УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.10.2023 року слідчий суддя Київського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засіданні ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , особи відносно якої розглядається клопотання ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ), захисника ОСОБА_6 , перекладача ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання керівника Київської окружної прокуратури міста Одеси ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційний арешт) відносно:

ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Гомель, Республіки Білорусь, громадянина Республіки Білорусь, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з поданого клопотання, співробітниками Управління карного розшуку ГУНП в Одеській області 16.09.2021 року о 10 годині 10 хвилин за адресою: м. Одеса, вул. Варненська, 3-Б затримано громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_4 , який розшукується на міжнародному рівні компетентними органами російської федерації для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого п. «а» ч. 2 ст. 126 КК російської федерації (викрадення людини, групою осіб за попередньою змовою).

Оперуповноваженим відділу розшуку злочинців, безвісно зниклих громадян та оперативно-довідкової роботи УКР ГУНП в Одеській області 16.09.2021 року складено протокол про затримання ОСОБА_4 в порядку ст. ст. 208, 582 КПК України, з роз`ясненням особі права надати згоду на видачу (екстрадицію).

Особа документована паспортом громадянина Республіки Білорусь для виїзду за кордон сер. НОМЕР_1 від 23.11.2017 зі строком дії до 23.11.2027 (копія).

Підставою для затримання ОСОБА_4 та застосування у подальшому стосовно нього екстрадиційного арешту є документи, що містять дані про вчинення особою злочину на території іноземної держави та обрання щодо нього запобіжного заходу компетентним органом іноземної держави у вигляді тримання під вартою.

Так, в провадженні слідчого відділу в м. Домодєдово Головного слідчого управління Слідчого комітету російської федерації в московській області знаходиться Кримінальна справа по обвинуваченню ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого п. «а» ч. 2 ст. 126 КК російської федерації (викрадення людини, групою осіб за попередньою змовою).

Офісом Генерального прокурора розглядається запит Генеральної прокуратури російської федерації про видачу громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого п. «а» ч. 2 ст. 126 (викрадення людини, групою осіб за попередньою змовою) КК російської федерації, направлений на підставі Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22.01.1993 (далі Конвенція), яку ратифіковано Україною 10.11.1994.

З матеріалів, що містяться у запиті про видачу вбачається, що 28.08.2018 року близько о 04 годині 00 хвилин, діючи в складі групи осіб за попередньою змовою ОСОБА_4 спільно зі своїми спільниками ОСОБА_9 і ОСОБА_10 незаконно проникли в житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_3 , де застосовуючи насильство до проживаючого у вказаному будинку ОСОБА_11 посадив його в автомобіль потерпілого марки Range rover sport з реєстраційним знаком НОМЕР_2 (VIN: НОМЕР_3 ) і проти волі зазначеної особи відвезли його на територію України.

Так, 05 квітня 2019 року у відношенні ОСОБА_4 винесено постанову про притягнення в якості обвинуваченого у скоєнні злочину передбаченого п. «а» ч. 2 ст. 126 КК російської федерації.

Постановою оперуповноваженого ОРР УМВС росії по міському округу Домодєдово від 28.12.2020, ОСОБА_4 оголошено у міжнародний розшук.

Постановою Домодєдовського міського суду Московської області від 30.12.2020, стосовно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з моменту затримання на території рф або з дня екстрадиції на територію російської федерації.

Офісом Генерального прокурора 18.05.2021 року Одеській обласній прокуратурі доручено проведення екстрадиційної перевірки обставин, що можуть перешкоджати видачі ОСОБА_4 до російської федерації, а також звернення до суду з клопотанням про застосування до вказаної особи екстрадиційного арешту.

Проведеною перевіркою не встановлено обставин, за наявності яких видача ОСОБА_4 не може бути здійснена.

Так, відповідно до наявних матеріалів перевірки, ОСОБА_4 не є громадянином України, статус біженця не має, не приймав участі у проведенні АТО на Сході України, в тому числі, у складі добровольчих формувань.

