Справа № 455/1144/19
Провадження № 1-кп/455/49/2023
У Х В А Л А

Іменем України

14 липня 2023 року м. Старий Самбір

Старосамбiрський районний суд Львiвської областi

у складі головуючого - суддi ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні залу суду кримінальне провадження №0000359 про обвинувачення ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , одруженого, з вищою освітою, судимості немає, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.367 КК України,

за участю: сторони обвинувачення - прокурора ОСОБА_4 ,

сторони захисту - обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В :

На розгляді Старосамбірського районного суду Львівської області суду перебуває зазначене кримінальне провадження.

14.06.2023 року до суду від обвинуваченого ОСОБА_3 надійшло клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.367 КК України на підставі ч.1 ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності і закриття кримінального провадження (а.с.24-30, том 2).

Рух справи в суді

07.04.2020 року до Старосамбірського районного суду Львівської області надійшов обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування у даному кримінальному провадженні.

Поданням Старосамбірського районного суду Львівської області від 08.04.2020 року №455/1144/19/73/2020, у зв`язку з неможливістю автоматизовано розподілити дане кримінальне провадження по причині відсутності потрібної кількості суддів для розподілу справи, з метою дотримання розумних строків розгляду кримінального провадження, надіслано Львівському апеляційному суду для вирішення питання про передання даного кримінального провадження до іншого суду.

Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду від 13.04.2020 року у задоволенні подання Старосамбірського районного суду Львівської області відмовлено та повернуто Старосамбірському районному суду Львівської області для розгляду по суті.

Відповідно до ст. 35 КПК України, автоматизованою системою документообігу суду, було визначено головуючого суддю ОСОБА_6 .

Ухвалою судді від 07.05.2020 року у кримінальному провадженні було призначено підготовче судове засідання на 09 годину 15 хвилин 23.06.2020 року.

Наказом №47-К від 10.07.2020 року суддю ОСОБА_6 відраховано зі штату Старосамбірського районного суду Львівської області у зв`язку з її смертю ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З огляду на вказані обставини, на підставі розпорядження керівника апарату суду ОСОБА_7 №199/07/2020 від 16.07.2020 року по даній справі був призначений повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями. Призначення не відбулося, оскільки не вистачало потрібної кількості суддів для розподілу справи.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.08.2020 року справу передано для розгляду судді ОСОБА_1 .

Ухвалою судді від 11.08.2020 року кримінальне провадження прийнято до провадження та призначено підготовче засідання на 11 годину 30 хвилин 12.10.2020 року, яке неодноразово відкладено.

Ухвалою суду від 22.04.2021 року кримінальне провадження призначено до судового розгляду на 14 годину 00 хвилин 20.09.2021 року, який неодноразово відкладено.

Ухвалою суду від 27.03.2023 року застосовано привід обвинуваченого на 15 годину 00 хвилин 10.04.2023 року та накладено на нього грошове стягнення у розмірі 1 (одного) прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 2684,00 гривні.

Ухвалою суду від 10.05.2023 року призначено нове судове засідання на 16 годину 30 хвилин 22.05.2023 року та накладено на обвинуваченого ОСОБА_3 грошове стягнення у розмірі 2 (двох) прожиткових мінімумів для працездатних осіб - 5368,00 гривень.

Ухвалою суду від 30.05.2023 року призначено нове судове засідання на 16 годину 00 хвилин 14.06.2023 року та накладено на обвинуваченого ОСОБА_3 грошове стягнення у розмірі 2 (двох) прожиткових мінімумів для працездатних осіб - 5368,00 гривень.

14.06.2023 року до суду від обвинуваченого ОСОБА_3 надійшло клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.367 КК України на підставі ч.1 ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності і закриття кримінального провадження.

