Справа № 305/733/23
Номер провадження 1-кс/305/139/23
УХВАЛА

09.05.2023. Слідчий суддя Рахівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Рахів клопотання адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , про скасування арешту майна,

ВСТАНОВИВ :

На розгляд слідчого судді Рахівського районного суду ОСОБА_1 надійшло клопотання адвоката ОСОБА_4 , який представляє інтереси ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , подане у межах кримінального провадження № 0000148 від 04.04.2023, в якому він просить скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Рахівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 від 06.04.2023, на тимчасово вилучене майно, а саме: автомобіль ЗІЛ 137 д.н.з. НОМЕР_1 , що перебував під керуванням ОСОБА_7 , та автомобіль ЗІЛ 131 д.н.з. НОМЕР_2 й автомобіль марки УРАЛ д.н.з. НОМЕР_3 погружчик з ковшем, що перебували під керуванням ОСОБА_5 . У клопотанні зазначає, що слідчим у даному кримінальному провадженні був проведений огляд місця події, а саме узбіччя ґрунтової дороги, що розташована навпроти будинку №265, по вул. Богдана Хмельницького, у с. Чорна Тиса, Рахівського району, Закарпатської області, під час якого було вилучено автомобіль ЗІЛ 137 д.н.з НОМЕР_4 , що перебував під керуванням ОСОБА_7 . Також 03.04.2023 під час огляду місця події, а саме ділянки русла річки Чорна Тиса, що розташована неподалік Чорнотисянського лісництва, яке розташоване по вул. Богдана Хмельницького, 333 А, в с. Чорна Тиса, Рахівського району, Закарпатської області, під час якого оглянуто та вилучено автомобіль ЗІЛ 131 д.н.з НОМЕР_2 , а також автомобіль УРАЛ д.н.з. НОМЕР_3 , що перебували під керуванням ОСОБА_5 . Зазначені транспортні засоби, які були завантажені гравієм, постановою старшого слідчого СВ Рахівського РВП ОСОБА_8 визнані речовими доказами й здані до камери схову речових доказів, а транспортні засоби зберігаються на майданчику тимчасово вилучених ТЗ Рахівського РВП. Ухвалою слідчого судді було накладено арешт на тимчасово вилучене майно, а саме: автомобіль ЗІЛ 137 д.н.з. НОМЕР_1 , завантажений вологим гравієм, зразки гравію з кузова автомобіля ЗІЛ 137 д.н.з. НОМЕР_1 , що перебував під керуванням ОСОБА_7 , автомобіль ЗІЛ 131 д.н.з. НОМЕР_2 завантажений вологим гравієм, зразки гравію з кузова автомобіля ЗІЛ 131 д.н.з. НОМЕР_2 , автомобіль марки УРАЛ д.н.з. НОМЕР_3 погружчик з ковшем, що перебували під керуванням ОСОБА_5 , зразок гравію з русла р. Чорна Тиса , шляхом заборони будь-кому відчужувати, розпоряджатися та користуватися будь-яким чином вищевказаним майном до прийняття остаточного рішення у даному кримінальному провадженні. Зі змісту цієї ухвали слідчого судді слідує, що в її обґрунтування покладено необхідність збереження речових доказів та можливість запобігти протиправному впливу (відчуження, знищення, приховання). Станом на сьогодні в даному кримінальному провадженні жодні слідчі дії з вказаними транспортними засобами не проводяться. Жодних відомостей про те, що у цьому кримінальному провадженні призначені будь-які експертизи чи існує обґрунтована необхідність у проведенні будь-яких слідчих дій з вказаними транспортними засобами матеріали кримінального провадження не містять. Адвокат наголошує, що на даний час відпала потреба в подальшому застосуванні арешту майна у даному кримінальному провадженні, у зв`язку з відсутністю необхідності проведення будь-яких слідчих дій з вилученими транспортними засобами. Тому вважає, що у органу досудового розслідування немає потреби у подальшому накладенні арешту майна у зв`язку з відсутністю необхідності проведення будь-яких слідчих дій з вилученими транспортними засобами. Звертає увагу, що власники арештованих транспортних засобів не є підозрюваними у даному кримінальному провадженні та не мають жодного відношення до вчинення кримінального правопорушення, але внаслідок вилучення вказаних вище транспортних засобів обмежується право ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , як власників майна, на користування автомобілями, які фактично є єдиним джерелом заробітку останніх.

