Провадження по справі № 1-кс/522/2183/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст)

30 травня 2023 року місто Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю скаржника ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши позовну заяву (скаргу), клопотання ОСОБА_3 в рамках кримінального провадження №0000092 від 17.02.2016 року,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси в порядку ст. 170-174 КПК України із вказаною позовною заявою, в якій просить витребувати з органу досудового розслідування ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаїв, матеріали кримінального провадження №0000092 та наглядове провадження за його зверненнями; визнати бездіяльність Одеської та Миколаївської обласних прокуратур, ТУ ДБР у м. Миколаєв, Офісу Генерального прокурора - протиправною, що полягає у нездейсненні заходів по виконанню судових рішень щодо повернення ОСОБА_3 транспортного засобу; постанову Одеської обласної прокуратури від 06.05.2016 про визнання транспортного засобу речовим доказом,- скасувати; рішення про накладення арешту транспортного засобу,- скасувати, судове рішення про скасування арешту транспортного засобу надіслати у регіональних сервісний центр ГСЦ МВС в Одеській області для виконання; зобов`язати Одеську та Миколаївську обласні прокуратур, ТУ ДБР у м. Миколаєві, Офіс Генерального прокурора вчинити дії з фактичного прийняття ОСОБА_3 в управління транспортного засобу, тощо.

Позиція учасників судового розгляду.

В судовому засіданні ОСОБА_3 підтримав вимоги, зазначені у позовній заяві.

Прокурор в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання посилаючись на порушення правил підщсудності при поданні клопотання.

Слідчий суддя, ознайомившись із позовною заявою ОСОБА_3 , додатками, доданими до неї, заслухавши доводи учасників судового процесу, прийшов до наступного.

Мотиви слідчого судді.

Пункти 15, 16, 19 ч. 1 ст. 7 КПК України передбачені такі загальні засади кримінального провадження, як змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, безпосередність дослідження показань, речей і документів та диспозитивність.

У відповідності до положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно до ст. 127-128 КПК України передбачається що позовна заява в рамках кримінального провадження може бути органу досудового розслідування з метою стягнення шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням.

Натомість позовна заява ОСОБА_3 подана до Приморського районного суду, не містить зазначених вимог, проте має посилання на ст. 170-174 КПК України та оскарження дій посадових осіб відповідно до ст. 303 КПК України.

Відповідно до ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Відповідно до ст. 303 КПК України шляхом надання скарги до суду на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора.

З урахуванням викладеного, форма письмового звернення ОСОБА_3 до суду у виді «позовної заяви» під час оскарження дії посадових осіб слідчого та прокуратура та оскарження рішення про накладення арешту на майно, - не відповідає вимогам чинного законодавства.

Крім того, ч.1 ст.303 КПК України передбачає вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені до суду під час досудового розслідування. Оскарження постанови органу досудового розслідування про визнання транспортного засобу речовим доказом у кримінальному провадженні, не передбачено ст. 303 КПК України.

Згідно наданих ОСОБА_3 відомостей та додатків, вбачається, що досудове розслідування зазначеного провадження проводиться слідчими ТУ ДБР розташованого в м. Миколаєві.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про державне бюро розслідувань» державне бюро розслідувань вирішує завдання із запобігання, виявлення, припинення, розкриття і розслідування: злочинів, вчинених службовими особами, які займають особливо відповідальне становище відповідно до частини першої статті 9 Закону України "Про державну службу", особами, посади яких віднесено до першої - третьої категорій посад державної служби, суддями та працівниками правоохоронних органів, крім випадків, коли ці злочини віднесено до підслідності детективів Національного антикорупційного бюро України.

Відповідно до ч.4 ст.9 Закону України «Про державне бюро розслідувань», для забезпечення виконання завдань Державного бюро розслідувань утворені його територіальні управління, зокрема територіальне управління, розташоване у місті Миколаєві, що поширює свою діяльність на Кіровоградську, Миколаївську, Одеську області.

Згідно інформаційного листа в.о. директора ДБР України на адресу Голови Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду (вх. №199/1/157-21 від 02.02.2021 року), ДБР України (в доповнення до інформаційного листа за №10-8-02-10575 від 05.05.2021 року), повідомило Верховний суд про нову дислокацію слідчих підрозділів Територіального Управління ДБР, розташованого у м. Миколаєві. Згідно вказаного листа, ТУ ДБР розташоване у м. Миколаєві, поширює свою діяльність на: Кіровоградську область (слідчий підрозділ органу досудового розслідування - Третій Слідчий відділ з дислокацією за адресою: м. Кропивницький, вул. Глінки, 2); Одеську область (слідчий підрозділ органу досудового розслідування - Другий Слідчий відділ з дислокацією за адресою: м. Одеса, вул. Ак. Корольова, 9) та відповідно Миколаївську область (слідчий підрозділ органу досудового розслідування - Перший Слідчий відділ з дислокацією за адресою: м. Миколаєві, вул. Спаська, 18).