Ухвалою суду від 10.07.2023 року порушено питання про відповідальність прокурора перед Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією прокурорів для вирішення питання про притягнення до дисциплінарної відповідальності прокурора Львівської обласної прокуратури ОСОБА_4 . Порушено питання перед Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури Львівської області щодо притягнення адвоката ОСОБА_8 до дисциплінарної відповідальності за порушення Правил адвокатської етики, а саме вчинення дій, спрямованих на невиправдане затягування судового розгляду справи, для розгляду по суті та прийняття відповідного рішення. Доведено до відома Ради адвокатів Львівської області, Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Львівської області про дії адвоката ОСОБА_8 , які можуть свідчити про невиправдане затягування судового розгляду справи, з обставин викладених, в мотивувальній частині цієї ухвали, для відповідного реагування та прийняття рішення згідно визначеної компетенції. Накладено на обвинуваченого ОСОБА_3 грошове стягнення у розмірі - 2 (двох) розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб - 5368 (п`ять тисяч триста шістдесят вісім) гривень 00 копійок.

Суд звертає увагу на те, що кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону (ч. 1 ст. 21 КПК України).

Статтею 131-1 Конституції України визначено, що в Україні діє прокуратура, яка здійснює, серед іншого, підтримання публічного обвинувачення в суді.

Також ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст.37 КПК України прокурор, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, визначається керівником відповідного органу прокуратури після початку досудового розслідування. У разі необхідності керівник органу прокуратури може визначити групу прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, а також старшого прокурора такої групи, який керуватиме діями інших прокурорів.

Як передбачено ст.324 КПК України, якщо в судове засідання не прибув за повідомленням прокурор або захисник у кримінальному провадженні, де участь захисника є обов`язковою, суд відкладає судовий розгляд, визначає дату, час та місце проведення нового засідання і вживає заходів до прибуття їх до суду. Одночасно, якщо причина неприбуття є неповажною, суд порушує питання про відповідальність прокурора або адвоката, які не прибули, перед органами, що згідно із законом уповноважені притягати їх до дисциплінарної відповідальності.

Засада диспозитивності, правила ст. 22 КПК вимагають від суду під час здійснення розгляду справи зберігати об`єктивність та неупередженість; функції суду та державного обвинувачення є несумісними.

Обґрунтування клопотання

Обвинувачений ОСОБА_3 мотивував клопотання тим, що п`ятирічний строк давності притягнення його до кримінальної відповідальності за вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення сплив, а тому підлягає звільненню від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, а кримінальне провадження №0000359 від 08.06.2018 року - закриттю на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Позиції учасників судового провадження

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник - адвокат ОСОБА_5 підтримали заявлене клопотання, просили суд клопотання задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_3 надав згоду на звільнення його від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження. Також пояснив, що йому є зрозумілою суть обвинувачення, підстави його звільнення від кримінальної відповідальності, наслідки закриття кримінального провадження з нереабілітуючої підстави. Зазначив, що раніше до кримінальної відповідальності в межах інших кримінальних проваджень не притягувався.

Прокурор ОСОБА_4 не заперечував щодо задоволення клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 . Вважав за можливе звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності, оскільки строк притягнення сплив.

Потерпілі у кримінальному провадженні відсутні.

Мотиви та висновки суду

Згідно з обвинувальним актом у кримінальному провадженні №0000359 від 08.06.2018 року ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 367 КК України, а саме в службовій недбалості, тобто неналежному виконанні службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що спричинило тяжкі наслідки державним інтересам за таких фактичних обставин:

Так, ОСОБА_3 , перебуваючи на посаді майстра лісу майстерської дільниці №1 Старосамбірського лісництва ДП «Старосамбірське ЛМГ», будучи службовою особою, яка уповноважена на здійснення організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій та являючись працівником правоохоронного органу, вчинив неналежне виконання службових обов`язків, через несумлінне ставлення до них, внаслідок чого спричинив тяжкі наслідки.