Представник ОСОБА_5 та ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_4 просив провести розгляд клопотання без його участі, клопотання підтримує та просить таке задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання про скасування арешту майна, вважає, що підстави, які стали підставою для накладення арешту на майно, не відпали, а доказів того, що транспортні засоби є єдиним засобом заробітку ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , немає.

Слідчий ОСОБА_8 в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд кримінального провадження без його участі.

Дослідивши матеріали клопотання та доданих до нього документів, матеріали кримінального провадження №0000148, слідчий суддя приходить до такого висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно з ч. 1 ст. 172 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які відповідно до закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку. Відповідно до вимог КПК України арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Згідно з ч. 1 ст. 100 Кримінального процесуального кодексу України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Слідчий суддя встановив, що у провадженні слідчого відділення Рахівського ВП ГУНП в Закарпатській області перебуває кримінальне провадження №0000148 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України, відомості про яке внесені до ЄРДР 04.04.2023 за фактом незаконного видобування 03.04.2023 у с. Чорна Тиса, Рахівського району, Закарпатської області, по вулиці Богдана Хмельницького, неподалік Чорнотисянського лісництва, суміші з русла річки Чорна Тиса, яке ззовні схоже на піщано-гравійну суміш.

В межах розслідування зазначеного кримінального провадження 06.04.2023 року слідчим суддею Рахівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 було задоволено клопотання про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, відомості про яке 04.04.2023 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000148 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України та накладено арешт на тимчасово вилучене майно, а саме: автомобіль ЗІЛ 137 д.н.з. НОМЕР_1 , завантажений вологим гравієм, зразки гравію з кузова автомобіля ЗІЛ 137 д.н.з. НОМЕР_1 , що перебував під керуванням ОСОБА_7 , автомобіль ЗІЛ 131 д.н.з. НОМЕР_2 завантажений вологим гравієм, зразки гравію з кузова автомобіля ЗІЛ 131 д.н.з. НОМЕР_2 , автомобіль марки УРАЛ д.н.з. НОМЕР_3 погружчик з ковшем, що перебували під керуванням ОСОБА_5 , зразок гравію з русла р. Чорна Тиса , шляхом заборони будь-кому відчужувати, розпоряджатися та користуватися будь-яким чином вищевказаним майном до прийняття остаточного рішення у даному кримінальному провадженні.

Приймаючи таке рішення слідчий суддя виходив з того, що накладення арешту на майно, яке вилучено під час проведення процесуальних дій, забезпечить збереження речових доказів та зможе запобігти ризикам його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження, а також надасть можливість органу досудового розслідування всебічно, повно і неупереджено дослідити всі обставини кримінального правопорушення, провести додатковий огляд вказаних транспортних засобів із залученням відповідного спеціаліста.

Відповідно до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Адвокат ОСОБА_4 звертаючись до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту на майно посилається на ту обставину, що наразі жодні слідчі дії з транспортними засобами, на які накладено арешт, не здійснюються, а отже відпала потреба в такому арешті, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не являються підозрюваними у даному кримінальному провадженні, а також те, що транспортні засоби є єдиним джерелом доходу цих осіб.

Частина 2 статті 240 КК України, за якою здійснюється розслідування у кримінальному провадженні № 0000148 від 04.04.2023, належить до категорії нетяжких злочинів та передбачає відповідальність за порушення встановлених правил використання надр, якщо це створило небезпеку для життя, здоров`я людей чи довкілля, а також незаконне видобування корисних копалин місцевого значення у великому розмірі або незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення. Дане правопорушення карається штрафом від трьох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеженням волі на строк до трьох років, або позбавленням волі на той самий строк.

Отже, предметом цього злочину є надра та корисні копалини загальнодержавного значення.

