справа № 399/178/23
провадження № 1-кп/399/49/2023
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2023 року смт Онуфріївка

Онуфріївський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000337 від 25.02.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Яремівка, Світловодського району, Кіровоградської області, громадянина України, українця, освіта повна загальна середня, офіційно непрацюючий, одружений, має неповнолітнього сина, раніше судимий: 1) 07.04.2017 року Світловодським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч. 1, ч. 2 ст. 187 ст.70, ч. 1 КК України до 8 років покарання позбавлення волі. Ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 30.08.2017 дії за ч.2 ст. 187 КК України перекваліфіковано на ч.3 ст. 185 KK України, вважати засудженим за ч. l ст. 187 та ч.3 ст. 185 КК Украйни, на підставі ст. 70 ч. 1 КК України призначено ocтаточне покарання y вигляі 5 років позбавлення волі. Звільнений з місць, позбавлення волі 02.10.2020 року по відбуттю строку покарання; 2) 12.10.2022 року Світловодським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч.4 ст.185 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на іспитовий строк 3 роки. Судимості не зняті та не погашені у встановленому законом порядку. Зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання АДРЕСА_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.4 ст. 185 КК України,-

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

встановив:

Указом Президента України №64/2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України на території України було введено воєнний стан строком на 30 діб з 05 год. 30 хв. 24.02.2022 року. Указом Президента України №133/2022 від 14.03.2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год. 30 хв. 26.03.2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України №259/2022 від 18.04.2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год. 30 хв. 25.04.2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України №341/2022 від 17.05.2022 року, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год. 30 хв. 25.05.2022 року строком на 90 діб. Указом Президента України № 573/2022 від 12.08.2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год. 30 хв. 23 серпня 2022 року строком на 90 діб. Указом Президента України №757/2022 від 07.11.2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год. 30 хв. 21 листопада 2022 року строком на 90 діб. Указом Президента України № 58/2023 від 06.02.2023 року продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год. 30 хв. 19 лютого 2023 року строком на 90 діб.

25.02.2023 року, в другій половині дня, а саме в період воєнного стану, ОСОБА_3 знаходився в приміщенні магазину " ІНФОРМАЦІЯ_2 ", розташований по АДРЕСА_3 , де у нього виник умисел, направлений на таємне викрадення майна належного магазину " ІНФОРМАЦІЯ_2 ".

Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 пройшовши до торгівельних полиць розташованих в приміщенні магазину, почав обирати необхідні йому товари, а саме 1 пляшку горілки марки BJM vodka premium місткістю 0,7 літра, вартістю 246 грн. 67 коп., 1 скляну банку кави Jacobs monarch 200 гр. вартістю 368 грн. 75 коп., котлети по домашньому вагою 0,202 кг. вартістю 122 грн. 40 коп., за один кілограм на суму 24 грн. 72 коп., гомілку курячу гриль вагою 0,158 кг вартістю 184 грн. за один кілограм на суму 29 грн. 7 коп., всього на загальну суму 669 грн. 84 коп. Після чого склавши вищезазначені товари до продуктового кошику в ОСОБА_3 виник умисел на таємне викрадення вищевказаних речей. Реалізовуючи свій умисел на повторне таємне викрадення майна, ОСОБА_3 перемістив пляшку горілки до кишені штанів, в яких він був одягнений, скляну банку кави, котлети по-домашньому, гомілку курячу гриль до внутрішньої кишені куртки в якій він був одягнений та попрямував до каси для розрахунку. На момент перебування ОСОБА_3 на касі в його руках залишався лише кошик наповнений хлібом в кількості 1 шт. Маючи намір розрахуватись за вказаний хліб в ОСОБА_3 не вистачило грошових коштів в зв`язку з чим він залишив хліб на касі, а інші товари які були зазначені вище залишались в його одязі. Далі, з метою повторного таємного викрадення майна, останній попрямував у бік виходу з приміщення магазину та намагався зникнути із місця вчинення злочину, проте, виконавши усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, не закінчив вчинюваний ним злочин з причин, які не залежали від його волі, адже його дії були виявлені та припинені охоронцем магазину "МАРКЕТОПТ" ОСОБА_5 .

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення - злочин, передбачений ч.2 ст. 15 ч.4 ст. 185 КК України, а саме закінчений замах на повторне таємне викрадення чужого майна, вчинено в умовах воєнного стану.