ДП «Старосамбірське лісомисливське господарство» створене на підставі наказу Міністерства лісового господарства України від 10.08.1995 року №79, зареєстровано розпорядженням голови Старосамбірської районної державної адміністрації від 08.04.1998 р. № 130, засноване на державній власності, належить до сфери управління Державного комітету лісового господарства України та входить до сфери управління Львівського обласного управління лісового та мисливського господарства (стаття 1 Статуту ДП «Старосамбірське ЛМГ»),

Статтею 3 Статуту визначено, що підприємство створено з метою ведення лісового господарства, охорони, захисту, раціонального використання та відтворення лісів. Основними напрямками діяльності підприємства є проведення заходів з відновлення лісів, підвищення їх продуктивності, створення насаджень із швидкоростучих і технічно цінних порід, збереження та посилення захисних властивостей лісів, лісонасаджень, що виконують захисні, водоохоронні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі та рекреаційні функції, охорона лісів і захисних лісонасаджень від незаконних порубів, пошкоджень та інших лісопорушень, притягнення до адміністративної відповідальності лісопорушників та стягнення з них збитків відповідно до чинного законодавства (п.п. 3.1, 3.2.1, 3.2.4, 3.2.6 Статуту).

Статтею 89 Лісового кодексу України визначено, що охорону і захист лісів на території України здійснює державна лісова охорона, яка діє у складі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства, органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань лісового господарства та підприємств, установ і організацій, що належать до сфери їх управління.

Відповідно до ст.90 Кодексу, основними завданнями державної лісової охорони є здійснення державного контролю за додержанням лісового законодавства, забезпечення охорони лісів від пожеж, незаконних рубок, захист від шкідників і хвороб, пошкодження внаслідок антропогенного та іншого шкідливого впливу.

Згідно Положення про державну лісову охорону, затвердженого постановою КМУ № 976 від 16.09.2009 року, майстер лісу відноситься до посадових осіб державної лісової охорони, яка має статус правоохоронного органу.

Основними завданнями державної лісової охорони є здійснення державного контролю за додержанням вимог лісового та мисливського законодавства, забезпечення охорони лісів від пожеж, незаконних рубок, шкідників і хвороб пошкодження внаслідок антропогенного та іншого шкідливого впливу, запобігання злочинам і адміністративним правопорушенням у сфері лісового та мисливського господарства (п. 4 Положення).

Відповідно до п.7 Положення, посадові особи держлісохорони, відповідно до покладених на неї завдань, мають право безперешкодно обстежувати в установленому законодавством порядку ліси, що перебувають у власності чи користуванні громадян і юридичних осіб, складати протоколи та розглядати відповідно до законодавства справи про адміністративні правопорушення, правопорушення у сфері охорони, захисту, використання та відтворення лісів, зупиняти на території лісового фонду транспортні засоби та проводити огляд транспортних засобів, знарядь, добутих деревини та інших продуктів лісу, надсилати у відповідні державні органи матеріали про притягнення осіб, які порушили лісове законодавство, визначати за затвердженими таксами і методиками розмір збитків, завданих лісовому господарству, та шкоди заподіяної лісу внаслідок порушення законодавства у галузі мисливського господарства та полювання, видавати обов`язкові для виконання приписи з питань, що належать до їх повноважень тощо.

Так, наказом директора ДП «Старосамбірське ЛМГ» № 11 -к від 09.03.2017 року, ОСОБА_3 призначено на посаду майстра лісу дільниці №1 Старосамбірського лісництва ДП «Старосамбірське ЛМГ».

Згідно з посадовою інструкцією майстра лісу, він належить до професійної групи «Керівники», та здійснює керівництво робітниками під час виконання лісокультурних та лісогосподарських робіт у ввіреній йому майстерській дільниці (п.п. 1.1, 1.4 розділу 1 «Загальні положення»).

