Справа № 314/3211/23
Провадження № 1-кп/314/442/2023
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.07.2023 року м. Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження щодо кримінальних проступків передбаченому ст.ст.381-382 КПК України, у приміщенні суду в м. Вільнянськ, кримінальне провадження №0000104 від 16.02.2023 року відносно

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, не працевлаштованого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення (проступку) передбаченого ч. 1 ст.193 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Органом досудового розслідування ОСОБА_2 обвинувачується в тому, що 12 лютого 2023 року, приблизно о 07 годині 00 хвилин ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , маючи умисел на незаконне привласнення знайденого чужого майна, перебуваючи на відкритій ділянці місцевості, поблизу входу до приміщення магазину «Техносвіт», розташованого за адресою: вул. Бочарова, буд. 15, м. Вільнянськ, Запорізький район, Запорізька область, знайшов та незаконно привласнив собі банківську карту для виплат ПАТ «Восток-банк» № НОМЕР_1 , імітовану на ім`я потерпілого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яку останній раніше з власної необережності загубив у вищевказаному місці.

Відповідно до статті 337 Цивільного кодексу України - особа, яка знайшла загублену річ, зобов`язана негайно повідомити про це особу, яка її загубила або власника речі і повернути знайдену річ цій особі. Якщо особа, яка має право вимагати повернення загубленої речі, або місце її перебування невідомі, особа, яка знайшла загублену річ, зобов`язана заявити про знахідку Національній поліції або органові місцевого самоврядування.

Знайденим слід вважати таке чуже майно, яке вийшло із фактичного володіння власника і на момент його привласнення винним знаходиться у бездоглядному стані. Зокрема, йдеться про загублені речі, тобто предмети, які, як правило, перебувають у невідомому для власника місці, тому виявлення таких речей відповідно до цивільного законодавства розцінюється як знахідка. Закон, зобов`язує того, хто знайшов загублену річ, негайно повідомити про це особу, яка її загубила, або власника речі і повернути знайдену річ цій особі, якщо місцезнаходження її не встановлено, особа, яка знайшла загублену річ, зобов`язана заявити про знахідку поліції або органові місцевого самоврядування.

Зокрема згідно статті 338 Цивільного кодексу України - особа, яка знайшла загублену річ, набуває право власності на неї після спливу шести місяців з моменту заявлення про знахідку Національній поліції або органові місцевого самоврядування.

Разом з тим у порушенні вимог ст. 337, 338 ЦК України реалізовуючи свій злочинний умисел ОСОБА_4 12 лютого 2023 року, в період часу з 07 годині 07 хвилин до 11 годині 18 хвилин, незаконно привласнивши знайдену банківську картку, що належить потерпілому ОСОБА_3 , та на якій знаходились грошові кошти, незаконно розпорядився знайденим на власний розсуд, а саме діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, за допомогою вказаної банківської карти, не використовуючи пін-код від неї, шляхом безконтактних транзакцій за допомогою даної банківської картки, провів розрахунки за придбані ним товари в м. Вільнянськ, Запорізького району, Запорізької області, а саме:

- о 07 годині 07 хвилин в магазині «Валенсія», на суму 106 гривень;

- о 07 годині 14 хвилин в торгівельному кіоску ФОП « ОСОБА_5 », на суму 262 гривні;

- о 07 годині 33 хвилини в торгівельному павільйоні «№ 163», на суму 405 гривень; ,

- о 09 годині 00 хвилин в магазині «Вацак», на суму 457 гривень;

- о 09 годині 03 хвилини в магазині «Олімп», на суму 148 гривень;

- о 09 годині 04 хвилини в магазині «Олімп», на суму 72 гривні;

- о 10 годині 04 хвилини в магазині «Торгівельна точка А112315», на суму 27 гривень;

- о 11 годині 18 хвилин в магазині «Фреш-Маркет», на суму 48 гривень.

Своїми злочинними діями ОСОБА_4 завдав потерпілому ОСОБА_3 майнову шкоду на загальну суму 1525 гривень.

Вищезазначені обставини встановлені органом досудового розслідування та не оспорюються учасниками судового провадження (ч.2 ст.382 КПК України).

Обвинувачення сформульовано та дії ОСОБА_6 кваліфіковано за ч.1 ст.193 КК України, як: «незаконне привласнення знайденого чужого майна».

Вивчивши та дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку, що обставини встановлені органом досудового розслідування повністю підтверджено.

Відповідно до ч.3 ст.382 КПК України суд має право призначити розгляд у судовому засіданні обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку та викликати для участі в ньому учасників кримінального провадження, якщо визнає це за необхідне.

