Справа № 308/2199/20
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2023 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

його захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород, обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000656 про обвинувачення: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження Казахстан, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, тимчасово не працюючого, одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Згідно обвинувального акту, ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що 25 лютого 2019 року близько 22 години 15 хвилин він, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх діянь, з корисливих мотивів, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, зайшовши в приміщення кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташоване по АДРЕСА_2 , звідки таємно здійснив крадіжку двох плазмових телевізорів марки «LG», чорного кольору, 2008 року випуску, виготовлений в Кореї, який згідно висновку експерта 11/90 від 17.02.2020 з урахуванням стану зносу станом цін на 26 лютого 2019 року становить 2475.00 гривень.

Вказано, що загальна сума завданого збитку потерпілому ОСОБА_6 становить 4950 гривень.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), поєднаній з проникненням у житло чи інше приміщення, вчиненому повторно.

Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно обвинувального акту згідно до вимог статті 337 КПК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті не визнав. Вказав, що обвинувачення ґрунтується на припущеннях та він цього не робив.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні вказала, що досудове розслідування проведено з грубим порушенням вимог КПК України. Зазначила, що відомості до ЄРДР внесені за іншою подією, покази свідка вказують на непричетність її підзахисного до вчинення даного злочину, а інші докази є недостатніми для встановлення його вини. У зв`язку з наведеним, просила виправдати ОСОБА_4 у зв`язку з недоведеністю його вини.

Прокурор у судовому засіданні підтримав обставини, викладені в обвинувальному акті в повному обсязі та вказав, що здобуті органом досудового розслідування докази в своїй сукупності дають повне уявлення про злочинні дії ОСОБА_4 .

На підставі наведеного, просив визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі у межах санкції статті, із застосуванням ст. 71 КК України.

Потерпілий ОСОБА_6 не скористався правом на участь у судовому засіданні. Надав суду заяву, згідно з якою просить проводити розгляд справи без його участі та погоджується з позицією прокурора у частині призначення покарання.

Одночасно, на безпосередньому допиті потерпілого сторони кримінального провадження не наполягали.

Як доказ вини обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, прокурором було надано, а судом безпосередньо досліджено у судовому наступні докази та допитано свідка.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснив, що вилучений у нього працівниками поліції телевізор купила його теща та наголосив, що від ОСОБА_4 він його не брав. Зауважив, що наявні у матеріалах справи відомості зазначені ним у розписці від 28.01.2020 та протоколі огляду від 28.01.2020 не відповідають дійсності.

Крім показів свідка, у судовому засіданні безпосередньо досліджені наступні письмові докази:

-Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000656 від 27.02.2019, згідно якого фабулою вчинення кримінального правопорушення є те, що 26.02.2019 надійшло повідомлення про те, що невідома особа, проникши в приміщення «Пап», що розташоване за адресою: м. Ужгород, вул. Університетська через незачинене вікно, звідки умисно, таємно з корисливих мотивів викрала два телевізори.

-Протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 26.02.2019 року, згідно якого заявник ОСОБА_6 вказав, що в період часу з 19.00 год. 25.02.2019 по 09.00 год. 26.02.2019 невідома особа, шляхом вільного доступу, яке було відкрите на провітрювання, проникла у приміщення кафе «UPTOWN» за адресою: м. Ужгород, вул. Мальовнича, 9, звідки викрала 2 телевізори марки «LG», дриль та перфоратор.

-Протокол огляду місця події від 26.02.2019 року, відповідно до якого було оглянуто приміщення кафе « ІНФОРМАЦІЯ_3 » за адресою: м. Ужгород, вул. Мальовнича, 9, зафіксовано загальну обстановку та місце розташування речей. Вказано, що на момент огляду вікна до приміщення були зачинені та ззовні не пошкоджені.

-Розписка ОСОБА_7 від 28.01.2020 про те, що ним було добровільно видано телевізор LG чорного кольору, який йому у лютому 2019 року продав ОСОБА_4

-Протокол огляду від 28.01.2020, згідно якого у приміщенні Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області було оглянуто телевізор марки «LG», чорного кольору, 2008 року випуску, виготовлений в Кореї, який добровільно було надано гр. ОСОБА_7 , який пояснив, що даний телевізор отримав від ОСОБА_4 в якості розрахунку за борги.

-Висновок експерта №11/90 від 17.02.2020, згідно якого вартість телевізора марки «LG» моделі «32LG3000-ZA», наданого на дослідження, бувшого у використанні, з урахуванням ознак зносу, станом цін на 26 лютого 2019 року становить 2 475 грн.

-Протокол пред`явлення речей для впізнання від 26.02.2020, згідно якого потерпілий ОСОБА_6 впізнав один із телевізорів, пред`явлених для впізнання як телевізор, викрадений із кафе. Назвав ознаки, за якими ним було ідентифіковано телевізор.

Судом було вжито передбачені законом заходи для допиту усіх свідків, зазначених стороною обвинувачення та захисту, а також досліджені всі докази, надані учасниками кримінального провадження.

Згідно ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК України, та сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду доказів.

Згідно ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Статтею 86 КПК України зазначено, що доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення. Суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

Дослідивши та проаналізувавши в сукупності надані докази, перевіривши їх на предмет належності та допустимості, суд, ґрунтуючись на засадах справедливості, виваженості та неупередженості, прийшов до наступного висновку.

