СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кс/759/2817/23
ун. № 759/8532/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2023 року м. Київ

Слідчий суддя Святошинського районного суду міста Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна, у кримінальному провадженні відомості про яке внесені до ЄРДР за №0000412 від 27.06.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України,

в с т а н о в и в :

11.05.2023 до слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва надійшло вказане клопотання, в якому прокурор просить накласти арешт на земельну ділянку в смт. Чабани, Фастівського (Києво-Святошинського) району Київської області, загальною площею 0.2038 га, кадастровий номер: :04:001:5438, власником якої є ТОВ «Епіцентр К» (), шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування, а також будівництва на них об`єктів нерухомості.

Заборонити державним органам та органам нотаріату здійснювати будь-які реєстраційні дії в тому числі і реєстрацію (перереєстрацію), пов`язану з відчуженням, зміною, поділом, заставою або іншого виду зміни власників земельної ділянки з кадастровим номером: :04:001:5438, яка знаходяться у межах смт. Чабани, Фастівського (Києво-Святошинського) району Київської області.

Клопотання обґрунтоване тим, що слідчим управлінням ГУНП в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000412 від 27.06.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що рішенням сесії Чабанівської селищної ради №262 від 03.06.2016 ОСОБА_5 надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд земельної ділянки, загальною площею 0,0810 га, в АДРЕСА_1 .

26.04.2018 державним кадастровим реєстратором відділу Головного управління Держгеокадастру у Київській області відмовлено у внесенні відомостей до державного земельного кадастру за заявою ОСОБА_5 , у зв`язку із перетином її ділянки з ділянкою :04:003:5455.

У подальшому встановлено, що земельну ділянку, визначену рішенням сесії селищної ради для надання у власність ОСОБА_5 , передано у власність іншій особі - ОСОБА_6 .

Проте, з метою забезпечення незаконної передачі землі із комунальної власності третім особам, службовими особами Головного управління Держгеокадастру у Київській області, за попередньою змовою із службовими особами Чабанівської селищної ради, умисно внесено завідомо неправдиві відомості до офіційних документів із землеустрою, на підставі яких 06.12.2017 межі земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , наданій у власність ОСОБА_6 , визначено на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , виділеній ОСОБА_5 , присвоївши їй кадастровий номер :04:003:5455.

27.12.2017 приватним нотаріусом ОСОБА_7 було посвідчено договір купівлі-продажу зазначеної земельної ділянки між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . Даний правочин здійснювався на підставі нотаріальних доручень, без участі, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , а сама ОСОБА_10 , про такий правочин також не знала.

Зокрема, в липні 2018 року ОСОБА_11 повідомила, що вона ніколи не зверталася до Чабанівської селищної ради для отримання будь-яких земельних ділянок, та нікого не уповноважувала на це. На підтвердження викладеного, ОСОБА_8 склала нотаріальну заяву від 26.07.2018, посвідчену приватним нотаріусом Шполянсього районного нотаріального округу ОСОБА_12 , зареєстровану в реєстрі за № 2521. В даній заяві, ОСОБА_10 також зазначила, що на її ім`я без згоди, на підставі завідомо підроблених документів та втраченого паспорту громадянина України, невстановлені особи оформили і іншу земельну ділянку у смт. Чабани із кадастровим номером :04:001:5438.

Допитана у якості свідка ОСОБА_8 від надання показів відмовилась, згідно ст. 63 Конституції України, у зв`язку із здійсненням на неї тиску невстановленими особами. Від раніше поданої нотаріально посвідченої заяви свідок не відмовилась та надала власноручно експериментальні зразки підпису, необхідні для проведення судової почеркознавчої експертизи.

Водночас, згідно заяви ОСОБА_13 та протоколу її допиту, на підставі завідомо підроблених офіційних документів, службовими особами Чабанівської селищної ради незаконно передано у власність третіх осіб земельні ділянки у межах смт. Чабани за наступними кадастровими номерами: :04:003:5545 - 0,0001 га (для ведення особистого селянського господарства); :04:003:5540 - 1,9 га (для ведення особистого селянського господарства); :04:003:5542 - 1,7 га (для ведення особистого селянського господарства); :04:003:5541 - 1,8 га (для ведення особистого селянського господарства); :04:001:5438 - 0,2038 га (для ведення особистого селянського господарства).