Також перевіркою встановлено, що ОСОБА_4 притягується Київським районним судом м. Одеси до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 187 КК України у кримінальному провадженні № 0002867 від 18.11.2019, при цьому на цей час стосовно зазначеної особи не діє жодний запобіжний захід у межах вищезазначеного кримінального провадження.

Таким чином, факт притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_4 на території України свідчить про те, що останній продовжує свою злочинну діяльність.

Крім того, відповідно п. «а» ч. 2 ст. 126 КК рф злочини, за вчинення яких запитується видача ОСОБА_4 відносяться до категорії особливо тяжких злочинів.

У відповідності до п. «г» ч. 1 ст. 78 КК рф, особа звільняється від кримінальної відповідальності по закінченню 15 років після вчинення особливо тяжкого правопорушення.

На основі викладеного, строк давності притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за вчинення злочину передбаченого п. «а» ч. 2 ст. 162 КК рф, не закінчився.

Постановою Офісу Генерального прокурора від 28.10.2021 року прийнято рішення про видачу ОСОБА_4 до російської федерації для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого п. «а» ч. 2 ст. 126 КК російської федерації, при цьому зазначено, що притягнення особи до кримінальної відповідальності на території України не є підставою для відмови у її видачі, а може бути підставою для відстрочення фактичної передачі.

Копію вищевказаного рішення центрального органу 09.11.2021 року вручено ОСОБА_4 в умовах ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 08.12.2021 року задоволено скаргу захисника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_12 на постанову Офісу Генерального прокурора від 28.10.2021 року про видачу ОСОБА_4 до російської федерації; рішення центрального органу України скасовано.

Обласна прокуратура 13.12.2021 року звернулась до Одеського апеляційного суду зі скаргою на вищевказану ухвалу слідчого судді, таким чином, вона не набула чинності.

Ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду міста Одеси від 12.01.2022 року відмовлено у задоволенні клопотання окружної прокуратури про визнання наявності підстав для подальшого тримання ОСОБА_4 під вартою та до особи застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_2 , а також покладено додаткові обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, в тому числі, обов`язки носити електронний засіб контролю.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 30.03.2022 року відмовлено у задоволенні апеляційної скарги обласної прокуратури на ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 28.12.2021 року, якою задоволено скаргу захисника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_12 на постанову Офісу Генерального прокурора від 28.10.2021 року про видачу ОСОБА_4 до російської федерації. Таким чином, рішення слідчого судді про скасування постанови Офісу Генерального прокурора про видачу особи набуло чинності.

Крім цього, Офісом Генерального прокурора листом від 06.04.2022 року Одеській обласній прокуратурі доручено подальше проведення екстрадиційної перевірки обставин, що можуть перешкоджати видачі ОСОБА_4 до російської федерації.

Також, за наявною інформацією, ОСОБА_4 звернувся до ГУ ДМС в Одеській області із заявою про визнання біженцем, або особою, яка потребує додаткового захисту. Відповідно до листа ГУ ДМС в Одеській області від 01.06.2022 року за вихідним № 5100.5.1-3736/51.3-22 на особу, тобто ОСОБА_4 не поширюються норми, що передбачені ч. 4 ст. 590 КПК України (рішення про видачу особи (екстрадицію) не може бути прийнято, якщо така особа подала заяву про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, чи скористалася відповідно до законодавства правом на оскарження рішення щодо зазначених статусів, до остаточного розгляду заяви, у порядку, встановленому законодавством України. Інформація про подання особою зазначених заяв або оскарження відповідних рішень не надається іноземній державі, що надіслала запит).

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 31.01.2022 року (справа № 420/23580/21) у задоволенні вищевказаного позову відмовлено. Особа оскаржила згадане рішення в апеляційному порядку.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09.08.2022 року апеляційну скаргу особи задоволено частково, вищевказане рішення суду першої інстанції скасовано, ухвалене нове рішення, яким ГУ ДМС в Одеській області зобов`язано розглянути заяву ОСОБА_4 про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Через уникнення особою процедурного заходу (нез`явлення) територіальним органом ДМС прийнято рішення про призупинення розгляду заяви.

