У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 183/5024/23

№ 1-кп/183/1380/23

19 червня 2023 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

розглянув у підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області кримінальне провадження № 0000323 відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, громадянина України, неодруженого, військовослужбовця військової служби, старшого водія 1 механізованого відділення 1 механізованого взводу 2 механізованої роти 1 механізованого батальйону війкової частини НОМЕР_1 у військовому званні «старший солдат», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

встановив:

ОСОБА_5 обвинувачується у тому, що 08 листопада 2022 року на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 301 його було призначено на посаду старшого водія 1 механізованого відділення 1 механізованого взводу 2 механізованої роти 1 механізованого батальйону війкової частини НОМЕР_1 .

Так, старший солдатОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем та, відповідно до вимог ст. ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, будучи зобов`язаним суворо дотримуватись у своїй службовій діяльності вимог законів України, Статутів Збройних Сил України, бути взірцем виконання службового обов`язку, 05 січня 2023 року, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби, самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , яка дислокується в АДРЕСА_2 , без поважних причин, свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, не приймаючи мір для повернення до військової частини НОМЕР_1 , про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв.

01 березня 2023 року, старший солдат ОСОБА_5 самостійно прибув до другого слідчого відділу (с дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань у м. Полтава, та повідомив про себе, внаслідок чого кримінальне правопорушення було припинено.

Таким чином, 05 січня 2023 року старший солдат ОСОБА_5 умисно самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , без поважних причин, в умовах особливого періоду в умовах воєнного стану та незаконно перебував за її межами до 01 березня 2023 року.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч. 5 ст. 407 КК України, як самовільне залишення військової частини або місця служби, вчинене в умовах воєнного стану військовослужбовцем (крім строкової служби).

В підготовчому судовому засіданні прокурор заявив про затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної 13 червня 2023 року між прокурором Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_5 , за участю захисника, яку просив затвердити судом та призначити узгоджене між прокурором та обвинуваченим покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, з застосуванням норми ст. 69 КК України та призначенням останньому покарання нижчого від найнижчої межі, передбаченою санкцією ч. 5 ст. 407 КК України, а саме у виді позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ст. 62 КК України замінити основне покарання ОСОБА_5 на тримання у дисциплінарному батальйоні строком на 2 (два) роки. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди, встановлені ст. 473 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_5 висловився про затвердження угоди і призначення йому узгодженого покарання. При цьому останній визнав себе винним, повністю визнав обставини, зазначені прокурором в обвинувальному акті. А також зазначив, що угоду було укладено добровільно. Щиро розкаюється у вчиненому, шкодує, що вчинив злочин.

Захисник ОСОБА_4 не заперечував проти затвердження судом угоди про визнання винуватості, і призначення узгодженого сторонами покарання.

Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши надані матеріали, прийшов до переконання, що в затвердженні угоди має бути відмовлено, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2, 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Відповідно до ч.7 ст.474 КПК України, суд перевіряє угоду на відповідність цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу або закону, в тому числі, допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди, умови угоди не відповідають інтересам суспільства, умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань.

Згідно зі ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Конструкція ст. 69 КПК України, а саме: «…за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може…», свідчить про те, що застосування ст. 69 КК України при призначенні покарання є не обов`язком, а правом суду.

Крім того, таке право у суду вникає виключно за наявності умов застосовування ст. 69 КК України.

Такими умовами є:

?наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення;

?наявність обставин, які можуть бути враховані судом при наданні оцінки особі винного;

?відсутність прямої заборони застосовувати ст. 69 КК України до окремих складів злочинів.

В угоді про визнання винуватості прокурор зазначає, що ОСОБА_5 під час досудового розслідування беззастережно визнав себе винуватим, покаявся, активно сприяв розкриттю злочину.

Водночас в чому саме полягало активне сприяння розкриттю злочину, прокурор не зазначає.

Як видно з тексту угоди, вона не містить і послання обставини, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

На переконання суду сам факт визнання своєї провини в даному випадку не може свідчити про зниження ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Не були такі обставини встановлені і в підготовчому судовому засіданні.

Посилання прокурора в угоді на зобов`язання ОСОБА_5 в майбутньому, зокрема на те, що обвинувачений ОСОБА_5 буде активно сприяти розкриттю злочину, не можуть бути прийняті судом у якості обставини, що пом`якшує покарання та істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, оскільки на стадії підготовчого судового засідання посилання на таку обставину в майбутньому часі, на переконання суду, є неактуальним, оскільки до компетенції суду не входить діяльність щодо розкриття злочинів, а тому не зрозуміло, яким чином ОСОБА_5 має «активно сприяти розкриттю злочину та розгляду кримінального провадження судом» у майбутньому.

Тобто, фактично судом встановлена одна обставина, що пом`якшує покарання щире каяття.

Відсутність же кількох (тобто щонайменше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення унеможливлюють застосування ч. 1 ст. 69 КК Украйни.

Щодо наявності обставин, які можуть бути враховані судом при наданні оцінки особі винного, то суд звертає увагу на те, що в судовому засіданні прокурор також просила врахувати позитивну характеристику обвинуваченого, однак згідно характеристики, наданої прокурором, обвинувачений характеризується посередньо.

За таких обставин, на переконання суду, умови даної угоди суперечать вимогам закону, що унеможливлює затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної 13 червня 2023 року між прокурором Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_5 ,обвинуваченим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 314, 376, 473, 474 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

В затвердженні угоди про визнання винуватості, укладеної 13 червня 2023 року між прокурором Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_5 ,обвинуваченим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України - відмовити.

Повний текст Ухвали оголошено 22 червня 2023 року о 08 годині 45 хвилин.

Апеляційна скарга на Ухвалу може бути подана сторонами кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1