ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 686/18930/21

Провадження № 11-кп/4820/487/23

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хмельницькому у режимі відеоконференції апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02 червня 2023 року у кримінальному провадженні № 0000482 від 09 листопада 2020 року про продовження строку тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, раніше судимого, уродженця села Сковородки Старокостянтинівського району, Хмельницької області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 121 КК України, та

ВСТАНОВИЛА:

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені судом обставини

У провадженні Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області перебуває кримінальне провадження № 0000482, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 листопада 2020 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 121 КК України.

Під час судового провадження в суді першої інстанції прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 121 КК України.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02 червня 2023 року ОСОБА_6 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 31 липня 2023 року включно.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_7 , не погоджуючись із рішенням суду, подали апеляційні скарги, в яких просять скасувати ухвалу суду та змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на такий, що не пов`язаний з позбавленням волі. На їх думку, суд постановив незаконну та необґрунтовану ухвалу, об`єктивно не дослідивши всіх обставин справи.

Відповідно до практики ЄСПЛ, після спливу певного проміжку часу існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і судові органи мають брати до уваги інші підстави для продовження тримання під вартою, і такі обставини мають бути чітко визначені національними судами.

Обвинувачений та захисник зазначають, що судом не досліджені ретельно матеріали справи, які підтверджують існування ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, а також не доведена неможливість застосування іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі. Відсутні докази, які б безпосередньо підтверджували вину ОСОБА_6 у скоєному.

Судом не надано оцінки даним про особу ОСОБА_6 , який має постійне місце проживання, офіційно працевлаштований, має на утриманні неповнолітню доньку, має міцні соціальні зв`язки, не перешкоджав розслідуванню та не переховувався.

ОСОБА_6 зазначає, що суд не повідомив його про здійснення судового розгляду в режимі відеоконференції, чим порушив його право на захист. Окрім того, вважає, що рішення суду ухвалене незаконним складом, оскільки суддя ОСОБА_8 перебувала у відпустці, і для розгляду справи був призначений суддя ОСОБА_9 .

Позиції учасників судового провадження

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_7 підтримали апеляційні вимоги і просили оскаржувану ухвалу скасувати, оскільки обвинувачений вже 26 місяців утримується під вартою, тоді як не встановлено жодного прямого доказу, що підтверджує скоєння ОСОБА_6 інкримінованого йому злочину. Просили обрати ОСОБА_6 запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі. Вказували на те, що прокурором ризики не доведені.

Обвинувачений підтвердив, що має не зняті та не погашені судимості, проживав разом з сестрою, житло належить сестрі, працював за договором, допомагав дитині від цивільного шлюбу, разом з дитиною не проживав.

Прокурор в судовому засіданні просив залишити ухвалу суду без змін, вважав доцільним продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , оскільки інші запобіжні заходу не зможуть запобігти ризикам, передбаченими статтею 177 КПК України та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого. Зазначив, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, раніше судимий за вчинення злочинів проти власності та проти статевої свободи та статевої недоторканості особи, відбував покарання реально, окрім того, не допитаний основний свідок, перебуваючи на волі ОСОБА_6 може чинити тиск на свідка ОСОБА_10 з метою зміни показань на користь обвинуваченого.

Заслухавши суддю-доповідача, сторону захисту, думку прокурора, перевіривши надані матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Мотиви суду

Відповідно до статті 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі статтею 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним, є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_7 оскаржують ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою до 31 липня 2023 року включно, бо вважають, що суд не обґрунтував, чому саме для обвинуваченого ОСОБА_6 не є достатнім застосування менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, а також не погоджуються з тим, що продовжують існувати ризики, передбачені статтею 177 КПК України.

Відповідно до статті 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченими статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами 6 та 7 статті 176 цього Кодексу.

Статтею 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Приймаючи рішення за клопотанням прокурора про продовження строку тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 , суд врахував відомості про особу обвинуваченого, особливу суспільну небезпеку кримінального правопорушення, яке йому інкримінується, зокрема тяжкий злочин проти життя та здоров`я особи.