ОСОБА_4 12.12.2022 року повторно звернувся із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, за результатом розгляду якої останньому було відмовлено в оформленні документів.

Обласною прокуратурою, на виконання листа Офісу Генерального прокурора від 04.10.2022 року, триває проведення екстрадиційної перевірки обставин, що можуть перешкоджати видачі ОСОБА_4 іноземній державі.

На адресу Київської окружної прокуратури м. Одеси 15.09.2023 року надійшов лист Одеської обласної прокуратури за вхідним № 19-922ВИХ-23 з дорученням звернутися з клопотанням про застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу до прийняття рішення про видачу та фактичної передачі особи компетентним органам російської федерації.

На підставі викладеного керівник окружної прокуратури вважає, що у разі незастосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу існують реальні ризики того, що останній почне переховуватися від компетентних органів України не тільки з метою уникнення видачі до російської федерації, але й з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності на території України, а також може продовжити свою злочинну діяльність з метою здобуття коштів на існування або для організації втечі.

Враховуючи вказані обставини сторона обвинувачення звертається з клопотанням про застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У судовому засіданні -

Прокурор клопотання підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити, посилаючись на міжнародні договори та незважаючи на те, що дипломатичні відносини між росією та Україною розірвані.

Захисник просив відмовити у задоволенні клопотання, врахувавши його письмове заперечення. Між тим, зазначив, що ОСОБА_4 жодного разу не порушував обраний відносно нього запобіжний захід, належним чином виконував покладені на нього обов`язки та завжди з`являється за першим викликом. Ризик переховування ОСОБА_4 прокурором не доведений та ґрунтується лише на припущеннях. Кримінальне провадження в якому ОСОБА_4 притягувався до кримінальної відповідальності на території України наразі закрито.

Особа, відносно якої розглядається клопотання підтримав думку свого захисника.

Дослідивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, вислухавши думку учасників судового провадження, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Порядок застосування запобіжного заходу щодо особи, яка вчинила кримінальне правопорушення (екстрадиція) врегульований Главою 44 КПК України.

Відповідно до ч. ч. 4, 7 ст. 584 КПК України, при вирішенні питання про застосування екстрадиційного арешту слідчий суддя керується положеннями цього Кодексу та міжнародного договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно ч. 1 ст. 584 КПК України, після надходження запиту компетентного органу іноземної держави про видачу особи за дорученням або зверненням центрального органу України прокурор звертається з клопотанням про її екстрадиційний арешт до слідчого судді за місцем тримання особи під вартою.

Під час розгляду клопотання слідчий суддя встановлює особу, роз`яснює особі її право надати згоду на видачу (екстрадицію) для застосування процедури видачі (екстрадиції) у спрощеному порядку, а також право на відмову від застосування спеціального правила щодо меж кримінальної відповідальності у разі надання згоди на видачу (екстрадицію), з`ясовує бажання особи скористатися цими правами, перевіряє добровільність надання особою згоди на її видачу (екстрадицію), відмови від застосування спеціального правила щодо меж кримінальної відповідальності, усвідомлення особою правових наслідків такої згоди (відмови), перевіряє запит про видачу та наявні матеріали екстрадиційної перевірки, вислуховує думку прокурора, інших учасників і постановляє ухвалу про:

1) застосування екстрадиційного арешту;

2) затвердження згоди особи на її видачу (екстрадицію) та застосування екстрадиційного арешту;

3) затвердження згоди особи на її видачу (екстрадицію), відмови особи від застосування спеціального правила щодо меж кримінальної відповідальності та застосування екстрадиційного арешту;

4) застосування екстрадиційного арешту та відмову у затвердженні згоди особи на її видачу (екстрадицію);

5) відмову в застосуванні екстрадиційного арешту, якщо для його обрання немає підстав.

