Справа № 953/3127/23
н/п 1-кс/953/3726/23
"25" травня 2023 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
- Мобільний телефон «Iphone 11», imei 1: НОМЕР_3 , imei 2: НОМЕР_4 , s/n НОМЕР_5 разом із сім картою з мобільним номером НОМЕР_6 , мобільного оператора «Vodafone», встановлений пароль НОМЕР_7 ;
Місцем зберігання арештованого майна визначити СВ УСБУ в Харківській області.
Клопотання подано поштою 19.05.2023 року.
Прокурор до суду не з`явився, причини неявки суду невідомі.
Власник майна ОСОБА_4 надав заяву, в якій заперечує проти арешту майна, просить розглядати клопотання без його участі.
Слідчий суддя, вивчивши документи та матеріали, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання, виходячи з наступного.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.
З матеріалів клопотання вбачається, що обшук було проведено 18.05.2023 року, що підтверджується протоколом обшуку.
19.05.2023 року клопотання про арешт майна подано поштою, та 24.05.2023 року отримано Київським районним судом м. Харкова, що підтверджується квитанцією курєрсько-поштового сервісу.
За ч.1 ст. 116 КПК України строк не вважається пропущеним, якщо скаргу або інший документ здано до закінчення строку на пошту .
З огляду на вищезазначене слідчий суддя приходить до висновку що строк подачі клопотання про арешт майна органом досудового розслідування дотримано.
Частиною 1 ст. 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Відповіднодо вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою збереження речових доказів .
Згідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідноп. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.
24 лютого 2022 року Указом Президента України Володимира Зеленського № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки та оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» запроваджено воєнний стан на всій території України.
У зв`язку із введенням воєнного стану у невстановленої організованої групи осіб, виник злочинний умисел, спрямований на надання іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України.
Досудовим слідством встановлено, що у подальшому група осіб на території м. Харкова здійснює створення та адміністрування серверів та чат-ботів, метою яких є вербування агентів з числа громадян України для виконання вказівок кураторів з числа спецслужб рф на проведення дестабілізаційних та шпигунських заходів проти України.
Зокрема, встановлено, що вказана група осіб адмініструє більш ніж 800 чат-ботів, які з метою пошуку проросійськи налаштованих громадян України, здійснюють «парсинг» (вивантаження) учасників Телеграм-каналів, а також груп в соц. мережах «Одноклассники» та «Вконтакте» із проросійською спрямованістю та в подальшому пропонують їм співпрацювати зі спецслужбами рф.
Крім цього, встановлено, що вищезазначена група осіб використовує власні сервери та комп`ютерне обладнання з метою збирання та подальшої передачі представникам спеціальних служб рф відомостей, що становлять державну таємницю, шляхом кібератак на органи державної влади та військові об`єкти, використовуючи при цьому такі види кібератак як: брут-підбор паролів, використання фішинг-посилань, використання вразливостей операційних систем жертв.
З метою запобігання можливості приховування, пошкодження, знищення, перетворення, вилученого майна, суд вважає за необхідне накласти арешт на майно вилучене під час обшуку.
Відповідно до ч.4 ст.173 КПК України, слідчий суддя при задоволенні клопотання про арешт майна, зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаться на інтересах інших осіб.
Згідно з ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Згідно з ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Вилучене майно підлягає арешту, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню.
Крім того, під час вирішення питання накладення арешту на майно слід врахувати положення статті 131 КПК України, яка вказує про необхідність досягнення дієвості кримінального провадження під час застосування заходів забезпечення кримінального провадження.
Враховуючи вказану вимогу КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав до арешту майна, враховує можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності, а тому клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170 173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -
Клопотання прокурора задовольнити.
Накласти арешт на вилучені 18.05.2023 в ході проведення обшуків предмети, що що належать ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на:
- Мобільний телефон «Iphone 11», imei 1: НОМЕР_3 , imei 2: НОМЕР_4 , s/n НОМЕР_5 разом із сім картою з мобільним номером НОМЕР_6 , мобільного оператора «Vodafone», встановлений пароль НОМЕР_7 ;
Визначити місце зберігання майна камеру схову СВ УСБУ в Харківській області.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1