ПРИМОРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ1
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2023 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3

потерпілої - ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000579 від 23.04.2023 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровоград, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, працюючого двірником ЖКС «Портофранківський», зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст.185 КК України, -

встановив:

ОСОБА_5 достовірно знаючи про те, що Указом Президента України та Верховного головнокомандувача Збройних сил України ОСОБА_6 від 24.02.2022 № 64/2022 та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року № 2102-XI введено воєнний стан на всій території України, дію якого продовжено відповідними Указами Президента України, затвердженими Верховною Радою України, та який діє до наявного часу, 22.04.2023 року перебував поряд із закладом «Білий Налив», розташованого: м. Одеса, вул. Катериненська, буд.8. У вказаний час у ОСОБА_5 раптово виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна та він обрав в якості предмета свого злочинного посягання мобільний телефон марки «Apple Iphone 14 Pro Max» у корпусі срібного кольору, який належить потерпілій ОСОБА_4 , який знаходився на барній стійці.

Приступивши до реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_5 переслідуючи корисливі мотиви, скориставшись необачністю потерпілої, яка залишила вищевказаний мобільний телефон без нагляду, підійшов до барної стійки, впевнившись у тому, що за ним ніхто не спостерігає та його злочинні дії залишаються непомітними та носять таємний характер, діючи умисно, переслідуючи мету особистого збагачення, викрав з барної стійки мобільний телефон марки «Apple Iphone 14 Pro Max» у корпусі срібного кольору вартістю 62999 грн., належний потерпілій ОСОБА_4 . Після крадіжки, з місця скоєння злочину зник та викраденим телефоном розпорядився на власний розсуд, завдавши потерпілій ОСОБА_4 матеріальний збиток на суму 62999 гривень.

Допитаний в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у скоєнні інкримінованого злочину визнав повністю, не оспорюючи при цьому обставини злочину, які викладені в обвинувальному акті. У скоєному щиро розкаявся, зазначивши, що на даний час він зробив для себе позитивні висновки та вирішив припинити злочинну діяльність.

Приймаючи до уваги повне визнання обвинуваченим своєї вини в обсязі пред`явленого йому обвинувачення, а також те, що він не піддавав сумніву фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, у суду не виникає сумнівів в добровільності позиції обвинуваченого, у суду також не виникає сумнівів в добровільності позиції інших учасників судового провадження.

У зв`язку з цим, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та визнав можливим обмежити обсяг досліджуваних доказів допитом потерпілої ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , доказів, що стосуються особи обвинуваченого, заходів забезпечення кримінального провадження та процесуальних витрат. При цьому судом роз`яснено учасникам судового провадження, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини справи в апеляційному порядку.

В судовому засіданні ОСОБА_5 дав суду показання, що він працює двірником та 22.04.2023 року увечері перебував поряд із закладом «Білий Налив», розташованого: м. Одеса, вул. Катериненська, буд.8, виконуючи свою роботу двірника. Прибираючи сміття, побачив мобільний телефон, який знаходився на барній стійці поміж склянок та інших дрібниць і вирішив його викрасти. Скориставшись необачністю потерпілої, яка залишила мобільний телефон без нагляду, підійшов до барної стійки, впевнившись у тому, що за ним ніхто не спостерігає, викрав з барної стійки мобільний телефон, який потім передав своєму сину. Подальша доля телефону йому не відома. При цьому, обвинувачений також пояснив, що він завідома був обізнаним, що на території України введено воєнний стан та відповідальність за крадіжки посилена.

Потерпіла ОСОБА_4 дала суду показання, що в зазначені в обвинувальному акті дати, часу та місці, відпочивала в закладі «Білий налив» з друзями. На короткий проміжок часу залишила мобільний телефон без нагляду, коли повернулась, побачила, що телефона немає. Почала телефонувати на свій номер, однак на виклик ніхто не відповідав. Оскільки вже була майже комендантська година, вона повернулась до дому, звідки зателефонувала батьку та повідомила про подію, а він вже повідомив про крадіжку поліцію. Далі при перегляді камер з відеоспостереження закладу де вкрали її телефон та програми «Безпечне місто», з`ясувалось хто саме його вкрав і, вона впізнала саме обвинуваченого, який йшов з її телефоном. Також потерпіла заявила суду, що має до обвинуваченого претензії матеріального характеру, але цивільний позов буде заявляти в порядку цивільного судочинства після набрання вироком законної сили. Призначення покарання залишила на розсуд суду.

