Справа № 539/1745/23
Провадження № 1-кп/539/228/2023
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 травня 2023 року Лубенський міськрайонний суд
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченої ОСОБА_4
та захисника ОСОБА_5
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Олексіївка Машівського району Полтавської області, зареєстрованої та жительки АДРЕСА_1 , громадянки України, освіта вища, не фізичної особи підприємця, заміжньої, має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимої
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172 КК України, -
Таким чином, ФОП ОСОБА_4 є суб`єктом підприємницької діяльності, яка здійснює свою діяльність згідно Господарського кодексу України та відповідно до ст. 46 вказаного кодексу має право прийому на роботу та звільнення з роботи осіб, а також право виплати заробітної плати, у зв`язку з чим виконує організаційно-розпорядчі і адміністративно-господарські функції.
Крім того, ФОП ОСОБА_4 у своїй діяльності зобов`язана була керуватися законодавством про працю України, а також Про оплату праці та Конституцією України.
ФОП ОСОБА_4 , з метою здійснення своєї підприємницької діяльності, уклала з ПП «Лубенський хлібозавод» договір оренди № 1, тим самим, починаючи з 01.01.2019, орендувала виробничий цех загальною площею 1300 м2 за адресою: АДРЕСА_2 , який розташований на території вказаного підприємства, у якому організувала роботу цеху по виробництво хліба та хлібобулочних виробів.
Крім цього, ФОП ОСОБА_4 , з метою здійснення своєї підприємницької діяльності, уклала з ФОП ОСОБА_7 договір оренди торгівельного павільйону, тим самим, починаючи з 10.01.2022, орендувала нежитлове приміщення (торгівельний павільйон) площею 6 м2, що розташований в АДРЕСА_3 ), у якому організувала торгівлю хлібобулочними виробами.
Так, ОСОБА_4 , працюючи фізичною особою підприємцем, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання негативних наслідків, з метою зменшення витрат на оплату праці за рахунок грубого порушення прав найманих працівників, в порушення вимог ст.ст. 43, 45, 46 Конституції України, ст.ст. 2,5-1, 21, 22, 24, 29, 50, 54, 94, 95 Кодексу законів про працю України, ст.ст. 1, 5,12,13,30 Закону України «Про оплату праці», з метою отримання прибутку та ухилення від обов`язкових платежів, прийняла за місцем здійснення нею підприємницької діяльності, а саме за адресою: АДРЕСА_2 та за адресою: АДРЕСА_3 ) з березня 2022 року по березень 2023 року використовувала найману працю протягом тривалого проміжку часу наступних осіб: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , які виконували різноманітні роботи з виготовлення та торгівлі хлібобулочними виробами, та працювали у неї без належно оформлених трудових відносин, без укладання трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, не зробивши відповідних записів у їх трудові книжки, та не зареєструвавши їх у фондах соціального страхування, без ведення табелів обліку робочого часу, яким за рахунок виробництва ФОП ОСОБА_4 виплачувалась заробітна плата без сплати податків та інших загальнообов`язкових відрахувань і не поширювалися гарантії, в тому числі конституційно закріплені, передбачені законодавством про працю та соціальне забезпечення.
Крім того, ФОП ОСОБА_4 не подала повідомлень до центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття вказаних працівників на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, та жодних внесків на їх соціальне страхування, загальнообов`язкове пенсійне страхування та сплату відповідних податків до бюджету не здійснювала.
Вказаними діями, ФОП ОСОБА_4 , будучи суб`єктом підприємницької діяльності, грубо порушила законодавство про працю в частині забезпечення прав вищевказаних працівників на соціальний захист, передбачених Конституцією України, Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами зумовленими народженням та похованням», що виключає право на їх забезпечення у разі повної, часткової, або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках, передбачених Законом.
Стороною обвинувачення дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.1 ст.172 КК України, як грубе порушення законодавства про працю.
28 квітня 2023 року між підозрюваною ОСОБА_4 за участі захисника ОСОБА_5 та прокурором була укладена угода про визнання винуватості у відповідності до вимог ст.472 КПК України.
Згідно даної угоди підозрювана та прокурор дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч.1 ст.172 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, а також покарання, яке повинна понести підозрювана, а саме за ч.1 ст.172 КК України у виді штрафу, у розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 грн. При цьому в угоді враховано тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу винної, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості суд виходить з наступного.
Відповідно до п.2 ч.1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно ч.4 ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
У судовому засіданні судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172 КК України, який згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії кримінальних проступків.
Судом встановлено, що всіма потерпілими надано письмові згоди прокурору на укладення ним угоди про визнання винуватості із підозрюваною.
Судом з`ясовано, що обвинувачена цілком розуміє права визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п.1 ч.1 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом.
Суд переконався, що укладення угод сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального кодексу України.
Прокурор, обвинувачена та її захисник у судовому засіданні не заперечували проти затвердження судом угоди, вважали, що для цього існують всі передбачені законом підстави.
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором та підозрюваною ОСОБА_4 і призначення останній узгодженої сторонами міри покарання.
Долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.
Керуючись ст. 369 - 371, 373 376, 471, 473, 475 КПК України КПК України,
Затвердити угоду від 28 квітня 2023 року про визнання винуватості, укладену між підозрюваною ОСОБА_4 за участі захисника ОСОБА_5 та прокурором Лубенської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 .
ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172 КК України та призначити їй покарання у виді штрафу у розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) грн.
Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Полтавського апеляційного суду через Лубенський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду ОСОБА_1