Слідчим суддею встановлено, що 28.12.2020 року постановою оперуповноваженого ОРР УМВС Росії по міському округу Домодєдово, ОСОБА_4 було оголошено у міжнародний розшук та постановою Домодєдовського міського суду Московської області від 30.12.2020, стосовно ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з моменту затримання на території РФ або з дня екстрадиції на територію російської федерації.

Офісом Генерального прокурора 18.05.2021 року Одеській обласній прокуратурі доручено проведення екстрадиційної перевірки обставин, що можуть перешкоджати видачі ОСОБА_4 до російської федерації, а також звернення до суду з клопотанням про застосування до вказаної особи екстрадиційного арешту.

Постановою Офісу Генерального прокурора від 28.10.2021 року прийнято рішення про видачу ОСОБА_4 до Російської Федерації для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого п. «а» ч. 2 ст. 126 КК російської федерації.

Ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 08.12.2021 року було задоволено скаргу захисника ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_12 на постанову Офісу Генерального прокурора від 28.10.2021 року про видачу ОСОБА_4 до Російської Федерації; рішення центрального органу України скасовано.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 30.03.2022 року відмовлено у задоволенні апеляційної скарги обласної прокуратури на ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 28.12.2021, якою задоволено скаргу захисника ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_12 на постанову Офісу Генерального прокурора від 28.10.2021 року про видачу ОСОБА_1 до Російської Федерації. Таким чином, рішення слідчого судді про скасування постанови Офісу Генерального прокурора про видачу особи набуло чинності.

Відповідно до клопотання, на даний час Обласною прокуратурою на виконання листа Офісу Генерального прокурора від 04.10.2022 року триває проведення екстрадиційної перевірки обставин, що можуть перешкоджати видачі ОСОБА_4 іноземній державі.

Водночас, відповідно до ст. 587 КПК України екстрадиційна перевірка здійснюється протягом шістдесяти днів. Цей строк може бути продовжено відповідним центральним органом України.

При цьому, доказів про продовження строку екстрадиційної перевірки на момент розгляду клопотання слідчому судді не надано, проте, враховуючи інші обставини зазначені у клопотанні, слідчий суддя встановив наступне.

Ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду міста Одеси від 12.01.2022 року відмовлено у задоволенні клопотання окружної прокуратури про визнання наявності підстав для подальшого тримання ОСОБА_4 під вартою та до особи застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_2 , а також покладено додаткові обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, в тому числі, обов`язки носити електронний засіб контролю.

12.05.2022 року ухвалою слідчого судді Київського районного суду міста Одеси відносно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, строк дії якого продовжувався до 31.08.2022 року.

Також слідчий суддя звертає увагу на те, що ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 30.08.2022 року було відмовлено у задоволенні клопотання про продовження строку запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_4 .

В подальшому ухвалами слідчих суддів Київського районного суду м. Одеси двічі було відмовлено у задоволенні клопотання керівника Київської окружної прокуратури міста Одеси ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту для забезпечення видачі особи відносно ОСОБА_4 .

Так, при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою керівник Київської окружної прокуратури м. Одеси посилається на те, що у разі незастосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу існують реальні ризики того, що останній почне переховуватися від компетентних органів України не тільки з метою уникнення видачі до російської федерації, але й з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності на території України, а також може продовжити свою злочинну діяльність з метою здобуття коштів на існування або для організації втечі.

Разом з тим, слідчий суддя також звертає увагу на те, що моменту прийняття рішення про видачу (екстрадицію) ОСОБА_4 до російської федерації (28.10.2021 року), відносно ОСОБА_4 було неодноразово застосовано запобіжний захід, в тому числі не пов`язаний з тримання під вартою, а саме: у вигляді домашнього арешту, який неодноразово продовжувався, на даний час відсутні відомості щодо порушення останнім міри запобіжного заходу, ОСОБА_4 належним чином виконував покладені на нього обов`язки.

