Справа № 283/1350/23
Провадження №1-кп/283/145/2023
У Х В А Л А

27 червня 2023 року м. Малин

Малинський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , законного представника потерпілої - ОСОБА_5 , представника потерпілої адвоката ОСОБА_6 , обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , захисників обвинувачених адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , провівши у режимі відеоконференції підготовче судове засідання у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР 14.03.2023 за №0000124, про обвинувачення ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст.152 КК України,

ВСТАНОВИВ:

06.06.2023 року до Малинського районного суду Житомирської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000124 по обвинуваченню ОСОБА_8 та ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст.152 КК України. Обвинуваченому ОСОБА_8 на стадії досудового розслідування обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Прокурором подано клопотання про обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою, оскільки існують ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, зокрема, ухилення обвинуваченого від суду; незаконного впливу на потерпілу та свідків; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, вчинення ним нового кримінального правопорушення. Запобігти вказаним ризикам, на думку прокурора, застосуванням більш м`якого запобіжного заходу не можливо.

Потерпіла ОСОБА_4 , її законний представник та представник підтримали клопотання прокурора та просили його задовольнити.

ОСОБА_8 та його захисник заперечили щодо клопотання, вважають, що прокурором не обґрунтована необхідність продовження обвинуваченому строку найбільш суворого запобіжного заходу.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_10 звернувся до суду з клопотанням про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт у нічний час доби, з тих підстав, що обвинувачений ОСОБА_8 має постійне місце проживання та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Характеризується за місцем проживання лише позитивно, з сусідами не конфліктує, у вживанні наркотичних засобів не був помічений, громадський порядок не порушував, будь-яка компрометуюча інформація відносно ОСОБА_8 відсутня. Всі викладені факти говорять про те, що ОСОБА_8 веде нормальний та відкритий спосіб життя, проживає разом з матір`ю та допомагає їй у веденні домашнього господарства, не переховується та ніколи не переховувався від слідчих органів або суду, а тому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є занадто суворим для нього. Обвинувачений ОСОБА_8 не має наміру переховуватися від суду; знищувати чи спотворювати речі чи документи, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження; незаконно впливати на свідків, потерпілу; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, відсутні будь-які прямі, достатні та належні докази, які б окремо або у своїй сукупності підтверджували факт скоєння обвинуваченим ОСОБА_8 кримінального правопорушення стосовно потерпілої ОСОБА_4 , однак, в матеріалах кримінального провадження наявні докази, які доводять непричетність обвинуваченого ОСОБА_8 до інкримінованого злочину.

Розглянувши клопотання прокурора та захисника, заслухавши думку потерпілої, її законного представника та представника, обвинуваченого, суд дійшов наступного висновку.

При обранні запобіжного заходу повинні враховуватись одночасно його мета (ч.1 ст.177 КПК), підстави (ч.2 ст.177 КПК) та інші передбачені законом обставини (ст.178 КПК). Згідно з ч.2 ст.177 КПК підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються, та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Відповідно до статті 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Під час розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_8 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину проти статевої неждоторканості, санкція статті за який передбачає покарання у виді позбавлення волі від семи до дванадцяти років.

Крім того, суд враховує, що ОСОБА_8 вироком Малинського районного суду Житомирської області від 13.12.2022 притягнутий до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 289 КК України, йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки, тобто, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину у період іспитового строку.

Тяжкість покарання за інкримінований злочин у взаємозв`язку із наявністю іншого вироку щодо обвинуваченого, на думку суду, свідчать про те, що ризики ухилення обвинуваченого від суду та вчинення ним іншого кримінального правопорушення продовжують існувати.

Суд не бере до уваги посилання захисника на відсутність ризику впливу ОСОБА_8 на свідків та потерпілу, оскільки вони вже надали показання, та з ними були проведені слідчі експерименти, з тих підстав, що відповідно до ч. 1 ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо, а показання учасників суд отримує усно.

Судовий розгляд кримінального провадження ще не розпочатий, обвинувачений ОСОБА_8 не допитаний з приводу обвинувачення, як і інший обвинувачений, свідки та потерпіла, що підтверджує наявність ризиків впливу на свідків та потерпілу, а також перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Доводи захисника про позитивну характеристику обвинуваченого ОСОБА_8 ніяким чином не спростовують наявність ризиків, визначених ст. 177 КПК України.

Посилання захисника у клопотанні про відсутність прямих та беззаперечних доказів на доведення винуватості ОСОБА_8 можуть бути перевірені судом лише за наслідками судового розгляду, після дослідження всієї сукупності доказів; перевірка зазначених обставин у підготовчому судовому засіданні не передбачено нормами КПК України.

Враховуючи викладене, суд приходить до переконання, що існують ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховування від суду, незаконний вплив на потерпілу та свідків, які ще не були допитані у даному кримінальному провадженні, оскільки судовий розгляд справи ще не розпочався; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинення інших кримінальних правопорушень.

Через існування вказаних обставин, на думку суду, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Крім того, суд приймає до уваги, що своїм процесуальним рішенням суд має не лише забезпечити права обвинуваченого, а й охорону суспільних інтересів, які, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципами поваги до особистої свободи обвинуваченого.

Враховуючи, що запобіжний захід, обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_8 на стадії досудового розслідування, не вичерпав свою дію, а тому суд вважає за необхідне не обрати, як просить прокурор, а продовжити дію запобіжного заходу, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 315 КПК України.

Керуючись п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, враховуючи, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні злочину з використанням погрози застосування насильства, суд не вбачає підстав для визначення застави.

Керуючись ст.ст. 177, 183, 314-316 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Малинського відділу Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_3 задовольнити частково.

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_10 про зміну запобіжного заходу залишити без задоволення.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у кримінальному провадженні № 0000124 строк запобіжного заходу - тримання під вартою на 45 днів, до 10 серпня 2023 року включно.

Копію ухвали направити уповноваженій особі місця попереднього ув`язнення для виконання та вручення обвинуваченому під розписку.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошеннята може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту її вручення.

Суддя ОСОБА_1