У суду немає жодних сумнівів відносно достовірності обставин встановлених органом досудового розслідування та які не оспорюються учасниками судового провадження, а отже немає необхідності призначити розгляд у судовому засіданні обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку та викликати для участі в ньому учасників кримінального провадження.

Згідно з ч.2 ст.382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Суд зауважує, що розв`язання питання кваліфікації діяння, тобто здійснення співвідношення обставин встановлених органом досудового розслідування та які не оспорюються учасниками судового провадження, відносно складу кримінального правопорушення визначеного диспозицією статті КК України, не потребують призначення розгляду у судовому засіданні та виклику учасників за ч.3 ст.382 КПК України, оскільки кваліфікація діяння (співвідношення обставин відносно складу кримінального правопорушення) не передбачає вирішення питань фактів, а реалізовується виключно вирішенням та застосуванням питань (норм) права, що не потребує виклику сторін, оскільки сторонами питання фактів не оспорюються, сумнівів відносно питань фактів у суду не виникає.

Частина 1 ст.193 КК України визначена наступним:

«Незаконне привласнення особою знайденого чи такого, що випадково опинилося у неї, чужого майна або скарбу, які мають особливу історичну, наукову, художню чи культурну цінність,

карається штрафом від ста до ста п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців».

Відповідно до диспозиції ст. 193 КК України кримінальна відповідальність за привласнення знахідки обмежена спеціальним предметом злочину - майном або скарбом, які мають особливу історичну, наукову, художню чи культурну цінність.

Відповідно до матеріалів даного кримінального провадження предметом кримінального правопорушення є банківська карта для виплат та грошові кошти.

Суд приходить до висновку про відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 193 КК України, оскільки предмет кримінального правопорушення (банківська карта для виплат та грошові кошти) в даному випадку не відноситься до об`єкту кримінального правопорушення за ч1 ст.193 КК України, а саме до предметів, які мають особливу історичну, наукову, художню чи культурну цінність.

Кваліфікація кримінального правопорушення за ч.1 ст.193 КК України в судовій практиці є достатньо передбачуваною, і як наслідок, в обґрунтування зазначеного суд наводить правову позицію висловлено в ухвалі Запорізького апеляційного суду від 07.10.2019 року в справі № 317/3689/18, провадження №11-кп/807/1590/19.

Відповідно до ч.3 ст.337 КПК України з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Вирішуючи питання відносно зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, суд виходить з наступного.

Діяння - заволодіння банківською карткою містить ознаки за ч. 1 ст. 357 КК України, як незаконне заволодіння платіжною карткою, що є офіційним документом.

Діяння - зняття, використання грошових коштів містить ознаки кримінального правопорушення, за ч.4 ст.185 КК України, таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Правова позиція відносно кваліфікації за ч.1 ст.357 КК України та ст.185 КК України, висловлена Касаційним кримінальним судом Верховного Суду в Постанові від 14 лютого 2019 року (Справа № 454/420/17; Провадження № 51-8227 км18).

Санкція ч.1 ст.193 КК України, передбачає покарання у виді штрафу від ста до ста п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців.

Санкція ч. 1 ст. 357 КК України, передбачає покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеженням волі на строк до трьох років.

Санкція ч.4 ст.185 КК України, передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років.

Як вбачається обсяг покарання за санкціями ч. 1 ст. 357 КК України, ч.4 ст.185 КК України, є більш тяжким ніж обсяг покарання передбачений санкцією ч.1 ст.193 КК України, що унеможливлює застосування судом ч.3 ст.337 КПК України, відносно виходу за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, та зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, оскільки зміна кваліфікації призведе до погіршення становища особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження, що є неприпустимим.

Відповідно до ч.1 ст.368 КПК України ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити зокрема такі питання: чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений.

Розглянувши кримінальне провадження, в межах висунутого обвинувачення за ч.1 ст.337 КПК України, суд приходить до висновку про відсутність в діянні обвинуваченого складу кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.193 КК України, у зв`язку з чим відповідно до ч.1 ст.373 КПК України суд ухвалює виправдувальний вирок.

Одночасно суд зауважує, що норми КПК України не містять обмежень ухвалення судом виправдувального вироку, у разі розгляду кримінального провадження в порядку визначеному ст.ст.381-382 КПК України, з урахуванням загальних вимог до вироку суду за ч.2 ст.382 КПК України.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення («Серявін та інші проти України», № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Цивільний позов не заявлений.

Речові докази за кримінальним провадженням відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 369-371, 381-382, 373-374, 392, 395 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_2 у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.193 КК України визнати невинуватим та виправдати через недоведеність наявності в його діянні складу кримінального правопорушення.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Вільнянський районний суд Запорізької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня отримання його копії. Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Копія вироку за результатами розгляду обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Суддя: ОСОБА_1

21.07.2023