Майстер лісу здійснює контроль за правильністю лісокористування, охороною і захистом лісу на закріплених лісогосподарських дільницях; веде роз`яснювальну роботу серед населення з питань збереження і збільшення лісових ресурсів; перевіряє додержання лісозаготівельниками та іншими лісокористувачами правил пожежної безпеки в лісах, правил відпуску лісу на пні, правил рубання лісу та інших видів лісокористування лісом, вживає заходів до усунення виявлених порушень і порушень правил полювання; складає протоколи про порушення лісового законодавства і правил полювання і передає їх у лісництво: затримує у встановленому порядку осіб, винних у вчиненні лісопорушень, правил полювання, накладає арешт на незаконно добуту в лісі й на шляху з лісу продукцію, проводить у встановленому порядку огляд речей, а також вилучення у лісопорушників лісової і мисливської продукції, знарядь порушень і документи на них; несе матеріальну відповідальність за збереження та відпуск лісопродукції, товарно-матеріальних цінностей, а також за стан новостворених лісових культур до переводу їх у вкриті лісом землі на майстерській лісодільниці; здійснює державний контроль за станом, використанням, відтворенням, охороною і захистом лісів, що перебувають у користуванні, оренді підприємств, організацій, закладів, сільськогосподарських підприємств та громадян (незалежно від форм власності), що займаються веденням лісового господарства; контролює додержання робітниками виробничої і трудової дисципліни, правил охорони праці і техніки безпеки, веде облік обсягів і якості виконаних робіт у ввіреній йому майстерській дільниці (п.п. 2.1, 2.2, 2.3, 2.4, 2.6, 2.8, 2.9, 2.12 розділу 2 «Завдання та обов`язки»).

Майстер лісу має право вилучати у осіб, що порушують лісове законодавство, незаконно добуту продукцію лісових користувань, інструменти, обладнання, транспортні та інші засоби, що були знаряддям правопорушення, а також відповідні документи, зберігати, носити, застосовувати спеціальні засоби та зброю в порядку, передбаченому законодавством; користуватися відпускним клеймом майстра лісу (п.п.3.4-3.6 розділу 3 «Права»),

Майстер лісу несе відповідальність за неналежне виконання або не виконання своїх посадових обов`язків, що передбачені посадовою інструкцією, - в межах, визначених чинним законодавством України про працю; за правопорушення, скоєні в процесі здійснення своєї діяльності, - в межах, визначених чинним адміністративним, кримінальним та цивільним законодавством України; за завдання матеріальної шкоди - в межах, визначених пивільним законодавством та законодавством про працю України (п.п. 4.1, 4.3, 4.4 розділу 4 «Відповідальність»),

Відповідно до договору «Про повну індивідуальну матеріальну відповідальність» від 10.03.2017 року, ОСОБА_3 прийняв на себе повну матеріальну відповідальність за забезпечення збереження довірених йому підприємством матеріальних цінностей та зобов`язаний дбайливо ставитися до переданих йому для зберігання або іншої мети матеріальних цінностей підприємства, установи, організації і вживати заходів для відвернення шкоди, своєчасно повідомляти адміністрацію підприємства, установи, організації про всі обставини, що загрожують забезпеченню збереження довірених йому матеріальних цінностей; вести облік, складати і надавати у встановленому порядку товарно-грошові та інші звіти про рух і залишки довірених йому матеріальних цінностей; брати участь у інвентаризації довірених йому матеріальних цінностей, (п. 1,2 Договору).

Таким чином, ОСОБА_3 , обіймаючи посаду майстра лісу дільниці №1 Старосамбірського лісництва ДП «Старосамбірське ЛМГ», був уповноважений на виконання адміністративно-господарських та організаційно-розпорядчих функцій та являвся службовою особою.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_3 являючись працівником лісової охорони, що має статус правоохоронного органу, який згідно посадових обов`язків був відповідальним за здійснення контролю за правильністю лісокористування, охороною і захистом лісу на закріпленій дільниці, повинен вживати заходів до усунення виявлених порушень, складати протоколи про порушення лісового законодавства, затримувати у встановленому порядку осіб, винних у вчиненні лісопорушень, здійснювати державний контроль за станом, використанням, відтворенням, охороною і захистом лісів, в період з 26.01.2018 року по 25.05.2018 рік, маючи можливість для забезпечення охорони лісу, допустив неналежне виконання своїх службових обов`язків, не забезпечив перевірки стану охорони лісу на предмет виявлення таких порушень в кварталах 5 та 6 Старосамбірського лісництва ДП «Старосамбірське ЛМГ» та їх документування, особисто не здійснював фіксування фактів порушень лісового законодавства (незаконних рубок) та відповідно не вживав заходів до виявлення лісопорушників і притягнення їх до відповідальності, не доповідав доповідними записками протягом 2018 року лісничому Старосамбірського лісництва ОСОБА_9 про факти незаконних рубок, які мали місце у ввіреній йому під охорону дільниці №1, не оглядав місця вчинення рубок лісу, не складав рапортів про стан охорони лісів від незаконних рубок, не інформував керівництво ДП «Старосамбірське ЛМГ» про відомі факти вчинення незаконних рубок у ввіреній йому під охорону дільниці та необхідність залучення працівників лісової охорони та правоохоронних органів для встановлення лісопорушників та притягнення їх до відповідальності.