Далі винні особи з метою приховування вчинення ними злочину, розуміючи, що оформили земельні ділянки на підставних осіб, по підробленим документам здійснили поділи земельних ділянок, а саме: земельну ділянку з кадастровим номером :04:003:5455 яка рішенням Чабанівської с/р від 08.12.2017 №1205 виділена ОСОБА_6 17.01.2019 згідно заяви ОСОБА_9 поділена на ділянки :04:003:5567 та :04:003:5566, 07.11.2019 згідно заяви ОСОБА_9 ділянки :04:003:5567 та :04:003:5566, об`єднані в ділянку :04:003:5589. 13.01.2020 згідно заяви ОСОБА_9 ділянку :04:003:5589 поділена на ділянки :04:003:5463 та :04:003:5464.

Далі земельну ділянку з кадастровим номером :04:003:5540, яка рішенням Чабанівської с/р від 08.12.2017 №1141 виділена ОСОБА_14 10.04.2018 згідно заяви ОСОБА_9 поділена на ділянки :04:003:5545 та :04:003:5546.

Далі земельну ділянку з кадастровим номером :04:003:5542 рішення Чабанівської с/р від 08.12.2017 №1142 виділена ОСОБА_15 , 10.04.2018 згідно заяви ОСОБА_9 поділена на ділянки :04:003:5547 та :04:003:5548.

Крім того, земельну ділянку з кадастровим номером :04:003:5541, яка рішенням Чабанівської с/р від 08.12.2017 №1143 виділена ОСОБА_16 та яка 02.07.2018 згідно заяви ОСОБА_17 поділена на ділянки :04:003:5564 та :04:003:5565.

Таким чином, службові особи Чабанівської селищної ради умисно, з корисливих мотивів, з метою одержання неправомірної вигоди (земельних ділянок) третіми особами, використали надану їм владу всупереч інтересам служби, що спричинило тяжкі насліди охоронюваним законом державним інтересам, шляхом незаконної передачі у власність за завідомо підробленими документами земельних ділянок вартістю 5,3 млн. грн.

Земельна ділянка в смт. Чабани, Фастівського (Києво-Святошинського) району Київської області, загальною площею 0.2038 га, кадастровий номер: :04:001:5438, власником якої є ТОВ «Епіцентр К» (). У розумінні ст. 98 КПК України є речовим доказом, оскільки є об`єктом кримінально протиправних дій, набуті кримінально протиправним шляхом та відповідає критеріям, зазначеним у цій статті.

З огляду на вказане, слідчим у кримінальному провадженні було прийнято постанову про визнання зазначених вище земельних ділянок речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000412 від 27.06.2019.

Прокурор в судовому засіданні просив задовольнити вказане клопотання.

Представник ТОВ «Епіцентр К» в судове засідання не з`явився.

Дослідивши матеріали клопотання вважаю клопотання таким, що не підлягає задоволенню зважаючи на наступне.

Судом встановлено, що слідчим управлінням ГУНП в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000412 від 27.06.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

Постановою старшого слідчого СУ ГУНП в Київській області від 05.05.2023 визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні земельні ділянки, втому числі і земельну ділянку з кадастровим номером :04:001:5438.

Відповідно до ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду.

Згідно п.7 ч.2 ст.131 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до вимог частини другої вказаної статті арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Прокурор, обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог ст. 171 КПК України, зазначив мету відповідно до положень ст. 170 КПК України, з якою пов`язує необхідність у накладенні такого арешту, з метою збереження речових доказів.

Згідно положень ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Прокурор в клопотанні зазначив, що метою арешту вищезазначеного нерухомо майна є збереження його як речового доказу, яке було визнано речовим доказом 05.05.2023, проте відповідних доказів на підтвердження необхідності накладення арешту не надавав, ризиків, які об`єктивно існують і передбачені ст. 170 КПК України не зазначив. Крім того, прокурор просить накласти арешт на вказане у клопотанні майно, особи яка не має процесуального статусу у кримінальному провадженні, також прокурором не доведено існування правових підстав для накладення арешту на майно.

Згідно п. 5 ч. 1, 2 ст.173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

За таких обставин, слідчий суддя вважає за необхідне в задоволенні клопотання відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-174 КПК України, слідчий суддя,-

п о с т а н о в и в :

У задоволенні клопотання прокурора відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна, а саме: земельної ділянки кадастровий номер :04:001:5438, яка належить ТОВ «Епіцентр К» у кримінальному провадженні відомості про яке внесені до ЄРДР за №0000412 від 27.06.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня отримання її копії.

Слідчий суддя ОСОБА_1