Заслухавши думку учасників судового провадження щодо визначення обсягу та порядку дослідження доказів, враховуючи те, що обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочині визнав повністю та не оспорював фактичних обставин вчинення злочину, які викладені в обвинувальному акті, інші учасники судового процесу також не оспорювали фактичних обставин справи та не заперечували щодо визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, а також судом їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд в судовому засіданні на підставі ч.3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин провадження, які ніким не оспорюються. З огляду на зазначене, судом ухвалено наступний обсяг та порядок дослідження доказів - допит обвинуваченого, дослідження характеризуючих даних щодо обвинуваченого, документів щодо речових доказів, судових витрат.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні зазначив, що йому обвинувачення зрозуміле, фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення не оспорював, свою вину визнав повністю, щиро розкаявся, суду пояснив, що 25.02.2023 року близько 14:00 години прийшов до магазину "Маркетопт" в смт Павлиш, Кіровоградської області, де викрав пляшку горілки, яку положив у внутрішній карман штанів (за ремінь штанів), котлети, гомілку, гриль та каву сховав у кишені одягу, який був на ньому, походив по магазину, у кошик поклав хліб, після чого пішов на касу, але на оплату за хліб не вистачило грошей, тому хліб залишив на касі, та пішов з магазину, і його зупинила охорона магазину з вимогою дістати з одягу всі викрадені продукти, після чого викликали поліцію та почали оформляти матеріали. Все викрадене майно повернув при поліції. Зазначив, що усвідомлює неправомірність своїх дій, в подальшому не буде вчиняти подібного, став на шлях виправлення, просив не позбавляти його волі.

Представник потерпілої юридичної особи в судове засідання не з`явився, надіслав до суду клопотання про розгляд кримінального провадження у його відсутність.

Крім повного визнання обвинуваченим ОСОБА_3 своєї вини у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, його вина також доведена і підтверджується зібраними по справі доказами, які у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України обвинувачений визнав та з якими погодився в повному об`ємі.

Суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю. Дії обвинуваченого за ч.2 ст.15 ч.4 ст. 185 КК України кваліфіковано правильно, оскільки закінчив замах на повторне таємне викрадення чужого майна, вчинений в умовах воєнного стану, передбачений ч.2 ст.15 ч. 4 ст. 185 КК України.

Відповідно до вимог ст.65 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 12.06.2009 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», покарання, призначене судом, має бути необхідним і достатнім для виправлення засуджених та попередження вчинення ними нових злочинів.

Нормами ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Такий висновок узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним («Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року).

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Так, вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення відповідно до ст. 12 КК України класифікується як тяжкий злочин.

Обставиною що пом`якшує відповідальність обвинуваченого, згідно вимог ст. 66 КК України суд визнає щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, що обтяжують відповідальність обвинуваченого, згідно вимог ст. 67 КК України не встановлено.

Обвинувачений раніше судимий, вчинив дане кримінальне правопорушення в період іспитового строку, офіційно непрацевлаштований, одружений, має неповнолітнього сина, на обліку у лікаря психіатра та у лікаря наркологане перебуває. За місцем проживання характеризується посередньо, повністю визнав свою вину у вчиненому злочині, щиро розкаявся у вчиненому, викрадене майно повернуто власнику.

Згідно з висновками викладеними в досудовій доповіді Олександрійського районного сектору №1 філії державної установи «Центр пробації» в Кіровоградській області щодо обвинуваченого ОСОБА_3 , взявши до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого ОСОБА_3 , його спосіб життя, історію правопорушень, вчинення повторного кримінального правопорушення в період випробування з іспитовим строком, а також високу ймовірність вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення цієї особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк може становити небезпеку для суспільства (у т.ч. окремих осіб). На думку органу пробації, в разі доведення вини у вчиненні ним кримінального правопорушення по даному обвинуваченню, застосування соціально виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку ОСОБА_3 з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, неможливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції.

Судом встановлено, що 12.10.2022 року ОСОБА_3 засуджено вироком Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області за ч.4 ст.185 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки. Вирок набрав законної сили 12.11.2022 року.

Відповідно до ч.3 ст. 78 КК України у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.