Жодних доказів спроб можливого переховування ОСОБА_4 від органів Національної поліції України, прокуратури чи суду з часу першочергового застосування до нього запобіжного заходу слідчому судді не надано.

Щодо посилання прокурора на те, що ОСОБА_4 притягується Київським районним судом м. Одеси до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 187 КК України у кримінальному провадженні № 0002867 від 18.11.2019 року, слідчий суддя звертає увагу на те, що ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси від 15.06.2023 року вказане кримінальне провадження № 0002867 від 18.11.2019 року було закрито у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування та на момент розгляду даного клопотання вказана ухвала не скасована в апеляційному порядку.

Окремо, слідчий суддя також звертає увагу на те, що ОСОБА_4 звернувся до ГУ ДМС України в Одеській області із заявою-анкетою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту від 28.09.2023 року.

Слідчим суддею при розгляді вказаного клопотання враховується також те, що 24.02.2022 року Україна розірвала дипломатичні відносини з рф. Таке рішення було ухвалене після визнання рф незалежності самопроголошених «ДНР» і «ЛНР» та початком вторгнення росії на територію України, яке триває і станом на теперішній час.

22.12.2022 року у газеті «Голос України» було опубліковано Закон України «Про вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року» (далі-Закон), який 23.12.2022 року набрав чинності.

Закон передбачає:

- зупинення дії Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України у м. Мінську 22 січня 1993 року і ратифікованої Законом України від 10 листопада 1994 року №240/94-ВР, та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року (далі - Мінська конвенція та Протокол), вчиненого від імені України у м. Москві 28 березня 1997 року і ратифікованого Законом України від 3 березня 1998 року №140/98-ВР, у відносинах з Російською Федерацією та Республікою Білорусь (стаття 1);

- вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України у м. Мінську 22 січня 1993 року і ратифікованої Законом України від 10 листопада 1994 року №240/94-ВР, та Протоколу до неї, вчиненого від імені України у м. Москві 28 березня 1997 року і ратифікованого Законом України від 3 березня 1998 року №140/98-ВР (стаття 2).

Враховуючи впровадження на території України воєнного стану та вихід України з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, фактичну передачу ОСОБА_4 наразі здійснено бути не може.

За даними Міністерства закордонних справ України дію Мінської конвенції у відносинах з російською федерацією та республікою білорусь зупинено з 27.12.2022 року.

З дати зупинення дії Мінської конвенції не здійснюється співробітництво судів та інших компетентних органів України з відповідними органами російської федерації і республіки білорусь з питань надання правової (судової) допомоги та екстрадиції у цивільних і кримінальних справах на підставі Конвенції, у тому числі, безпосередні зносини установ юстиції відповідно до Протоколу до неї.

Отже, оскільки даний час через війну із рф екстрадиція осіб до російської федерації не можлива, а тому слідчий суддя вважає за недоцільне тримання під вартою ОСОБА_4 , якого не можна передати (екстрагувати) до рф та який на території України не вчинив жодних правопорушень.

За таких обставин та враховуючи встановлену в судовому засіданні відсутність ризиків переховування ОСОБА_4 , а також неможливість його видачі компетентним органом рф у зв`язку зі широкомасштабною збройною агресією та введеним в Україні воєнним станом, слідчий суддя приходить до переконання, що тримання ОСОБА_4 під вартою або застосування до нього іншого більш м`якого запобіжного заходу буде суперечити завданням кримінального провадження, серед яких жодна особа не повинна бути піддана необґрунтованому процесуальному примусу і до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Викладене на думку слідчого судді свідчить про відсутність підстав для задоволення клопотання керівника окружної прокуратури про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 .

На підставі викладеного та керуючись Законом України «Про вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року», ст. ст. 2, 178, 582, 584 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання керівника Київської окружної прокуратури міста Одеси ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційний арешт) відносно ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ) - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1