Житомирський апеляційний суд
Справа №295/2496/23 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.4 ст.187 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2023 року Житомирський апеляційний суд

в складі: головуючого ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження 295/2496/23 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Богунського районного суду м. Житомира від 27 квітня 2023 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Якутськ Якутської області Республіки Саха російської федерації, росіянина, громадянина росії, з неповною середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, немаючого на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 27.12.1999 року Мінським районним судом м. Києва за ч.2 ст.141 КК України (в редакції закону від 1960 року) до 2 років позбавлення волі;

- 11.04.2002 року Оболонським районним судом м.Києва за ч.2 ст.186, ч.2 ст.187, ст.70 КК України до 9 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

- 11.07.2013 року Корольовським районним судом м.Житомира за ч.2 ст.186, ч. 2 ст.187, ст.70 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

-18.05.2017 року Житомирським районним судом Житомирської області за ч.3 ст. 187 КК України до 11 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного майна;

- 24.09.2021 року Богунським районним судом м. Житомира за ч.2 ст. 186, ч.4 ст. 70 КК України до 11 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного майна;

- 20.06.2022 року Богунським районним судом м. Житомира за ч.1 ст.309 КК України до 2 років обмеження волі з іспитовим строком 1 рік;

обвинуваченого за ч.4 ст.185, ч.4 ст.187 КК України,-

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить переглянути справу у зв`язку із упередженістю до нього. Зазначає, що свої доводи надасть під час апеляційного розгляду.

Прокурор Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_10 в запереченні на апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.

Вироком Богунського районного суду м. Житомира від 27 квітня 2023 року:

ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.4 ст.187, ч.4 ст.187 КК України та призначено йому покарання:

- за ч.4 ст.185 КК України у виді 6 (шести) років позбавлення волі;

- за ч.4 ст.187 КК України у виді 9 (дев`яти) років позбавлення волі із конфіскацією майна;

- за ч.4 ст. 187 КК України у виді 10 (десяти) років позбавлення волі із конфіскацією майна.

На підставі ст.70 ч.1 КК України, шляхом часткового складання визначених покарань, остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді 11 (одинадцяти) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

На підставі ст.71 КК України, до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Богунського районного суду м.Житомира від 20.06.2022 року і за сукупністю вироків призначено ОСОБА_8 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 11 років 2 місяці із конфіскацією майна.

Строк відбування покарання вирішено рахувати з часу набрання вироком законної сили.

Зараховано ОСОБА_8 у строк покарання строк його попереднього ув`язнення з 10 січня 2023 року по день набрання вироком законної сили відповідно до ч.5 ст.72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою залишено до набрання вироком законної сили, але не більше ніж на 60 днів.

Стягнуто із ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів в розмірі 4530 грн. 52 коп.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Як встановлено судом та зазначено у вироку, 04.12.2022 близько 19 години 10 хвилин ОСОБА_11 перебував на 4 поверсі гуртожитку за адресою: АДРЕСА_3 , де в коридорі побачив не прикріплений велосипед торгівельної марки «AZIMUT», моделі «Fusion», в рамі чорно-зеленого кольору, що належить раніше незнайомій ОСОБА_12 .

В цей день, час, місці та за вказаних обставин у ОСОБА_13 виник злочинний умисел, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна, що належить ОСОБА_12 , вчиненого у період запровадженого на території України воєнного стану.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне, таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_11 04.12.2022 близько 19 години 10 хвилин, діючи в умовах воєнного стану, керуючись корисливим мотивом, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає та вони залишаються непоміченими, перебуваючи в коридорі 4 поверху будівлі гуртожитку, розташованому в АДРЕСА_3 таємно, умисно шляхом вільного доступу, діючи повторно, викрав велосипед торгівельної марки «AZIMUT», моделі «Fusion», в рамі чорно-зеленого кольору, вартістю 3 100 гривень, який належить ОСОБА_12 .

В подальшому, утримуючи викрадене майно при собі, ОСОБА_11 місце вчинення кримінального правопорушення покинув, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_12 матеріальної шкоди на суму 3 100 гривень.

Крім того, 02.01.2023, близько 14 години, ОСОБА_11 знаходився поблизу Житомирського механічного заводу, що за адресою: м. Житомир, вул. Чехова, 1, де побачив раніше незнайомого неповнолітнього ОСОБА_14 , який прямував в сторону вулиці Короленка в місті Житомирі. Після чого, ОСОБА_11 підійшов до ОСОБА_14 та попросив цигарку і грошові кошти, на що неповнолітній відмовив.

