УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2023 року

м. Київ

справа № 932/3620/22

провадження № 51-5317ск23

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 12 червня 2023 року щодо нього,

встановив:

За вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 9 березня

2023 року

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя

АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого,

засуджено за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Дніпровський апеляційний суд ухвалою від 12 червня 2023 вирок місцевого суду залишив без змін, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_4 - без задоволення.

Вирішено питання щодо речових доказів у провадженні.

За обставин, установлених судом ОСОБА_4 19 травня 2022 року близько 12:20 перебуваючи в салоні маршрутного таксі № 62 у м. Дніпро, на зупинці громадського транспорту на вул. Глінки, достовірно знаючи про введення в Україні воєнного стану, умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, підійшов до потерпілої ОСОБА_5 та намагався із правої кишені її кардигану, викрасти мобільний телефон марки «Samsung Galaxy А30», вартістю 2800 грн, однак довести свій злочинний умисел до кінця не зміг з причин, що не залежали від його волі, оскільки його дії були помічені потерпілою ОСОБА_5 , яка забрала у нього свій телефон.

У касаційній скарзі засуджений, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неповноту судового розгляду, просить скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.Зазначає, що суд апеляційної інстанції, безпідставно відмовив йому в задоволенні клопотання про повторний допит потерпілої, чим порушив вимоги

ст. 404 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК)

Перевіривши касаційну скаргу та додані до неї копії судових рішень, колегія суддів Верховного Суду вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на таких підставах.

Згідно зі ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. При цьому наділений повноваженнями лише щодо перевірки правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Відповідно до ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення і особі засудженого.

Отже, виходячи з наведених положень процесуального закону суд касаційної інстанції є судом права, а не факту. Неповнота судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження не є підставою для перегляду судових рішень у касаційному порядку. Під час перевірки доводів, наведених у касаційній скарзі, Верховний Суд керується фактичними обставинами, установленими місцевим та апеляційним судами.

Натомість зазначені обставини перевірив суд апеляційної інстанції в межах доводів засудженого в апеляційній скарзі. За результатами перевірки не було встановлено порушень процесуального порядку збирання, дослідження та оцінки наведених судом у вироку доказів.

Висновок місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_4 у скоєнні інкримінованого йому злочину, зроблено з дотриманням ст. 23 КПК на підставі об`єктивного з`ясування всіх обставин, підтверджених доказами, які були досліджені та перевірені під час судового розгляду, а також оцінені відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Насамперед, відповідний висновок цей суд зробив на підставі показань потерпілої ОСОБА_5 , яка пояснила, що 9 травня 2022 року близько 10:30 перебуваючи в автобусі, вона виявила, що в неї відсутній мобільний телефон, який вона поклала в праву накладну кишеню свого кардигану, після чого вона побачила в руках

ОСОБА_4 пакет під яким знаходився її мобільний телефон. ОСОБА_4 добровільно відмовлявся повернути їй мобільний телефон, тому вона вихопила його у нього з рук.

Свідок ОСОБА_6 показав суду, що в травні 2022 року він з напарником знаходились на зупинці громадського транспорту біля ТЦ «Мост-Сіті» і чули крики потерпілої ОСОБА_5 яка стверджувала, що ОСОБА_4 викрав у неї з кишені мобільний телефон. В розмові з потерпілою засуджений повідомив, що тільки звільнився

з місць позбавлення волі, і просив не писати заяву до поліції.

Свідок ОСОБА_7 повідомив суду, що перебуваючи в цей день на місці події, бачив, як засуджений вийшов з автобусу, а за ним потерпіла, яка тримала останнього за руку та вимагала повернути їй телефон. Підійшовши ближче він побачив, як ОСОБА_5 вирвала з рук засудженого мобільний телефон в білому чохлі, який останній ховав під пакетом. Він показав ОСОБА_4 посвідчення поліцейського, з`ясував обставини події та викликав слідчо-оперативну групу. Наголосив, що телефон потерпілої засуджений тримав у руці, обгорнувши чорним пакетом.

Указані показання потерпілої та свідків узгоджуються з письмовими доказами, наявними в матеріалах провадження і підстав не довіряти їм у суду не було.

Суд першої інстанції з`ясував фактичні обставини справи, дослідив та проаналізував зібрані докази у їх сукупності, дійшов висновку про доведеність винуватості

ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4

ст. 185 КК.

Не погоджуючись із вироком місцевого суду, засуджений ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неправильно надану оцінку доказам, просив скасувати вирок суду і ухвалити відносно нього виправдувальний вирок.

Апеляційний суд під час розгляду кримінального провадження в апеляційному порядку ретельно перевірив усі посилання й доводи, викладені засудженим в апеляційній скарзі, і вмотивовано відмовив у задоволенні заявлених апеляційних вимог, навівши аргументи та підстави для прийняття такого рішення.

Погоджуючись із висновками суду, апеляційний суд в ухвалі зазначив, що висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості засудженого у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК зроблено на підставі доказів, досліджених та оцінених у сукупності, з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства, що в судовому рішенні докладно мотивовано. Будь- яких порушень процесуального порядку збирання наведених у вироку доказів за матеріалами кримінального провадження судом апеляційної інстанції встановлено не було, місцевим судом правильно вирішено питання про їх належність та допустимість, з урахуванням положень статей 85, 86, 94 КПК.

Крім того, суд апеляційної інстанції визнав безпідставними доводи апеляційної скарги ОСОБА_4 про відсутність у нього умислу на заволодіння майном потерпілої та критично оцінив його версію про те, що він повинен нести відповідальність за інший злочин, а саме за неповернення знайденого мобільного телефону потерпілої, оскільки така версія подій, на переконання колегії суддів апеляційного суду, повністю спростовується дослідженими судом доказами, зокрема показаннями потерпілої, яка детально та послідовно розповіла про події вчиненого щодо неї кримінального правопорушення. Підстав ставити під сумнів показання потерпілої у суду апеляційної інстанції не було, оскільки вони послідовні, логічні, детальні, взаємопов`язані між собою і повністю узгоджуються з показаннями свідків та письмовими доказами. Підстав у потерпілої обмовляти засудженого судом також не встановлено.

Доводи засудженого про те, що апеляційний суд у порушення вимог ст. 404 КПК повторно не допитав потерпілу, є безпідставними.

Так, згідно з приписами ч. 3 ст. 404 КПК повторне дослідження обставин, установлених під час кримінального провадження, за наявності клопотання допускається лише за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями. Суд апеляційний інстанції такої умови під час судового розгляду не встановив. Сам по собі факт непогодження з висновками суду не є підставою для повторного дослідження доказів в апеляційному суді.

Посилання засудженого на Постанову Верховного Суду від 21 червня 2018 року у справі № 532/47/16-к, провадження 51-969км18 у даному конкретному випадку є не релевантними.

Зважаючи на викладене, Верховний Суд погоджується з такими висновками апеляційного суду та приходить до висновку, що ухвала апеляційного суду є належно умотивованою та обґрунтованою і за змістом відповідає вимогам статей 370,

419 КПК, у ній наведено мотиви, з яких виходив суд, та положення закону, яким він керувався під час постановлення рішення.

Враховуючи викладене, Суд вважає, що підстав для задоволення касаційної скарги засудженого з наведених у ній мотивів немає, а тому відповідно до п. 2 ч. 2

ст. 428 КПК у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою необхідно відмовити.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Верховний Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 12 червня 2023 року щодо нього.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3