Таким чином, внаслідок неналежного виконання службових обов`язків ОСОБА_3 за наведених вище обставин невстановленими досудовим розслідуванням особами у кварталах № 5 та № 6 Старосамбірського лісництва ДП «Старосамбірське ЛМГ», що на території Старосолянської селищної ради Старосамбірського району Львівської області в період з 26.01.2018 року по 25.05.2018 рік здійснено самовільне рубання 25 дерев, зокрема: породи дуб звичайний 6 шт., дуб червоний 5 шт., бук лісовий 4 шт., клен-явір 1 шт., ялиця біла 3 шт., сосна звичайна 5 шт. та береза повисла 1 шт. загальною кубомасою 40,36 мЗ, чим спричинено шкоду державним інтересам на суму 287456,26 гривень, що у 250 і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян і є тяжкими наслідками, згідно з приміткою до ст. 364 КК України.

Частинами 2, 3 ст. 4 КК України передбачено, що кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Часом вчинення кримінального правопорушення визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.

Санкція ч.2 ст.367 КК України (станом на момент вчинення кримінального правопорушення) передбачала покарання у виді позбавлення волі на строк від двох до п`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та зі штрафом від двохсот п`ятдесяти до семисот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або без такого.

За таких обставин кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.367 КК України (станом на момент вчинення кримінального правопорушення), згідно з класифікацією кримінальних правопорушень, визначеною ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості.

Відповідно до ст. 44 КК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Таке звільнення здійснюється виключно судом у порядку, встановленому законом.

Кримінальним кодексом України визначено, що закінчення строків давності є однією із підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Так, п. 3 ч.1 ст.49 КК України передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років - у разі вчинення злочину середньої тяжкості.

Перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років

Перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у ч. 1, 2 цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років (ч. 3 ст. 49 КК України).

Відповідно до ч. 5 ст. 49 КК України давність не застосовується у разі вчинення злочинів проти основ національної безпеки України, передбачених у статтях 109-114-2, катування, передбаченого частиною третьою статті 127, проти миру та безпеки людства, передбачених у статтях 437-439 і частині першій статті 442 цього Кодексу.

Порядок звільнення від кримінальної відповідальності унормовано § 2 глави 24 КПК України.

Частинами 1, 4 ст. 286 КПК України передбачено, що звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом. Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність (ч. 3 ст. 288 КПК України).

Аналогічна норма міститься у п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України та передбачає, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Разом з тим ч. 8 ст. 284 КПК України визначено, що закриття кримінального провадження або ухвалення вироку з підстави, передбаченої п. 1 ч. 2 цієї статті, не допускається, якщо підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. В цьому разі кримінальне провадження продовжується в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом.

Тобто, у разі настання обставин, передбачених ч. 1, 2 ст. 49 КК України, звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є обов`язком суду за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого на таке звільнення. Водночас звільнення особи від кримінальної відповідальності є безумовною підставою для закриття кримінального провадження.

Зважаючи на викладене суд звільняє особу від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закриває кримінальне проводження щодо неї за сукупності таких умов: (1) з дня вчинення особою кримінального правопорушення та до набрання вироком законної сили минув відповідний диференційований строк давності, передбачений ч. 1 ст. 49 КК України, або ж загальний строк, передбачений ч. 2 ст. 49 КК України, (2) вчинене кримінальне правопорушення не входить до переліку злочинів, який міститься в ч. 5 ст. 49 КК України, до яких давність не застосовується, (3) особа надала згоду на звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження.

