Справа № 946/3904/23
Провадження № 1-кс/946/1217/23
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2023 року слідчий суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчого Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області, про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000511 від 23.04.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 1 ст. 146 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 22.04.2023, приблизно о 19 год. 24 хв. ОСОБА_4 рухаючись по вул. Михайла Грушевського в м. Ізмаїлі, Одеської області, за кермом автомобіля марки «Daewoo», модель «Lanos», індивідуальний номерний знак НОМЕР_1 , біля відділення банку АТ «Ощадбанк» помітив ОСОБА_5 , який в цей час переходив зазначену вулицю та рухався в напрямку вул. Івана Франка, в м. Ізмаїлі, Одеської області.

Після чого, ОСОБА_4 несподівано для ОСОБА_5 наздогнав його на вказаному автомобілі та проявляючи зневагу до оточуючих, ігноруючи прийняті у суспільстві норми моралі та правила поведінки, з мотивів особистої неприязні до нього, через можливі його протиправні дії щодо крадіжки майна та відчуттям уявного відновлення справедливості, з метою примушування ОСОБА_5 до зізнання у вчиненні ним можливої крадіжки майна за адресою: АДРЕСА_1 , з застосуванням психологічного та фізичного насилля, здійснив спробу його викрадення, однак останній почав чинити опір, через, що ОСОБА_6 покликав на допомого невстановлену досудовим розслідуванням особу, по прибуттю якої вони вдвох, проти волі ОСОБА_5 , використовуючи психологічний тиск та фізичну силу, взяли його під руки та незаконно заштовхали до заднього пасажирського місця вказаного автомобіля, після чого поїхали прямо по вул. Івана Франка в м. Ізмаїлі, Одеської області.

Викравши ОСОБА_5 , ОСОБА_4 разом з невстановленою досудовим розслідуванням особою привезли та утримували його, біля вищезазначеного домоволодіння та продовжуючи застосовувати психологічне та фізичне насилля, ОСОБА_4 змушував ОСОБА_5 розповідати про обставини можливо вчиненої ним вказаної крадіжки, після чого цього ж дня у невстановлений досудовим розслідуванням час ОСОБА_5 було звільнено та відпущено.

Крім того, досудовим розслідування встановлено, що 22.04.2023 в період часу з 19 год. 24 хв. до моменту звільнення ОСОБА_5 , ОСОБА_4 з мотивів особистої неприязні до ОСОБА_5 , через його можливі протиправні дії щодо вказаної крадіжки та відчуттям уявного відновлення справедливості, з метою примушування ОСОБА_5 до зізнання у вчиненні ним можливої крадіжки, за допомогою невстановленого досудовим розслідуванням знаряддям, спричинив ОСОБА_5 тілесне ушкодження у вигляді: забою головного мозку, закритого перелому кісток склепіння черепа; крововиливу під оболонки головного мозку, які в подальшому спричинили смерть ОСОБА_5 .

В ході досудового слідства були встановлені свідки та проведено ряд слідчих (розшукових) дій за результатами яких вбачається, що до вчинених кримінальних правопорушень може бути причетний громадянин ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який 22.04.2023, приблизно 19 год. 32 хв. своїми активними діями допомагав підозрюваному ОСОБА_4 в викрадені померлого ОСОБА_5 , після чого вони вдвох відвезли його до домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

03.05.2023 органом досудового розслідування отримано ухвалу слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області (справа № 946/3040/23, провадження № 1-кс/946/940/23) про надання дозволу на проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_2 , з метою відшукання та вилучення одягу, взуття, знаряддя вчинення кримінального правопорушення (палиці, дубинки тощо), носіїв інформації (жорсткі диски, карти-пам`яті, USB-флеш-накопичувачі, CD та DVD диски, тощо), комп`ютерної техніки (системні блоки, ноутбуки, планшети), мобільних телефонів, SIM-карток, відеореєстраторів, фото-відеокамер, чорнових записів тощо на яких могли зберегтись сліди кримінального правопорушення або інші відомості, які можуть бути використані, як доказ обставин, які встановлюються під час досудового розслідування.

Так, 02.06.2023 відповідно до вищезазначеної ухвали, органом досудового розслідування проведено обшук за адресою: АДРЕСА_2 , в ході якого було виявлено та вилучено: ноутбук марки «Acer», модель «Aspire 8735G», серійний номер LXPHF021219432AE7C2000, котрий упаковано до поліетиленового сейф-пакету «PSP 4189948», на якому може зберігатись інформація щодо обставин вчиненого кримінального правопорушення; бейсбольну биту чорно-білого кольору, котру упаковано до поліетиленового пакету чорного кольору, на якій можуть зберігатись біологічні сліди померлого ОСОБА_5

02.06.2023 усі вищезазначені речі визначено в якості речового доказу у кримінальному провадженні, оскільки на них можуть зберігатись сліди кримінального правопорушення або інші відомості, які можуть бути використані, як доказ обставин, які встановлюються під час досудового розслідування.

Враховуючи той факт, що ноутбук марки «Acer», модель «Aspire 8735G», серійний номер LXPHF021219432AE7C2000 та бейсбольну биту чорно-білого кольору визначено в якості речового доказу у кримінальному провадженні, виникла необхідність накласти арешт на вказане майно.

Слідчий та прокурор про час та місце розгляду клопотання були повідомлені належним чином, однак в судове засідання не з`явились, проте слідчий ОСОБА_8 надав заяву про розгляд клопотання без їх участі, на арешті вказаного майна наполягають.

Особа, у якої вилучено майно, в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була сповіщена належним чином, про причину неявки суд не повідомила.

В силу ст. 107 КПК технічні засоби фіксування процесу не застосовувалися.

Вивчивши матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.

Згідно ч. 2 ст. 167 КПК України, тимчасовому вилученню підлягає майно у вигляді речей, документів, грошей, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом; набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

Частиною 2 ст. 168 КПК України передбачено, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку або огляду.

Згідно ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Як передбачено п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається, в тому числі, з метою збереження речових доказів. Арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально - протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально-протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною другою ст.173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

З урахуванням положень ст.ст. 2, 7 КПК України, при розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого та відповідати вимогам закону.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Виходячи з наведеного та приймаючи до уваги, що завданням кримінального судочинства є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування кримінального правопорушення тощо, а також зважаючи на те, що вилучені вищевказані предмети мають значення речових доказів у кримінальному провадженні, та незастосування арешту щодо цього майна може призвести до зникнення, втрати або його пошкодження або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню, слідчий суддя вважає що клопотання слідчого про арешт майна є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.170 - 173 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області, про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на з метою забезпечення збереження речового доказу на тимчасово вилучене в ході обшуку майно, а саме:

ноутбук марки «Acer», модель «Aspire 8735G», серійний номер LXPHF021219432AE7C2000, котрий упаковано до поліетиленового сейф-пакету «PSP 4189948»;

бейсбольну биту чорно-білого кольору, котру упаковано до поліетиленового пакету чорного кольору.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти діб з дня проголошення або отримання.

Слідчий суддя: ОСОБА_1