КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

17 липня 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретарів судового засідання - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0014564 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Київської місцевої прокуратури № 9 м. Києва ОСОБА_6 на вирок Солом`янського районного суду міста Києва від 12 грудня 2019 року, у кримінальному провадженні щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Донецьк, громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ,

яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

за участю сторін провадження:

прокурора - ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и л а:

Згідно з вироком Солом`янського районного суду міста Києва від 12 грудня 2019 року ОСОБА_7 визнано невинуватою у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 185 КК України та виправдано.

Цим же вироком суд вирішив питання щодо речових доказів

Як встановлено вироком суду, згідно пред'явленого обвинувачення ОСОБА_7 06.12.2016, приблизно о 14 год. 33 хв., знаходячись разом з невстановленою особою у приміщенні зали другого поверху терміналу «А» міжнародного аеропорту «Жуляни» за адресою: м. Київ, вул. Медова, 2, біля пункту пропуску, на поверхні сидінь побачила жіночу норкову шубу чорного кольору, яка належить потерпілій ОСОБА_9 . Впевнившись у тому, що власниця шуби відсутня, ОСОБА_7 разом з невстановленою особою приблизно о 15:33 годині перевірили вміст кишень шуби для пошуку документів власника та, не знайшовши відповідних документів, у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 повідомила невстановленій особі, що вона сама ніби знайде власника шуби, після чого, взявши з рук невстановленої особи шубу чорного кольору марки «Ballebay», 46 розміру, вартістю 29 938,40 гривень, та шапку жіночу коричневого кольору із золотистою ниткою марки «Ultra Leks», вартістю 300 гривень, яка знаходилась в одному з рукавів шуби та утримуючи їх при собі, з місця вчинення злочину зникла, умисно не повідомивши про знайдені речі адміністрацію аеропорту «Жуляни» та працівників правоохоронних органів.

При цьому ОСОБА_7 дістала шарф, який знаходився в одному з рукавів шуби та залишила його на сидінні.

Злочинними діями ОСОБА_7 потерпілій ОСОБА_9 завдано майнової шкоди на загальну суму 30 238, 40 грн.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, прокурор у кримінальному провадженні подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Солом`янського районного суду міста Києва від 12 грудня 2019 року відносно ОСОБА_7 скасувати та ухвалити новий вирок, за яким визнати ОСОБА_7 винною за ч. 1 ст. 185 КК України, призначити покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 грн.

В обґрунтування апеляційних вимог, прокурор посилається на те, що оскаржуваний вирок є незаконним та підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю висновків суду викладених у удовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Зокрема, як вказує апелянт, суд необґрунтовано дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, невірно оцінені докази та допущені інші порушення, виходячи з того, що надана судом оцінка доказів не ґрунтувалась на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження.

Як вважає прокурор, всі докази, що вказані в матеріалах справи, як кожен окремо, так і у своїй сукупності, є належними, допустимими та достовірними, достатніми, узгодженими між собою, що свідчать про корисливі мотиви вчинення ОСОБА_7 таємного викрадення чужого майна.

Як звертає увагу прокурор, суд першої інстанції лише перерахував всі докази, які досліджувались в ході судового розгляду кримінального провадження, але без надання їм будь-якої належної оцінки, не навів мотивів з яких докази сторони обвинувачення не прийняті до уваги.

На переконання прокурора, та обставина, що ОСОБА_7 заволоділа майном, яке фактично не вийшло з володіння власника, а опинилось з будь-яких причин у неналежному, але відомому йому місці, особою, яка знала, кому належить це майно чи мала підстави вважати, де знаходиться власник речі, та усвідомлювала, що він може за нею повернутись, не відноситься до привласнення знахідки, а слід розцінювати як крадіжку чужого майна. Вважає, що зовнішні умови, обстановка, розташування майна свідчили про те, що ОСОБА_7 усвідомлювала те, що майно не вийшло з володіння власника, а лише було залишене чи забуте ним, при цьому об`єктивно мала можливість звернутись до відповідної служби аеропорту для встановлення власника залишеної шуби, чого не зробила.

Отже, за висновком прокурора, суд безпідставно не оцінив належним чином докази обвинувачення, а саме показання свідків та потерпілої, письмові докази у справі, хоча повинен був надати оцінку доказам у їх сукупності, а тому вирок Солом`янського районного суду міста Києва від 12 грудня 2019 року у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, є таким, що підлягає скасуванню.

17 липня 2023 року, під час апеляційного розгляду, на адресу Київського апеляційного суду, від обвинуваченої ОСОБА_7 , надійшло письмове клопотання про закриття кримінального провадження та її звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, передбачених ст. 49 КК України, оскільки з дня вчинення кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 185 КК України, минуло більше трьох років.