Суд зауважує, що на обчислення строку давності впливають факти вчинення особою до закінчення зазначених у ч. 1, 2 ст. 49 КК України строків нового злочину (за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років), а також ухилення особи від досудового розслідування або суду. За таких обставин строк давності відповідно переривається та зупиняється.

Хоча положення ст. 49 КК України передбачають, що особа може бути звільнена від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення минули певні строки, проте ст. 62 Конституції України визначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Частиною 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII від 02.06.2016 року визначено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

В постанові Верховного Суду від 19.11.2019 року в справі №345/2618/16-к викладено такий висновок:

«відповідно до пункту 2 частини 1 статті 49 КК особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі, і до набрання вироком законної сили минуло три роки.

За змістом зазначеної норми звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є обов`язковим і застосовується за таких умов: 1) вчинення особою злочину; 2) з дня вчинення злочину до набрання вироком законної сили минули визначені ч. 1 ст. 49 КК строки давності; 3) особа не ухилялася від досудового слідства або суду; 4) особа до закінчення зазначених у ч. 1 ст. 49 КК строків не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого злочину.

Звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ч. 1 ст. 49 КК, за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, засудженого на звільнення на підставі спливу строків давності.

Відтак суд повинен невідкладно розглянути клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, якщо під час судового розгляду провадження, що надійшло до суду з обвинувальним актом, одна із сторін цього провадження звернеться до суду з таким клопотанням. При цьому, суд має з`ясувати думку сторін щодо закриття кримінального провадження за такою підставою, у разі згоди обвинуваченого (засудженого) розглянути питання про звільнення останнього від кримінальної відповідальності.

Отже, суд може звільнити особу від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності із закриттям кримінального провадження як під час підготовчого судового засідання, так і в ході судового розгляду в загальному порядку, керуючись положеннями ст. 49 КК».

Аналогічні висновки містяться в постановах Верховного Суду від 20.10.2020 року у справі 204/4728/15-к, від 25.02.2021 року в справі №192/3301/16-к, від 10.06.2021 року в справі №640/11750/17, від 12.04.2023 року в справі №522/20663/17 та інших, що свідчить про усталену правову позицію з цього питання.

Також в ухвалі Верховного Суду від 14.09.2020 року в справі №493/1843/16-к викладена така правова позиція:

«Матеріально-правовою підставою застосування інституту давності вважається істотне зменшення суспільної небезпечності вчиненого злочину внаслідок спливу певного проміжку часу, що суттєво позначається на досягненні мети покарання.

Досягнення мети кари і виправлення особи, яка вчинила злочин, загального і спеціального попередження іноді стає або взагалі неможливим, або просто зайвим. Тому недоцільним є і притягнення особи до кримінальної відповідальності. Внаслідок цього ст. 49 КК України встановлює строки давності, тобто строки, після закінчення яких особа не може бути піддана кримінальній відповідальності за раніше вчинений злочин. Закінчення цих строків є підставою обов`язкового і безумовного звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого. Факт визнання чи невизнання особою своєї винуватості у даному випадку не має значення для вирішення питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності з цієї підстави. Таке звільнення є обов`язком, а не правом суду, за винятком випадку застосування давності, передбаченого ч. 5 ст. 49 КК України».

З урахуванням того, що (1) стороною захисту порушено перед судом питання про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження, що фактично свідчить про відмову обвинуваченого від свого права на повний судовий розгляд, (2) таке клопотання розглядається невідкладно, при його розгляді не передбачено встановлення винуватості особи у вчиненні певного кримінально караного діяння, (3) визнання своєї винуватості є правом, а не обов`язком особи, (4) звільнення від кримінальної відповідальності відбувається незалежно від визнання обвинуваченим вини, суд вважає, що встановлення наявності такої умови для звільнення особи від кримінальної відповідальності як вчинення нею кримінального правопорушення обмежується лише фактом висунення йому обвинувачення. Більш широке тлумачення зазначеної умови на цій стадії кримінального провадження вочевидь суперечитиме засадам презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини.