Так, на підтвердження вини обвинуваченого ОСОБА_8 стороною обвинувачення було надано, зокрема, Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000656 від 27.02.2019 та протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 26.02.2019 року.

Відповідно до п. 1 розділу 2 Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Офісу Генерального прокурора №298 від 30.06.2020, до Реєстру вносяться відомості пр., зокрема, час та дату надходження заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення або виявлення з іншого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; прізвище, ім`я, по батькові (найменування) потерпілого або заявника; короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Суд констатує, що фабула кримінального правопорушення, викладена у Витязі з ЄРДР №0000656 від 27.02.2019, не співпадає із викладом обставин вчинення злочину, зазначеними потерпілим у протоколі прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 26.02.2019.

Більше того, у протоколі огляду місця події від 26.02.2019 року слідчий вказує, що об`єктом огляду було приміщення кафе « ІНФОРМАЦІЯ_3 » за адресою: м. Ужгород, вул. Мальовнича, 9, що також відрізняється від відомостей, викладених у Витязі з ЄРДР.

За такого, у вказаних письмових доказах зазначені різні назви закладів та адреси їх розташування, з яких було викрадено майно. Вказані процесуальні неточності ставлять під сумнів законність всіх здобутих доказів в межах кримінального провадження №0000656 від 27.02.2019, на що правильно звернула увагу захисник обвинуваченого.

Що стосується оцінки наданої розписки ОСОБА_7 від 28.01.2020 та протоколу огляду від 28.01.2020, як доказів вини обвинуваченого, суд зауважує наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.

Суд вказує, що безпосередньо допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 заперечив той факт, що він отримав телевізор марки «LG» від обвинуваченого ОСОБА_4 , а подана ним розписка була написана під тиском. Крім того, до проведення слідчої дії, а саме огляду телевізора марки «LG», чорного кольору, 2008 року випуску, виготовленого в Кореї, не було залучено захисника ОСОБА_7 , що могло б спростувати факт тиску на нього з боку слідчого під час проведення слідчих дій.

Таким чином, вищевказані докази, а саме розписка ОСОБА_7 від 28.01.2020 та протокол огляду від 28.01.2020, що покладені в основу обвинувачення, суд не може визнати належними та допустимими доказами вини обвинуваченого ОСОБА_4 .

У відповідності до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Статтею 17 КПК України встановлено презумпцію невинуватості та забезпечення доведеності вини, що кореспондується зокрема зі статтею 62 Конституції України, згідно якої: особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину; обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь;

У відповідності до статті 11 Загальної декларації прав людини, згідно якої кожна людина, обвинувачена у вчиненні злочину, має право вважатися невинною доти, поки її винність не буде встановлена в законному порядку шляхом прилюдного судового розгляду, при якому їй забезпечують усі можливості для захисту; ніхто не може бути засуджений за злочин на підставі вчинення будь-якого діяння або за бездіяльність, які під час їх вчинення не становили злочину за національними законами або за міжнародним правом; не може також накладатись покарання тяжче від того, яке могло бути застосоване на час вчинення злочину;

Згідно із статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Окрім того, з метою правильного застосування норм Конституції України при здійсненні правосуддя Пленум Верховного Суду України в пункті 18 постанови №9 від 01 листопада 1996 року "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя" дав наступні роз`яснення: "При розгляді кримінальних справ має суворо додержуватись закріплений у частині 1 статті 62 Конституції України принцип презумпції невинуватості, згідно з яким особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. При цьому неприпустимо покладати на обвинуваченого (підсудного) доведення своєї невинуватості".

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях (у справах "Авшар" проти Туреччини", "Ухань проти України", «Козинець проти України") неодноразово повторював, що при оцінці доказів суд має керуватися критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Виходячи з цих засад, тягар доказування винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення покладається на сторону обвинувачення. У разі, якщо розумні сумніви щодо існування обставин, на яких ґрунтується обвинувачення, не були виключені дослідженими в суді доказами, обвинувачений користується перевагами розумного сумніву і має бути виправданий через неспростовану презумпцію невинуватості.

Таким чином, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд визнає, що вищевказані окремі зібрані під час проведення слідчих (розшукових) дій докази про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, є неналежними та недопустимими в силу наведених вище підстав, а інші докази, надані стороною обвинувачення, не доводять винуватість ОСОБА_4 поза розумним сумнівом.

З огляду на те, що після інкримінованої ОСОБА_4 події злочину сплив значний час, а також на відсутність інших належних і допустимих речових доказів, суд приходить до висновку, що можливість отримання нових доказів вичерпана.

За таких обставин, суд визнає, що стороною обвинувачення не доведена винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, а можливість отримання нових доказів вичерпана, отже, останнього належить виправдати на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Судові витрати по справі віднести на рахунок держави.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 62 Конституції України, ст.ст. 84, 86, 94, 369-371, 373-376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати невинуватим у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та виправдати на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України, у зв`язку з недоведеністю його вини.

Речові докази:

1) телевізор марки «LG», чорного кольору, 2008 року випуску, виготовлений в Кореї, який повернутий потерпілому вважати повернутим за належністю.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Вручити сторонам кримінального провадження копію вироку негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1