Справа №760/7981/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2023 року слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000111 від 03.06.2022 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України -

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000111 від 03.06.2022 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначив, що 11.07.2022 року слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва в рамках кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000111 від 03.06.2022 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України, наклала арешт на квартиру АДРЕСА_1 .

Клопотання про арешт майна прокурор мотивував отриманою інформацією щодо можливого замаху на шахрайське заволодіння в особливо великих розмірах невстановленими особами спадковим майном померлого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме квартирою АДРЕСА_1 , яка належала на праві власності померлому, у якого на час подання клопотання не були встановлені родичі.

Представник вказує, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 як племінник померлого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звернувся до приватного нотаріуса Київського МНО ОСОБА_7 з заявою про прийняття спадщини. Таким чином, оскільки накладення арешту на майно ОСОБА_8 як спадкоємця померлого є порушенням його прав, на підставі ст. 174 КПК України просить зняти арешт на спадкове майно.

Слідчий та прокурор в судове засідання не з`явилися. Прокурор через канцелярію суду подала письмові пояснення, до яких долучила копію спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 приватним нотаріусом Київського МНО ОСОБА_9

Представники ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилися, про розгляд клопотання повідомлялися у встановленому законом порядку, надіслали заяви прог розгляд скарги у їх відсутність.

Вивчивши матеріали клопотання та додані до нього копії документів, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Ухвалою слідчого суддя Солом`янського районного суду міста Києва від 11.07.2022 року у справі №760/7637/22 в рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000111 від 03.06.2022 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України, накладено арешт на майно, а саме - квартиру АДРЕСА_1 .

Як зазначається в ухвалі слідчого судді метою застосування арешту є збереження речових доказів - спадкового майна померлого та попередження можливого неправомірного заволодіння та подальшого відчуження об`єкту нерухомості, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Постановою прокурора Солом`янської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_10 від 29.06.2022 року квартиру АДРЕСА_1 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000111 від 03.06.2022 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України.

Порядок скасування арешту майна визначений ст. 174 КПК України, якою передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

З дослідженої у судовому засіданні копії спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 приватним нотаріусом Київського МНО ОСОБА_9 , встановлено, що заявник ОСОБА_6 є племінником ОСОБА_5 та 18.10.2022 року звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті дядька за правом представлення.

До складу спадкового майна померлого входить квартира АДРЕСА_1 .

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти відповідно до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Статтею 2 КПК України закріплено, що завдання кримінального провадження є захист особи, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного і неупередженої о розслідування з тим, щоб жоден невинуватий не був обвинувачений чи засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу.

Так, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Крім того, на підставі вимог ч.5 ст.9 КПК України, слідчий суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Протоколу №11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А №296-А, п.42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява №48191/99, пп.49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп.69 і 73, Series A №52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», п.50, Series A №98).

Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (ч.2 ст.1 КПК України).

Питання арешту майна, а саме його накладення, скасування є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження (п.7 ч.2 ст.131 КПК України).

При цьому, застосування заходів забезпечення кримінального провадження є неможливим, якщо потреби досудового розслідування не виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні.

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Заходи забезпечення у вигляді арешту майна мають бути пропорційними щодо мети їх застосування, повинен бути встановлений справедливий баланс між завданнями кримінального провадження та вимогою захисту основних прав особи.

Враховуючи викладене, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для третіх осіб, слідчий суддя вважає доведеним, що на теперішній час, в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба, що, відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України є підставою для задоволення клопотання заявника та скасування арешту квартири АДРЕСА_1 .

Скасування арешту з майна, за вказаних вище обставин, не створює будь-яких перешкод для подальшого розслідування кримінального провадження №0000111 від 03.06.2022 року, та скасування арешту з такого майна не може призвести до знищення речових доказів, що в свою чергу не зашкодить подальшому проведенню досудового розслідування та судового розгляду справи по суті.

За таких обставин, слідчий суддя дійшов висновку про задоволення клопотання.

Керуючись статтями 98, 131, 132, 170-174, 309, 376, 395 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000111 від 03.06.2022 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України задовольнити.

Скасувати арешт із забороною відчуження, розпорядження та користування майном, накладений ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 11.07.2022 року у справі №760/7637/22, а саме:

квартири АДРЕСА_1 .

Ухвала підлягає негайному виконанню і оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1