При цьому, суд дійшов висновку, що продовжують існувати ризики, передбачені статтею 177 КПК України які були враховані при обрані запобіжного заходу, розгляд справи ще не завершений, тому застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою сприятиме запобіганню спробам ОСОБА_6 переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інші кримінальні правопорушення.

Тож, вирішуючи питання доцільності продовження строку тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 , суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про необхідність продовжити строк застосування цього запобіжного заходу.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду.

Згідно з положеннями статей 194, 199 КПК України, під час розгляду клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні; те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор не доведе, що обставини, зазначені у частині третій статті 199 КПК України, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 121 КК України, із зібраними у кримінальному провадженні доказами переданий до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області, судове провадження триває та доведеність або не доведеність його вини буде встановлюватися вироком суду.

Крім того, зі змістуст.422-1 КПК України вбачається, що в ході розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, суд апеляційної інстанції здійснює перевірку обставин, які підтверджують наявність ризиків, що стали підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зміни іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або для продовження строку тримання під вартою, тому у суду апеляційної інстанції відсутні повноваження на перевірку обґрунтованості обвинувачення у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення.

Відтак, доводи апеляційних скарг щодо недоведеності вини ОСОБА_6 та необґрунтованості обвинувачення належними доказами колегія, колегією суддів не перевірялися.

Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, Кримінального процесуального Кодексу України та інших законів України.

Відповідно до частини 2 статті 8 та частини 5 статті 9 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя.

При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій її переслідують та міжнародними контактами.

Таким чином, колегія суддів вважає доведеним ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше кримінальне правопорушення та переховуватися від суду, оскільки ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачається покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років, а суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків, ОСОБА_6 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, судимості не зняті та не погашені, тому може вчинити інше кримінальне правопорушення, впливати на свідка.

Доводи апеляційної скарги щодо наявності у обвинуваченого ОСОБА_6 стійких соціальних зв`язків, неповнолітньої дитини та те, що до затримання він був офіційно працевлаштований не можуть забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та не зменшують ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що надані матеріали не містять доказів на підтвердження того, що обвинувачений до затримання був офіційно працевлаштований, а також, що неповнолітня донька перебувала у нього на утриманні, не доданих цих доказів і до апеляційної скарги.

Отже, на теперішній момент продовжують існувати обставини, які були підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 у цьому кримінальному провадженні, ризики, передбачені статтею 177 КПК України, не зменшилися, у матеріалах кримінального провадження відсутні відомості про те, що обвинувачений не може утримуватися в умовах слідчого ізолятора або що з`явились якісь нові обставини, які свідчать про необхідність зміни запобіжного заходу. Окрім того, залишився свідок, який ще не був допитаний судом, що підвищує ризик впливу на нього зі сторони обвинуваченого у разі застосування до останнього іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що зміна або застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_6 і виключити ризики, пов`язані зі звільненням його з-під варти.

Обвинувачений в апеляційні скарзі скаржиться на порушення його права на захист через те, що суд не повідомив його про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, що на думку колегії суддів, є безпідставним, оскільки у судовому засіданні був присутній захисник обвинуваченого, який забезпечував захист його прав, розгляд клопотання прокурора відбувався також і за участі обвинуваченого в судовому засіданні.

Щодо доводів обвинуваченого про ухвалення рішення незаконним складом суду, колегія суддів також не віднайшла доказів, які б підтверджували ці обставини, тому сумнівів щодо законності ухваленого рішення та дотримання вимог кримінального процесуального законодавства зі сторони суду першої інстанції не виникає.

З урахуванням встановленого в ході апеляційного розгляду, колегія суддів вважає правильним висновок суду про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 до 31 липня 2023 року включно. Обмеження його права на свободу у цьому випадку є виправданим і необхідним через неможливість у жодний інший спосіб запобігти його втечі та забезпечити належне виконання ним своїх процесуальних обов`язків.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції ухвалено законне, обґрунтоване та вмотивоване рішення, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б були підставою для скасування або зміни ухвали у цьому провадженні колегією суддів не встановлено. Отже, апеляційні вимоги обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги обвинуваченогоОСОБА_6 та захисника - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02 червня 2023 року про продовження строку тримання під вартою до 31 липня 2023 року включно стосовно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених частиною 2 статті 121 КК України, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3