З матеріалів кримінального провадження, оглянутого в судовому засіданні, вбачається, що слідчим призначено ряд судових експертиз, що стосуються суміші (піщано-гравійної суміші), що була вилучена під час огляду місця події, яка по суті і являється предметом злочину, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України, зокрема ґрунтознавчі експертизи та інженерно-екологічні експертизи. Жодних експертиз транспортних засобів, додатковий огляд вказаних транспортних засобів із залученням відповідного спеціаліста з моменту накладення арешту на майно не проводився та відповідні спеціалісти слідчим не залучалися, але транспортні засоби залишаються на штрафмайданчику Рахівського РВП фактично без жодної потреби, при тому, що підозри у вчиненні якого-небудь кримінального правопорушення ні ОСОБА_6 , ні ОСОБА_5 , ні іншим особам у цьому кримінальному провадженні до цього часу не пред`явлено.

Відповідно до частини першої статті 1 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Завданням кримінального судочинства є охорона прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб, які беруть у ньому участь, а також швидке й повне розкриття злочинів, викриття винних та забезпечення правильного застосування закону з тим, щоб кожний, хто вчинив злочин, був притягнутий до відповідальності й жоден невинний не був покараний (стаття 2 КПК України).

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Між тим, статтею 28 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч. 3 ст. 28 КПК України, однак він має бути об`єктивно необхідним для прийняття процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування, так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово звернув увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Відповідно до ч. 3 ст. 22 КПК України слідчий суддя під час кримінального провадження не може одночасно виконувати функції державного обвинувачення, захисту і судового розгляду. Так, функції з доведення обґрунтованості поданого клопотання, наявності підстав для його задоволення процесуальним законом покладено виключно на ініціатора такого клопотання, в даному випадку - власника майна, разом з тим сторона обвинувачення у випадку не згоди з даним клопотанням зобов`язана належним чином її теж обґрунтувати. Відтак слідчий суддя розглядає клопотання на підставі тих доказів, які слідчому судді і представлені. При цьому, жоден учасник не був позбавлений можливості надати їх безпосередньо в судовому засіданні.

Викладені обставини свідчать, про те, що слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Враховуючи, що у даному кримінальному провадженні було проведено огляд на місці події, у тому числі оглянуто транспортні засоби, на які накладено арешт, жодних експертиз стосовно цих автомобілів не призначено й наразі не встановлено, що такі мають бути проведені, оскільки злочин стосується суміші, яка була завантажена у транспортні засоби, перебування транспортних засобів на штрафмайданчику завантаженими тривалий час може призвести до негативних наслідків щодо технічного стану цих транспортних засобів, а неможливість їх використання власниками ставить у важке матеріальне становище ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , адже вказані особи позбавлені можливості заробляти собі на життя, тому слідчий суддя приходить до висновку про відсутність в кримінальному провадженні даних, які б виправдовували подальше втручання держави у право на мирне володіння ОСОБА_6 та ОСОБА_5 вказаними у клопотанні транспортними засобами майном, у зв`язку з чим вважає доцільним скасувати арешт майна в цій частині.

На підставі вище наведеного, керуючись ст.ст. 26, 309 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання адвоката ОСОБА_4 задовольнити.

Скасувати у кримінальному провадженні, відомості про яке 04.04.2023 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000148, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України, накладений ухвалою слідчого судді Рахівського районного суду Закарпатської області від 06.04.2023 арешт в частині накладення арешту на тимчасово вилучене майно, а саме: автомобіль ЗІЛ 137 д.н.з. НОМЕР_1 , що перебував під керуванням ОСОБА_7 , та автомобіль ЗІЛ 131 д.н.з. НОМЕР_2 й автомобіль марки УРАЛ д.н.з. НОМЕР_3 погрузчик з ковшем, що перебували під керуванням ОСОБА_5 .

Виконання ухвали по поверненню вказаних вище транспортних засобів покласти на прокурора Рахівського відділу Тячівської окружної прокуратури Закарпатської області.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї може бути подано під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя: ОСОБА_1