В цей час та місці у ОСОБА_13 виник злочинний умисел на напад на неповнолітнього ОСОБА_14 з метою заволодіння будь-яким майном належним останньому, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого, вчинений у період запровадженого на території України воєнного стану.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_11 в цей же час почав слідувати за ОСОБА_14 по вулиці Короленка в місті Житомирі, вимагаючи грошові кошти, та наздогнавши неповнолітнього поблизу будинку АДРЕСА_4 , 02.01.2023 близько 14 години 15 хвилин зупинив ОСОБА_14 , схопивши його лівою рукою за зап`ястя правої руки. В подальшому ОСОБА_11 своєю правою рукою дістав із правої кишені своєї куртки предмет, ззовні схожий на ніж, та погрожуючи його застосуванням неповнолітньому потерпілому ОСОБА_14 , який сприймав вказану погрозу як реальну для свого життя та здоров`я, заволодів майном останнього, а саме : мобільним телефоном марки «PocoX3Ro», вартістю 8 499 гри, чим спричинив потерпілому ОСОБА_14 матеріальну шкоду на вказану суму.

Таким чином, ОСОБА_11 вчинив напад, з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я неповнолітнього потерпілого ОСОБА_14 у період запровадженого на території України воєнного стану.

Крім того, 04.01.2023, близько 11 години, ОСОБА_11 перебував на перехресті вулиць Князів Острозьких та Михайла Грушевського в місті Житомирі, де поблизу кіоску «Ремонт взуття», помітив раніше невідомого неповнолітнього ОСОБА_15 , який прямував по вулиці Михайла Грушевського в місті Житомирі.

В цей час та місці у ОСОБА_13 виник злочинний умисел на напад на неповнолітнього ОСОБА_16 з метою заволодіння будь-яким майном належним останньому, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого, вчинений особою, яка раніше вчинила розбій, у період запровадженого на території України воєнного стану.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_11 в цей же час почав слідувати за неповнолітнім ОСОБА_17 до будинку АДРЕСА_5 , де зайшов вслід за неповнолітнім до під`їзду будинку АДРЕСА_5 , та, піднявшись на сходинковий майданчик між 1-м та 2-м поверхами даного будинку, підійшов до неповнолітнього ОСОБА_16 та запитав, чи відомий йому чоловік на ім`я ОСОБА_18 , який проживає на 7-му поверсі даного будинку, на що останній відповів, що ні.

Після чого, ОСОБА_8 доводячи свій злочинний умисел до кінця 04.01.2023 близько 11 год. 20 хв., перебуваючи в під`їзді будинку АДРЕСА_5 , правою рукою дістав із правої кишені своєї куртки предмет, ззовні схожий на ніж, та, погрожуючи його застосуванням неповнолітньому потерпілому ОСОБА_19 , який сприймав вказану погрозу як реальну для свого життя та здоров`я, заволодів майном останнього, а саме: дістав з правої кишені куртки неповнолітнього ОСОБА_15 мобільний телефон торгівельної марки «Xiaomi Redmi» моделі «9С», вартістю 4 118 грн 07 коп, в чохлі прозоро-чорного кольору та грошові кошти в сумі 215 гривень, спричинивши потерпілому матеріальної шкоди на вказану суму.

Таким чином ОСОБА_11 , будучи особою, яка раніше вчинила розбій, вчинив напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я неповнолітнього потерпілого ОСОБА_16 у період запровадженого на території України воєнного стану.

Крім того, 10.01.2023 о 16 год, ОСОБА_11 перебував за місцем проживання свого знайомого ОСОБА_20 за адресою: АДРЕСА_6 , де розпивав спиртні напої спільно із ОСОБА_20 та ОСОБА_21 .

В цей час та місці у ОСОБА_13 виник злочинний умисел направлений на таємне, повторне, викрадення чужого майна, належного ОСОБА_22 , вчиненого у період запровадженого на території України воєнного стану.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне, таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_11 , діючи в умовах воєнного стану, 10.01.2023 о 16 год, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та вони залишаються непоміченими, вийшов з приміщення будинку АДРЕСА_6 та через незачинені двері зайшов до приміщення сараю, розташованого на території даного домоволодіння, звідки таємно, умисно, шляхом вільного доступу, повторно, викрав чуже майно, а саме: ручну бензинову пилу, торговельної марки «Карпати» моделі «БП- 4500», вартістю 2039,72 гривень, належну ОСОБА_23 .

В подальшому, утримуючи викрадене майно при собі, ОСОБА_11 місце вчинення кримінального правопорушення покинув, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_22 матеріальної шкоди на суму 2039, 72 гривень.

Під час апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_8 уточнив вимоги апеляційної скарги, зазначивши, що упередженість суду першої інстанції полягає в тому, що йому призначено занадто суворе покарання, а тому просив апеляційний суд пом`якшити покарання.

Заслухавши доповідача, доводи обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника в підтримання апеляційної скарги, пояснення прокурора в заперечення апеляційної скарги, думку потерпілого, який покладався на розсуд суду щодо призначення покарання, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Оскільки фактичні обставини справи, правильність кваліфікації дій та доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 в апеляційній скарзі не оспорюється, тому висновок суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану та у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбою), вчиненому в умовах воєнного стану, а також у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбою), вчиненому особою, яка раніше вчинила розбій, в умовах воєнного стану відповідає фактичним обставинам кримінального провадження. Дії обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.4 ст.185, ч.4 ст.187 КК України кваліфіковані правильно.

Відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд першої інстанції виходив із загальних засад призначення покарання - ст. 65 КК України, та врахував ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, які згідно ст. 12 КК України відносяться до тяжкого та особливо тяжкого злочинів, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому, суд визнав активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень та виключив таку пом`якшуючу обставину, як щире каяття навівши відповідні мотиви, а саме систематичність вчинення корисливих злочинів та вчинення злочинів під час іспитового строку.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому, суд визнав рецидив злочинів.

Також судом враховано особу обвинуваченого ОСОБА_8 , який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, не працевлаштований та не має постійного джерела доходу, вчинив кримінальні правопорушення під час іспитового строку, неодружений, на утриманні дітей не має, характеризується негативно та не бажає ставати на шлях виправлення.

Крім того, суд врахував обставини вчинення кримінальних правопорушень, характер та спосіб заволодіння чужим майном, розмір викраденого майна, кількість епізодів та те, що особливо тяжкі злочини за ч.4 ст.187 КК України були вчинені ним відносно неповнолітніх потерпілих.

З урахуванням зазначених обставин, суд першої інстанції дійшов висновку про призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі строком, наближеним до мінімального, визначеного санкціями ч.4 ст.185 та ч.4 ст.187 КК України та вважав, що таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого і сприятиме запобіганню вчиненню ним нових правопорушень.

З наведеними висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про те, що йому призначено занадто суворе покарання, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки саме таке покарання відповідає тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого, а тому його не можна вважати явно несправедливим.

Таким чином, переконливих аргументів, які б ставили під сумнів законність та вмотивованість рішення суду першої інстанції при призначенні обвинуваченому покарання в апеляційній скарзі не наведено.

Крім того, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно застосовано вимоги ст.71 КК України при призначенні остаточного покарання обвинуваченому ОСОБА_8 .

Також, колегія суддів звертає увагу, що виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації, покарання за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Норми кримінального закону України наділяють суд правом вибору у визначених законом межах заходу примусу певного виду і розміру. Справедливість покарання має визначатися з урахуванням інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, а також інших осіб з погляду підвищення рівня їх безпеки шляхом запобігання вчиненню нових злочинів і надання підстав правомірно очікувати відповідну протиправному діянню реакцію держави.

З врахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з призначеним судом першої інстанції покаранням обвинуваченому та вважає, що воно буде достатнім для перевиховання та виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових злочинів. Призначене обвинуваченому ОСОБА_8 покарання не можна визнати явно несправедливим та таким, що не відповідає тяжкості вчинених злочинів та особі обвинуваченого внаслідок суворості.

Разом з цим, відповідно до ч.2 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Згідно п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року передбачені законом правила призначення покарання за сукупністю злочинів (ст. 70 КК ) застосовуються у випадках самостійної кваліфікації вчиненого як за різними статтями, так і за різними частинами однієї статті кримінального закону, якими передбачено відповідальність за окремі склади злочинів і які мають самостійні санкції.

За окремими епізодами злочинної діяльності або за окремими пунктами статті (частини статті) КК, які не мають самостійної санкції, покарання не призначається.

Як вбачається з оскаржуваного вироку, обвинувачений ОСОБА_8 вчинив 2 епізоди злочинної діяльності, а саме: 02.01.2023 напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із застосування насильства, яке є небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненому в умовах воєнного стану; та 04.01.2023 - напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із застосування насильства, яке є небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненому особою, яка раніше вчинила розбій, в умовах воєнного стану. Суд кваліфікував зазначені дії обвинуваченого за ч. 4 ст. 187 КК України окремо за кожним епізодом та призначив покарання окремо за кожним епізодом злочинних дій, що є неприпустимим.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що при призначенні покарання окремо за кожен епізод за ч.4 ст.187 КК України, суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність. Тому вирок суду першої інстанції у вказаній частині підлягає зміні, шляхом виключення з його резолютивної частини посилання суду на призначення покарання ОСОБА_8 за ч.4 ст.187 КК України у виді 9 років позбавлення волі із конфіскацією майна.

При цьому апеляційний суд також враховує обставини вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, спосіб його вчинення, та те, що злочинні дії вчинялися відносно неповнолітніх осіб.

На підставі наведеного, колегія суддів дійшла висновку про зміну вироку суду на підставі ч.2 ст.404 КПК України.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

В порядку ч.2 ст.404 КПК України вирок Богунського районного суду м.Житомира від 27 квітня 2023 року щодо ОСОБА_8 змінити в частині призначення покарання.

Виключити посилання в резолютивній частині зазначеного вироку на призначення покарання ОСОБА_8 за ч.4 ст.187 КК України у виді 9 (дев`яти) років позбавлення волі із конфіскацією майна.

В іншій частині вирок суду залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим ОСОБА_8 в той самий строк - з моменту отримання копії судового рішення.

Судді: