Справа №443/436/23
Провадження №1-кп/443/78/23
УХВАЛА

підготовчого судового засідання

10 травня 2023 року місто Жидачів

Жидачівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

в процесі розгляду у підготовчому судовому засіданні клопотання про повернення обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за реєстраційним № 0000615 від 12.10.2022 відносно ОСОБА_3 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -

за участі:

прокурора ОСОБА_4

представник потерпілої адвоката ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_3

встановив:

На розгляді у Жидачівському районному суді Львівської області перебуває обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

В підготовче судове засідання з`явилися прокурор ОСОБА_4 , представник потерпілої адвокат ОСОБА_5 , потерпіла ОСОБА_6 , захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_3 .

13.04.2023 захисником потерпілої ОСОБА_6 адвокатом ОСОБА_5 подано клопотання про повернення обвинувального акту прокурору з підстав відсутності у ньому інформації про другого потерпілого у даному кримінальному провадженні ОСОБА_8 , а також оскільки в обвинувальному акті не зазначені обставини, які обтяжують покарання вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Прокурор ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні заперечив проти повернення обвинувального акт, оскільки кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК характеризується такою обов`язковою юридичною ознакою, як необережна форма вини. За наведених обставин травмування чи загибель особи похилого віку в результаті ДТП не охоплювались і не може охоплюватись умислом засудженого, а тому правових підстав для врахування передбаченої п. 6 ч. 1 ст. 67 КК України обставини, яка обтяжує покарання, немає. До аналогічних висновків прийшов ВС в справі № 193/393/20. Також зазначив, що згідно висновку експерта №130/2022 від 09.12.2022 у ОСОБА_8 будь-яких тілесних ушкоджень виявлено не було, відтак і відсутні підстави для визнання його потерпілим, а ОСОБА_8 не був позбавлений можливості заявляти клопотання про призначення додаткових експертиз. Окрім того, зазначив, що обвинувальний акт відповідає вимог встановленими ст. 291 КПК України.

Представник потерпілої адвокат ОСОБА_5 та потерпіла клопотання про повернення обвинувального акту підтримали та просили його задовольнити з мотивів наведених у ньому.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_7 заперечив про повернення обвинувального акту з підстав наведених у клопотанні адвоката ОСОБА_5 , оскільки обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

Суд, вислухавши думку учасників судового розгляду, перевіривши обвинувальний акт, дійшов наступного висновку.

Щодо не зазначення в обвинувальному акті обставини, які обтяжують покарання вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору лише у тому випадку, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу, тобто за наявності таких порушень процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду.

Вимоги до обвинувального акту встановлені ч.2 ст.291 КПК України і за ними обвинувальний акт має містити такі відомості:

1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер;

2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

3-1) анкетні відомості викривача (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора;

5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення;

6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання;

7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;

7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими;

8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування);

8-1) розмір пропонованої винагороди викривачу;

9) дату та місце його складення та затвердження.

Згідно п.3 ч.1 ст.65 КК України суд призначає покарання, зокрема, враховуючи обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Пунктом 6 ч. 1 ст.67 КК України встановлено, що при призначенні покарання обставинами, які його обтяжують, визнається вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку, особи з інвалідністю або особи, яка перебуває в безпорадному стані, або особи, яка страждає на психічний розлад, зокрема на недоумство, має вади розумового розвитку, а також вчинення кримінального правопорушення щодо малолітньої дитини або у присутності дитини.

Частиною 2 статті 67 України встановлено, що суд має право, залежно від характеру вчиненого кримінального правопорушення, не визнати будь-яку із зазначених у частині першій цієї статті обставин, за винятком обставин, зазначених у пунктах 2, 6, 6-1, 7, 9, 10, 12 такою, що обтяжує покарання, навівши мотиви свого рішення у вироку.

У пункті 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 N 7 роз`яснено, що виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання. Суди, зокрема, можуть не визнати окремі з них такими, що пом`якшують чи обтяжують покарання, а також визнати такими обставинами ті, які не зазначено в обвинувальному висновку. Якщо якась із обставин, наведених у ч.1 ст.66, ч.1 ст.67 КК України, передбачена в статті Особливої частини цього Кодексу як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, суд при призначенні покарання не може ще раз ураховувати її як пом`якшуючу або обтяжуючу покарання обставину.

Відтак, не зазначення в обвинувальному акті відомостей про обставини, які обтяжують покарання, не вказують на невідповідність обвинувального акту встановленим вимогам КПК України, оскільки дані обставини є предметом доказування в ході судового розгляду з прийняттям судом відповідного судового рішення за результатами розгляду кримінального провадження.

За таких обставин не зазначення прокурором в обвинувальному акті обставин, що обтяжують покарання, не є підставою для повернення обвинувального акту прокурору.

Крім того на стадії підготовчого судового засідання суд не має права давати оцінку наявності чи відсутності обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, оскільки така оцінка може бути надана лише після дослідження наданих доказів за результатами судового розгляду у рішенні по суті кримінального провадження.

Стосовно не зазначення в обвинувальному акті потерпілим ОСОБА_8 суд зазначає наступне.

Аналіз положень ст.55 Кримінального процесуального кодексу України (КПК України) дозволяє зробити висновок, що потерпілим у кримінальному провадженні є фізична та юридична особа:

-якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди (ч. 1 ст. 55 КПК України);

-яка звернулася із заявою про вчинення щодо неї кримінального правопорушення, що підлягає внесенню до Єдиного реєстру досудових розслідувань та служить передумовою для початку досудового розслідування (ч. 2 ст. 55 КПК України);

-яка звернулася із заявою про залучення її до провадження як потерпілого, яка підлягає обов`язковому прийняттю і реєстрації;

-яка звернулася із заявою про залучення її до провадження як потерпілого без попереднього звернення про вчинення кримінального правопорушення (ч. 3 ст. 55 КПК України);

-яка лише за її письмовою згодою визнана слідчим, прокурором, судом (за ініціативою будь-кого з цих суб`єктів) потерпілим (ч. 7 ст. 55 КПК України).

Аналіз ч. 2 ст. 55 КПК України дозволяє зробити висновок, що права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, для визнання особи потерпілою не вимагається прийняття окремого процесуального документа. Разом із тим ч. 5 ст. 55 КПК України встановлено, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної в частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Процесуальною підставою прийняття рішення про відмову у визнанні потерпілим відповідно до ст. 55 КПК України є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява подана особою, якій не завдано шкоди.

Слід зазначити, що предметом злочинів проти безпеки руху та експлуатації транспорту є об`єкти зі шкідливими властивостями, внаслідок використання яких завдано шкоди здоров`ю особи або заподіяно смерть.

Об`єктивна сторона злочину, передбаченого ч.1ст.286 КК України включає три обов`язкові ознаки:

- порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту;

- наслідки у вигляді спричинення потерпілому середньої тяжкості тілесного ушкодження;

- причинний зв`язок між порушенням правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту і настанням наслідків.

Кваліфікуючими ознаками цього злочину є спричинення потерпілому середньої тяжкості тілесного ушкодження і відповідальність за ч.1 ст.286 КК України диференційована залежно від тяжкості наслідків, які настали, а саме середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Відповідно до кримінально-правової характеристики кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України потерпілим у кримінальному провадженні в результаті порушення ПДР України або експлуатації транспорту особами, які керують транспортними засобами, може бути лише особа, якій завдано середньої тяжкості тілесних ушкоджень, тобто фізична шкода, а не майнова чи моральна.

Окрім того, словосполучення: «...що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження», що міститься в диспозиції ч. 1ст. 286 КК України, є кваліфікуючою ознакою цього злочину, за допомогою якої те чи інше діяння слід кваліфікувати як злочин або як правопорушення.

Тобто сенс його (словосполучення) наявності в диспозиції зводиться до наступного: щоб порушення правил безпеки дорожнього руху вважалось злочином, повинна бути фізична особа, якій ДТП спричинено середньої тяжкості тілесного ушкодження.

Як вбачається з обвинувального акту, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, під час якого потерпіла ОСОБА_6 отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Потерпілою у кримінальному провадженні визнана ОСОБА_6 .

Згідно висновку експерта №130/2022 від 09.12.2022 у ОСОБА_8 будь-яких тілесних ушкоджень виявлено не було. Перелом ХІ-го ребра зліва не враховується при визначенні ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, оскільки він не підтверджений рентгенологом-консультантом КЗ ЛОР «Львівське обласне бюро судово-медичної експертизи».

Постановою начальника Жидачівського відділу Стрийської окружної прокуратури ОСОБА_4 про скасування постанови про визнання потерпілим від 25.01.2023 скасовано постанову слідчого Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області лейтенанта поліції ОСОБА_9 від 10.11.2022, про визнання потерпілими ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відтак судом не встановлено факту заподіяння дорожньо-транспортною пригодою ОСОБА_8 тілесних ушкоджень.

З врахуванням вищенаведеного, судом при дослідженні обвинувального акту, направленого до суду, не встановлено жодної його невідповідності вимогам ст.291 КПК України.

Також слід наголосити, що відповідно до п.15 ч.2 ст.36, ст.338, 339 КПК України прокурор має право змінювати обвинувальний акт у порядку, встановленому цим Кодексом.

Отже, за таких обставин суд зазначає, що обвинувальний акт відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України, підстав для повернення обвинувального акту прокурору немає.

З огляду на викладене, суд вважає, що клопотання адвоката ОСОБА_5 про повернення обвинувального акту прокурору не підлягає задоволенню.

Таким чином, суд приходить до висновку, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000615 від 12.10.2022 відносно ОСОБА_3 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України складений відповідно вимог Кримінального процесуального кодексу України та підсудний Жидачівському районному суді Львівської області.

Підстав для повернення кримінального провадження прокурору для провадження досудового слідства, закриття провадження судом не встановлено.

Керуючись ст.ст. 314-316 КПК України, суд, -

ухвалив:

У задоволенні клопотання представника потерпілої ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_5 про повернення прокурору обвинувального акту відносно ОСОБА_3 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали суду буде проголошено 15.05.2023 о 12:30 год.

Повний текст ухвали складено 15.05.2023

Суддя ОСОБА_1