Справа № 287/1333/23
У Х В А Л А

19.07.2023 м. Овруч

Овруцький районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з секретарем ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Овруч клопотання прокурора Олевського відділу Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_3 про вирішення питання щодо спеціальної конфіскації та долю речових доказів по кримінальному провадженню №0000014 від 10.01.2018 (в порядку ст.100 КПК),-

ВСТАНОВИВ:

21.06.2023 прокурор Олевського відділу Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_4 звернулася до суду з клопотанням, в якому просить відповідно до ст. 100 КПК України вирішити питання про долю речових доказів у кримінальному провадженні №0000014 від 10.01.2018, а саме: каміння бурштину, яке перебуває на тимчасовому відповідальному зберіганні в Державній установі «Державне сховище дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння України», конфіскувати в дохід держави.

Клопотання мотивоване тим, що 09.01.2018 до чергової частини Олевського ВП з Коростенської місцевої прокуратури надійшли матеріали ЄО №3154 стосовно незаконного видобування корисних копалин (бурштину) неподалік с. Шебедиха, Олевського району, Житомирської області.

Відомості про вчинення зазначеного кримінального правопорушення 10.01.2018 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000014 з правовою кваліфікацією за ч. 2 ст. 240 КК України.

В ході проведення огляду місця події від 03.11.2017 а саме ділянці дороги в напрямку с. Шебедиха Олевського району, Житомирської області на відстані 3 км. від с. Шебедиха у ОСОБА_5 було виявлено пакет з вмістом каміння схоже за зовнішніми ознаками на каміння бурштину.

10.01.2018 постановою слідчого вилучене в ході огляду місця події від 03.11.2017 каміння схоже на каміння бурштину визнано речовим доказом по кримінальному провадженні.

15.02.2018 кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000014 від 10.01.2018, закрито напідставі п. 2 ч.1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України.

20.03.2018 відповідно до акту приймання посилок з цінностями №12 - зб вказане каміння вагою 0,6 кг. передане на тимчасове відповідальне зберігання Олевським ВП Коростенського ВП ГУНП у Житомирській області Державної установи «Державне сховище дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння України» (м. Київ, вул. Дегтярівська, 38-44).

В ході здійснення досудового розслідування та після закриття кримінального провадження доля речових доказів слідчим не була вирішена.

Прокурор надала заяву про розгляд клопотання у її відсутність. Клопотання підтримує і просить задовольнити.

Дослідивши матеріали клопотання, суд вважає, що його слід задовольнити з наступних підстав.

В провадженні Олевського ВП Коростенського ВП ГУНП в Житомирський області перебувало кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000014 від 10.01.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України, що стверджується витягом з ЄРДР.

З протоколу огляду місця події від 03.11.2017 року видно, що об`єктом огляду являється ділянка дороги в напрямку с. Шебедиха Олевського району, Житомирської області. На відстані 3 км. від с. Шебедиха у ОСОБА_5 було виявлено пакет з вмістом каміння схожого за зовнішніми ознаками на каміння бурштину.

Постановою слідчого СВ Олевського ВП Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області від 10.01.2018, каміння схоже за зовнішніми ознаками на каміння бурштину сирцю, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000014.

Відповідно до акту приймання посилок з цінностями №12-зб від 20.03.2018 бурштин речові докази у кримінальному провадженні №0000014 від 10.01.2018 масою 0,6 кг було передано представнику Державної установи «Державне сховище дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння України».

Постановою слідчого від 15.02.2018 кримінальне провадження №0000014 від 10.01.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України, закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

За змістом п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК України у разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу. При цьому гроші, цінності та інше майно, що були предметом кримінального правопорушення або іншого суспільно небезпечного діяння, конфіскуються, крім тих, які повертаються власнику (законному володільцю), а якщо його не встановлено - переходять у власність держави в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Правила зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, та схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження визначаються Порядком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 19.11.2012 року №1104.

Пунктом 23 вказаного Порядку №1104 передбачено, що речові докази у вигляді дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення або напівдорогоцінного каміння або у вигляді речей, що їх містять, крім тих, що мають ознаки, які свідчать про їх історичну, музейну, наукову, художню або іншу культурну цінність, передаються для зберігання Державному сховищу дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння або уповноваженому банку.