Так в постанові Верховного Суду від 29.07.2021 року в справі № 552/5595/18 викладена така правова позиція:

«Визнання винуватості є правом, а не обов`язком підозрюваного, обвинуваченого, а тому невизнання цими особами своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності не може бути перешкодою в реалізації ними свого права на таке звільнення та правовою підставою для відмови судом у задоволенні заявленого клопотання. Передбачений законом інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує такого звільнення з визнанням ними своєї вини у вчиненні злочину.»

Згідно з обвинуваченням днем завершення вчинення інкримінованого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 367 КК України (станом на момент вчинення кримінального правопорушення), є 25.05.2018 року.

Матеріали справи не містять доказів того, що у період перебігу строку давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.367 КК України (станом на момент вчинення кримінального правопорушення), ОСОБА_3 вчинив новий злочин. Отже, такий строк давності не переривався.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.367 КК України (станом на момент вчинення кримінального правопорушення), не належить до злочинів перелік яких визначено в ч. 5 ст. 49 КК України. Тобто законодавча заборона звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності на нього не поширюється.

Враховуючи, що (1) строк давності притягнення ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.367 КК України (станом на момент вчинення кримінального правопорушення), закінчився, (2) кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.367 КК України (станом на момент вчинення кримінального правопорушення), не входить до переліку злочинів, який міститься у ч. 5 ст. 49 КК України, до яких давність не застосовується, (3) обвинувачений надав згоду на звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.367 КК України (станом на момент вчинення кримінального правопорушення), на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, та закриття кримінального провадження №0000359 від 08.06.2018 року на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Отже, клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 підлягає задоволенню.

Інші процесуальні питання

Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`являвся.

У обвинувальному акті зазначено, що загальний розмір витрат на залучення експертів для проведення судової економічної експертизи №6.3-5/19 від 25.01.2019 року складає 1430,00 гривень.

Статтею 118 КПК України передбачено, що процесуальні витрати складаються із: витрат на правову допомогу; витрат, пов`язаних із прибуттям до місця досудового розслідування або судового провадження; витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів; витрат, пов`язаних із зберіганням і пересиланням речей і документів, виготовленням дублікатів і копій документів.

Згідно з приписами ч. 1, 2 ст. 122 КПК України витрати, пов`язані із залученням експертів, несе сторона кримінального провадження, яка залучила експерта, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Залучення стороною обвинувачення експертів спеціалізованих державних установ, проведення експертизи (обстежень і досліджень) за дорученням слідчого судді або суду здійснюються за рахунок коштів, що за цільовим призначенням виділяються таким установам із Державного бюджету України.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта лише у разі ухвалення обвинувального вироку.

Водночас ч. 1 ст. 126 КПК України унормовано, що суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою. Тобто суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті, у тому числі й в ухвалі про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Вказане твердження узгоджується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 17.06.2020 у справі № 598/1781/17.

Кримінальний процесуальний кодекс України прямо не передбачає стягнення процесуальних витрат з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України у зв`язку зі звільненням її від кримінальної відповідальності.

За таких обставин процесуальні витрати на залучення експертів для проведення експертизи, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, у загальному розмірі 1430,00 гривень слід віднести на рахунок держави. Така позиція суду відповідає правовому висновку Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеному в постанові від 12.09.2022 року у справі №203/241/17.

Речові докази по справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 12, 49 КК України, ст.ст.284, 314, 372 КПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 про звільнення його від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності - задовольнити.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.2 ст.367 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.367 КК України - закрити.

Процесуальні витрати за проведення судової економічної експертизи №6.3-5/19 від 25.01.2019 року в кримінальному провадженні в розмірі 1430 (одна тисяча тридцять) гривень 00 копійок віднести на рахунок держави.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Старосамбірський районний суд Львівської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні ухвали - після постановлення ухвали апеляційним судом при відхиленні апеляції.

Копію ухвали негайно після її проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Повний текст оголошений 19.07.2023 року о 12 годині 30 хвилин.

Суддя ОСОБА_1