Таким чином, допитавши потерпілу, обвинуваченого, дослідивши письмові докази, надані сторонами кримінального провадження, суд вважає, що зібрані докази є належними, допустимими та достовірними, і є достатніми для постановлення обвинувального вироку.

Тому, суд з урахуванням того, що Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»» № 2102-IX від 24.02.2022, в Україні введений воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року та продовжений і діє до наявного часу, вважає доведеною винність ОСОБА_5 у вчиненні ним злочину, та кваліфікує його дії за ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд у відповідності до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_5 вчинив умисний корисливий злочин проти власності, який у відповідності до положень ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.

ОСОБА_5 має постійне місце реєстрації та проживання, працює, дані щодо перебування на обліку у лікарів психіатра та нарколога відсутні, раніше не судимий.

До обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_5 , суд відносить щире каяття.

Обставин, які згідно ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_5 судом не встановлено.

З урахуванням вказаних обставин, суд у відповідності до вимог закону України про кримінальну відповідальність та передбачених цим законом санкцій вважає, що ОСОБА_5 необхідно для його виправлення та запобігання нових злочинів призначити покарання у виді позбавлення волі в межах мінімального строку покарання, передбаченого санкцією ч.4 ст.185 КК України.

В даному випадку, за переконанням суду, покарання у виді позбавлення волі саме у мінімальних межах санкції частини статті повністю досягне мети його призначення та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого, які створять у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, у зв`язку з чим суд не вбачає необхідності призначати більш суворе покарання винному.

Водночас, вирішуючи питання про необхідність реального відбування обвинуваченим покарання у виді позбавлення волі за вчинений злочин, судом враховується практика Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, у справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

При цьому суд також враховує правову позицію Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, висловлену Постанові від 28.05.2020 року (справа № 753/13972/17; провадження № 51-986км20), згідно якої Верховний суд зазначив, що законодавцем саме суду надано дискреційні повноваження щодо визначення виду та міри покарання за вчинення того чи іншого злочину.

Таким чином, враховуючи тяжкість вчиненого ОСОБА_5 злочину, усвідомлення останнім протиправності своєї злочинної поведінки, його поведінку після вчинення злочину та щире каяття, дані про особу винного, те, що він заявив суду, що зробив для себе позитивні висновки та має намір виправитись і не вчиняти злочинів, що виглядало перед судом достатньо переконливо, має постійне місце проживання та роботи, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_5 можливе без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим суд на підставі ст. 75 КК України вважає за можливе звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням.

Саме таке покарання суд вважає пропорційним, необхідним, достатнім і справедливим для виправлення винного та запобігання вчиненню ним нових злочинів і, в даному випадку мета застосування кримінального покарання буде досягнута при призначенні ОСОБА_5 саме такого виду покарання.

В силу положень ч. 1 ст. 76 КК України, суд звільняючи ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, покладає на нього обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Питання про долю речових доказів, які визнані такими та долучені до матеріалів провадження постановою старшого слідчого СВ ВП №2 ОРУП № 1, суд вирішує у відповідності до положень ст.100 КПК України, зокрема речові докази: DVD-R диск, 7.4 GB з відеозаписом з камер відеоспостереження закладу «Білий налив», - слід залишити в матеріалах кримінального провадження, до якого він долучений.

Керуючись ст. ст. 369 - 371, 373 - 375 КПК, суд -

ухвалив:

ОСОБА_5 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, та призначити йому покарання за ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі із випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

На підставі ч.1 ст.76 КК України, покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Речові докази по справі:

- DVD-R диск, 7.4 GB з відеозаписом з камер відеоспостереження закладу «Білий налив», - залишити в матеріалах кримінального провадження, до якого він долучений.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної силипісля закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Не пізніше наступного дня після ухвалення вироку надсилати його копію учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя

Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1

15.05.2023

Єдиний унікальний номер справи: №522/8428/23

Номер провадження № 1-кп/ 522/2054/23

Головуючий суддя - ОСОБА_1