Заслухавши думку прокурора, яка не заперечувала проти задоволення клопотання обвинуваченої щодо її звільнення від кримінальної відповідальності та закриття у зв'язку з цим кримінального провадження щодо неї; перевіривши матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та доводи її клопотання, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Так, незважаючи на те, що відповідно до вироку Солом`янського районного суду міста Києва від 12 грудня 2019 року, суд першої інстанції дійшов висновку про недоведеність суб`єктивної сторони кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України в діях ОСОБА_7 та виправдав останню на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, матеріали кримінального провадження містять достатньо доказів, які спростовують вказаний вище висновок, так само як і те, що вчинене ОСОБА_7 діяння не є адміністративно-карним викраденням, оскільки вартість норкової шуби суттєво перевищує розмір дрібного викрадення, про що прямо зазначено у постанові Верховного Суду від 15 вересня 2022 року, яку було прийнято за наслідками розгляду касаційної скарги прокурора на ухвалу Київського апеляційного суду від 19 серпня 20221 року у даній справі.

Разом з тим, незалежно від висновків, наведених в оскаржуваному вироку, а також тієї обставини, що обвинувачена ОСОБА_7 під час судового розгляду в суді першої інстанції заперечувала свою причетність до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, колегія суддів, з огляду на наявність клопотання обвинуваченої про її звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, не вбачає достатніх правових підстав для продовження апеляційного розгляду, оскільки закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності через закінчення строків давності є обов`язком, а не правом суду.

Подаючи клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, встановлених ч. 1 ст. 49 КК України, обвинувачена ОСОБА_7 не тільки надала свою згоду на закриття кримінального провадження з цієї підстави, а й наполягала на його невідкладному розгляді, незважаючи на те, що вказана підстава для закриття кримінального провадження не є реабілітуючою.

Відповідно до вимог, передбачених ст. 417 КПК України, суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені ст. 284 цього Кодексу, скасовує вирок і закриває кримінальне провадження.

Згідно з приписами, передбаченими п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Як прямо передбачено ч. 1 ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки, зокрема: два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що інкриміноване ОСОБА_7 кримінальне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 185 КК України, остання вчинила 06 грудня 2016 року.

Тобто з дня вчинення нею зазначеного кримінального правопорушення і до цього часу, враховуючи ту обставину, що вирок Солом`янського районного суду міста Києва від 12 грудня 2019 року не набрав законної сили, минули строки притягнення до кримінальної відповідальності, передбачені, як п. 1, так і п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку з чим ОСОБА_7 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності, оскільки остання не тільки надала свою згоду на її звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, а й подала про це відповідне клопотання, яке, відповідно до вимог ч. 4 ст. 286 КПК України, має бути розглянуто невідкладно.

Будь-яких обставин, які б свідчили про наявність підстав для зупинення перебігу строку давності, зокрема даних про вчинення ОСОБА_7 нового кримінального правопорушення чи вчинення умисних дій, направлених на ухилення від досудового розслідування або суду, колегією суддів не встановлено.

Таким чином, клопотання обвинуваченої ОСОБА_7 про її звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закриття з цих підстав кримінального провадження підлягає задоволенню, оскільки воно ґрунтується на вимогах закону та не суперечить даним, які наявні у матеріалах кримінального провадження № 0014564 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

У зв`язку з цим, апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Київської місцевої прокуратури № 9 м. Києва ОСОБА_6 підлягає залишенню без задоволення, оскільки в даному випадку суд апеляційної інстанції позбавлений можливості приймати будь-які рішення за наслідками її розгляду через наявність клопотання обвинуваченої про її звільнення від кримінальної відповідальності, яке повинно бути розглянуто невідкладно.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 376, 284, 405, 407, 417 та 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Київської місцевої прокуратури № 9 м. Києва ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Клопотання обвинуваченої ОСОБА_7 про її звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження задовольнити.

Вирок Солом`янського районного суду міста Києва від 12 грудня 2019 року, ухвалений щодо ОСОБА_7 - скасувати, а кримінальне провадження щодо неї за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України -закрити, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, у зв'язку зі звільненням ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності через сплив строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, передбачених ст. 49 КК України.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді: _____________ _____________ _____________

( ОСОБА_1 ) ( ОСОБА_2 ) ( ОСОБА_3 )

Номер справи : 760/6513/17

Номер провадження : 11-кп/824/1328/2023

Категорія: ч. 1 ст. 185 КК України

Головуючий у 1-й інстанції - суддя ОСОБА_11

Доповідач - суддя ОСОБА_1