Відповідно до п. 25 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 N 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» за сукупністю вироків (ст.71 КК) покарання призначається, коли засуджена особа до повного відбування основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин, а також коли новий злочин вчинено після проголошення вироку, але до набрання ним законної сили.

Відповідно до ч.6 ст. 368 КПК України обираючи і застосовуючи норму закону України про кримінальну відповідальність до суспільно небезпечних діянь при ухваленні вироку, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до правового висновку Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного суду від 14.09.2021 року в справі №127/25037/17, у випадку вчинення злочину під час іспитового строку, покарання, від якого особа була звільнена з випробуванням, вважається невідбутою частиною покарання та стає реальним, яке має приєднуватися до покарання за новим вироком. Таким чином, законодавець звільнення від покарання з випробуванням не вважає невід`ємною частиною покарання, призначеного попереднім вироком, а лише способом виконання такого покарання, який змінюється на реальне відбування покарання у випадку вчинення нового злочину під час іспитового строку. В разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням суперечить точному змісту кримінального закону.

Дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, характер та ступінь суспільної небезпеки кримінального правопорушення, спосіб його вчинення, мету та мотиви вказаного діяння, а також те, що обвинувачений визнав повністю себе винним у вчиненні злочину, розкаюється у вчиненому, враховуючи інформацію щодо обвинуваченого зазначену у досудовій доповіді, а також обставини, що пом`якшують покарання, якими є щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю злочину, відсутність обтяжуючих обставин, характеризуючі дані щодо обвинуваченого, а також те, що даний злочинвчинено в період іспитового строку звільнення його від відбування призначеного покарання з випробуванням, суд дійшов висновку, що ОСОБА_3 необхідно призначити покарання в межах санкції ч.2 ст.15 ч.4 ст. 185 КК України із реальним його відбуванням, а остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_3 необхідно призначити згідно з вимогами ст.71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Також судом враховано положення ч.1, ч.3 ст. 68 КК України щодо призначення покарання за незакінчене кримінальне правопорушення, а саме закінчений замах на вчинення кримінального правопорушення, та ч.4 ст. 71КК України згідно з якою остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Судові витрати у справі відсутні.

Долю речових доказів по кримінальному провадженню необхідно вирішити на підставі ст. 100 КПК України.

Враховуючи застосування до обвинуваченого реального покарання, його особу, суд вважає за необхідне обрати відносно обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ "Кропивницький слідчий ізолятор" до набрання ним законної сили, але не більше ніж на 60 днів, тобто до 03.07.2023 року, взявши ОСОБА_3 під варту в залі суду негайно.

Керуючись ст.ст.368, 371, 374 КПК України, суд,-

ухвалив:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.4 ст. 185 КК України і призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання призначеного за даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12.10.2022 року та остаточно призначити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 3 (три) місяці.

Обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили, але не більш ніж на 60 днів, тобто до 03.07.2023 року, взявши ОСОБА_3 під варту в залі суду негайно.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з дня затримання, тобто з 05.05.2023 року.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Судові витрати у справі відсутні.

Речовий доказ пляшка горілки марки BJM vodka premium місткістю 0,7 літра, скляна банка кави Jacobs monarch 200 гр., котлети по домашньому вагою 0,202 кг., гомілка куряча гриль вагою 0,158 кг передані на відповідальне зберігання адміністратору магазину ТОВ "Маркетопт"- повернути власнику.

Речовий доказ 1 DVD-R диск із відеозаписами з камер відеоспостереження що розташовані в приміщенні магазину "Маркетопт" по вул. Сухомлинського 15а в сел. Павлиш Олександрійського району Кіровоградської області зберігається при матеріалах кримінального провадження - залишити при матеріалах кримінального провадження.

Речовий доказ 1 DVD-R диск із відеозаписом слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_3 в приміщенні магазину "Маркетопт" по вул. Сухомлинського 15а в сел. Павлиш Олександрійського району Кіровоградської області зберігається при матеріалах кримінального провадження - залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Кропивницького апеляційного суду через Онуфріївський районний суд Кіровоградської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч.3 ст.349, ч.2 ст.394 Кримінального процесуального кодексу України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Подання апеляційної скарги на вирок суду зупиняє набрання ним законної сили та його виконання.

Вручити учасникам процесу копію вироку негайно, після його проголошення.

Учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні, направити копію вироку не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя Онуфріївського районного

суду Кіровоградської області ОСОБА_1