Справа № 161/8661/23
Провадження № 1-кп/161/1023/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 13 червня 2023 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області під головуванням:

судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

представника потерпілого - ОСОБА_6 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0002594, що надійшов з Луцької окружної прокуратури, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Луцька Волинської області, громадянина України, українця, із середньою освітою, розлученого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, офіційно непрацевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого в порядку 89 КК України,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 246 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

Згідно обвинувального акта ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, ОСОБА_4 22.12.2022 в першій половині дня, більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не вдалось, перебував у захисній лісосмузі, яка розташована з правої сторони автомобільної дороги М-19 Доманове (на Брест) Ковель Чернівці Тереблече (на Бухарест), на ділянці 163+700 кілометр. Вказана лісосмуга та земельна ділянка на якій вона знаходиться перебуває в постійному користуванні державної організації «Служба автомобільних доріг у Волинській області» та відповідно до ст. 4 Лісового кодексу України відноситься до лісового фонду України. Знаходячись у зазначеній лісосмузі у ОСОБА_4 виник злочинний умисел спрямований на незаконну порубку дерев.

З метою реалізації виниклого раніше злочинного умислу, ОСОБА_4 залучив до незаконної порубки інших осіб, яких запевнив у наявності усіх необхідних дозвільних документів.

В подальшому 22.12.2022 та 23.12.2022 ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, в порушення вимог ст. 69 Лісового кодексу України, не маючи спеціального документу для використання лісових ресурсів, а саме лісорубного або лісового квитка, тим самим не маючи права здійснювати порубку дерев лісового фонду України, перебуваючи у вказаній вище захисній лісосмузі, залучивши до незаконної порубки інших осіб, яких запевнив у наявності усіх необхідних дозвільних документів, за допомогою двох бензопил марки «STIHL М5 260», здійснив незаконну порубку 39 (тридцяти дев`яти) сироростучих дерев, відділивши стовбур дерев від коріння, внаслідок чого, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 665 від 23.07.2008 «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу» завдав шкоду в розмірі 369 506 гривень 73 копійки (триста шістдесят дев`ять тисяч п`ятсот шість гривень сімдесят три копійки), яка у шістдесят і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян та відповідно до примітки 2 ст. 246 КК України відноситься до тяжких наслідків.

Таким чином, дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 4 ст. 246 КК України, як умисні протиправні дії, які виразились у незаконній порубці дерев у захисних лісових насадженнях, що спричинило тяжкі наслідки.

26 травня 2023 року між прокурором Луцької окружної прокуратури ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_4 укладено угоду про визнання винуватості, у відповідності до вимог ст. 472 КПК України. Згідно даної угоди сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 246 КК України, а також погоджуються на об`єм визнання вини обвинуваченим, який повністю та беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, не заперечує обставин вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення та в повному обсязі відшкодував завдану майнову шкоду в розмірі 369 506 грн. 73 коп. Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_4 буде призначено покарання за ч. 4 ст. 246 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, із звільненням від відбування покарання, на підставі ст. 75 КК України, з випробуванням та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. Також в угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить з наступного.

Так, згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим, згідно ст. 12 КК України, віднесене до категорії тяжких злочинів.

Судом в судовому засіданні встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє положення ч. 4 ст. 474 КПК України, усвідомлює свої права, наслідки укладення та затвердження угоди. Суд переконався, що укладення угоди про визнання винуватості є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні просив затвердити угоду та вказав, що погоджується на призначення узгодженого сторонами угоди покарання.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 не заперечив щодо затвердження укладеної угоди.

В судовому засіданні прокурор Луцької окружної прокуратури ОСОБА_3 вважав за можливе затвердити вказану угоду.

Представник потерпілого Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Волинській області ОСОБА_6 в судовому засіданні не заперечив щодо затвердження даної угоди та підтвердив, що надав прокурору письмову згоду на укладання цієї угоди, яка долучена до матеріалів справи.

Разом з цим, судом встановлено, що умови даної угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального Кодексу та Кримінального Кодексу України, зокрема, вимогам ст.ст. 65, 75 КК України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

Таким чином, суд, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами, зважаючи, що узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення покарань, дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості укладеної між прокурором Луцької окружної прокуратури ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_4 і призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання.

Речові докази, згідно ст. 100 КПК України, відповідно, залишити за належністю законним володільцям, повернути за належністю законним володільцям.

Судові витрати, згідно ст. 124 КПК України, що підтверджені документально, покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 .

Арешт, накладений на майно, відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України, скасувати.

Керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 472, 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором Луцької окружної прокуратури ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_4 , від 26.05.2023 у кримінальному провадженні №0002594 затвердити.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 246 КК України, призначивши узгоджене сторонами угоди покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки:

-періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази:

-транспортний засіб марки «САЗ 3502», д.н.з. НОМЕР_1 ; транспортний засіб марки «Volkswagen LT 35», д.н.з. НОМЕР_2 залишити за належністю законним володільцям;

-бензопилу марки «STIHL MS 230» оранжевого кольору; бензопилу марки «FORESTA FA-488» зеленого кольору повернути за належністю законним володільцям;

-деревину об`ємом 3,74 метра кубічних залишити за належністю законному володільцю.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в дохід держави 3 020 (три тисячі двадцять) грн. 48 коп. судових витрат за проведення судової економічної експертизи.

Арешт майна, згідно ухвали слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26.01.2023 скасувати.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Луцький міськрайонний суд Волинської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Луцького міськрайонного суду ОСОБА_1