Встановлення правил підсудності має важливе значення для правильного функціонування судової системи, а також для виконання судами покладених на них завдань і визначення суду, компетентного здійснювати кримінальне провадження щодо конкретного кримінального правопорушення. Підсудність є ефективним засобом, який сприяє тому, щоб конкретна кримінальна справа розглядалася і вирішувалася судом законним, компетентним, незалежним і неупередженим, як того вимагають ст. 7 Загальної декларації прав людини та ч. 1 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права.

Таку правову позицію висловив Верховний Суд у своєму рішенні від 22.04.2020 року у справі №51 - 1901 впс 20.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі - Конвенція) «кожен при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на розгляд судом, встановленим законом». А відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року №1402-VIII ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

За допомогою правил про підсудність забезпечується також рівність всіх громадян перед законом і судом (ст. 24 Конституції України та ст. 10 КПК України). Будучи одним з проявів цієї конституційної засади, чітко встановлена законом підсудність набуває ознак суб`єктивного права людини на законного суддю, тобто права будь-якої людини знати наперед, який саме суд і в якому складі відповідно до закону правомочний здійснювати стосовно нього судове провадження, якщо така необхідність виникне.

Важливість суворого дотримання правил про підсудність доводиться і практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ). Зокрема, як порушення вимог пункту 1 ст. 6 Конвенції ЄСПЛ розглядає порушення правил територіальної підсудності внаслідок передання справи з одного суду до іншого без належного законного обґрунтування, незважаючи на наявність чітких підстав зміни територіальної підсудності, встановлених у КПК України (див. пункт 98 рішення ЄСПЛ у справі «Фельдман проти України»).

У даному випадку необхідно звернутись до загальних засад кримінального провадження, а саме - законності, що регламентована ч. 6 ст. 9 КПК України, якою визначено, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 цього Кодексу. Тому слідчий суддя, слідчий та прокурор мають керуватися виключно положеннями КПК України та нормативно-правовими актами, які йому не суперечать.

Виходячи з того, що законодавець у більшості випадків прямо зазначає, що судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування здійснюється слідчим суддею суду першої інстанції, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, що здійснює досудове розслідування (ч. 7 ст. 100, ч. 2 ст. 132, ч. 1 ст. 184, ч. 1 ст. 192, ч. 2 ст. 199, ч. 1 ст. 201, ч. 3 ст. 244), то, з урахуванням положень ч. 6 ст. 9 КПК України, вірним є застосування зазначеного правила й до розгляду скарг, клопотань, територіальна підсудність щодо яких прямо не визначена процесуальним законом (зокрема ч. 1 ст. 306 КПК України).

Отже, скарги на рішення, дії або бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Аналогічна правова позиція викладена у інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання здійснення слідчим суддею суду першої інстанції судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб під час застосування заходів забезпечення кримінального провадження» від 05.04.2013 року № 223-538/0/4-13, згідно якого судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування здійснюється слідчим суддею суду першої інстанції, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування. Отже, правильним є застосування зазначеного правила й до розгляду інших клопотань, територіальна підсудність щодо яких прямо не визначена процесуальним законом, у тому числі й скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування.

З 20 листопада 2019 року прокуратура припинила функцію досудового розслідування, однак продовжила здійснювати процесуальне керівництво, тобто організацію і координацію досудового слідства.

Тобто, оскільки прокуратура не є органом досудового розслідування, то визначення підсудності за її місцезнаходженням, не відповідає приписам КПК України про підсудність скарг, що подаються в порядку ст. 303 КПК України.

Враховуючи викладене, скаргу в порядку ст. 303 КПК України на бездіяльність Одеської та Миколаївської обласних прокуратур, ТУ ДБР у м. Миколаєві, Офіса Генерального прокурора та про зобов`язання посадових осіб зазначених органів здійснити слідчі та процесуальні дії в рамках досудового розслідування кримінального провадження №0000092, а також клопотання в порядку ст. 174 КПК України про скасування арешту майна, тощо, скаржник мав подавати до місцевого суду за фактичною адресою місця знаходження органу досудового розслідування, в залежності від того, яким саме слідчим підрозділом здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні.

За наведених обставин, суд вважає, що у задоволенні «позовної заяви» ОСОБА_3 ,- необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 7,22, 170-174, 303-308, ч.2 ст. 376 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Відмовити в скасуванні арешту з майна та відмовити в задоволенні інших вимог скарги (позовної заяви) ОСОБА_3 в рамках кримінального провадження №0000092 від 17.02.2016, - з підстав, вказаних в мотивувальній частині ухвали слідчого судді.

Відмовити у задоволенні позовної заяви ОСОБА_3 в рамках кримінального провадження №0000092 від 17.02.2016, - з підстав, вказаних в мотивувальній частині ухвали слідчого судді.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Повний текст ухвали слідчого судді складено та проголошено 30.05.2023 року о 16:00 годині в залі суду №131.

Слідчий суддя: ОСОБА_5

30.05.2023