхідно зазначити, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є превентивним заходом та має на меті припинити та запобігти ймовірним ризикам у майбутньому, а тому вказані обвинуваченим у апеляційній скарзі обставини, зокрема тривалий розгляд справи судом першої інстанції, є недостатніми підставами для зміни запобіжного заходу.

При цьому будь-яких відомостей про неможливість утримувати обвинуваченого під вартою за станом здоров`я судом не встановлено та учасниками провадження таких доказів не надано.

Позитивна характеристика, відсутність судимостей та наявність родини, враховуючи, що злочини були вчинені саме щодо близьких йому осіб, не є переконливими доказами відсутності ризиків.

З огляду на вказане, враховуючи, що є достатні підстави вважати про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Отже, доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості ухвали є такими, що не знайшли свого підтвердження.

Необхідно зазначити, що суд першої інстанції вирішує питання про продовження строку тримання під вартою на підставі наявних в матеріалах провадження документів. Питання про продовження строку тримання під вартою є невідкладним. При цьому, чинне кримінальне процесуальне законодавство передбачає можливість учасників провадження заявляти клопотання в судовому засіданні, які долучаються до матеріалів справи. У разі необхідності учасники провадження можуть заявити суду клопотання про надання їм часу для ознайомлення з поданим клопотанням.

З журналу судового засідання вбачається, що прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою в судовому засіданні та захисник чи обвинувачений не зверталися до суду з проханням надати їм час для ознайомлення з цим клопотанням.

Вивчивши подане прокурором клопотання про продовження обвинуваченому строку запобіжного заходу у вигляді тримання, колегія суддів дійшла висновку, що зміст цього клопотання відповідає вимогам ст. 199 КПК України.

Щодо доводів захисника про не роз`яснення обвинуваченому його прав, передбачених ч.2 ст. 193 КПК України, необхідно вказати, що вказана норма стосується виключно вирішення питання щодо запобіжного заходу слідчим суддею чи судом як окремого провадження, а оскільки в суді розглядається кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 , під час розгляду якого обвинуваченому роз`яснюються усі його права, і цим же судом вирішувалося питання щодо запобіжного заходу в межах даного кримінального провадження, не роз`яснення обвинуваченому прав, передбачених ч.2 ст. 193 КПК України, під час розгляду клопотання, не вказують на порушення прав ОСОБА_7 .

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду є законною та обґрунтованою і підстави для її скасування відсутні, а тому у задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити.

Керуючись ст. 405, 407, 419, 422-1КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 22 травня 2023 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4