У відповідності до п. 28 Порядку №1104 речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, які через громіздкість або з інших причин, визначених у Кримінальному процесуальному кодексі України, не можуть зберігатися без зайвих труднощів в обладнаних приміщеннях або в інших місцях зберігання, визначених у пунктах 17-26 цього Порядку, передаються (крім випадків, коли такі речові докази повернуто власникові або передано йому на відповідальне зберігання) за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду торговельному підприємству для реалізації, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.

Реалізація предметів здійснюється з дотриманням вимог Порядку обліку, зберігання, оцінки конфіскованого та іншого майна, що переходить у власність держави, і розпорядження ним, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 1998 року №1340.

Згідно з п.п. 11 п. 9 Порядку №1340 майно, зазначене у пункті 1 цього Порядку, передається для подальшого розпорядження ним на підставі акта опису, оцінки та передачі майна, в тому числі реалізується через торгівельні підприємства, аукціони, біржі, з якими укладені угоди на його реалізацію відповідно до пунктів 12 і 13 цього Порядку, з дотриманням таких вимог: незаконно добуті природні ресурси та виготовлена з них продукція, а також знаряддя незаконного добування природних ресурсів за рішенням комісії, створеної відповідно до пункту 7 цього Порядку, підлягають реалізації через відповідні торгівельні підприємства, а ті, що є продуктами харчування, - передачі закладам, зазначеним у підпункті 9 цього пункту.

Відповідно до положення п.п. 3, 5 Положення про порядок формування та зберігання Державного фонду дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.03.1998 року №387, до Державного фонду зараховуються дорогоцінні метали і дорогоцінне каміння, дорогоцінне каміння органогенного утворення та напівдорогоцінне каміння, закуплені на території України та за її межами за рахунок коштів державного бюджету, відходи і брухт дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння у будь-якому вигляді та стані, дорогоцінні метали та дорогоцінне каміння, дорогоцінне каміння органогенного утворення та напівдорогоцінне каміння у виробах і брухті, скуплені у населення і юридичних осіб, конфісковані або реквізовані відповідними органами згідно з законодавством України чи здані як скарб, безхазяйні, а також одержані за правом спадкоємства чи дарування, цінності Історичного фонду дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння України, який є складовою частиною Державного фонду. Безпосереднє формування і зберігання цінностей Державного фонду здійснює Державне сховище дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння.

У відповідності до п. 15 ст. 1 Закону України "Про державне регулювання видобутку, виробництва і використання дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння та контроль за операціями з ними" Державне сховище дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння України - організація, що входить до сфери управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну фінансову політику, і забезпечує закупівлю за рахунок державного бюджету, приймання, зберігання, продаж дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння у будь-якому вигляді та стані.

Правилами торгівлі дорогоцінними металами (крім банківських металів) і дорогоцінним камінням, дорогоцінним камінням органогенного утворення та напівдорогоцінним камінням у сирому та обробленому вигляді і виробами з них, що належать суб`єктам підприємницької діяльності на праві власності, затвердженими постановою КМУ №802 від 04.06.1998 року, передбачено, що суб`єкти підприємницької діяльності здійснюють операції купівлі-продажу мінеральної та вторинної сировини лише на підставі ліцензій, що видаються у порядку, встановленому законодавством. З чого слідує, що будь-які операції щодо продажу дорогоцінного каміння мають проводитись суб`єктами, які мають відповідну ліцензію.

Таким чином, оскільки вказані вище речові докази були предметом кримінального правопорушення, власника майна не встановлено, а також зважаючи на поширеність фактів незаконного видобутку бурштину, існують достатні підстави вважати, що описане вище майно являється незаконно здобутим, однак не містить слідів кримінального правопорушення, а тому, з огляду на відсутність необхідності у подальшому його зберіганні, як речових доказів, враховуючи, що чинним законодавством не передбачено іншого порядку вирішення долі речових доказів, аніж зазначено у ст. 100 КПК України, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для передачі речових доказів для зарахування у власність держави в особі Державного сховища дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння України та відповідно і для задоволення клопотання.

Керуючись ст.ст.100, 371, 372, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Передати у власність держави речові докази у кримінальному провадженні №0000014 від 10.01.2018, а саме: бурштин вагою 0,6 кг., який перебуває на відповідальному зберіганні в Державній установі «Державне сховище дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння України» на підставі акта № 12-зб від 20.03.2018.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Овруцький районний суд протягом 7 днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1