Справа № 303/1840/22
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.05.2023 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , власника майна ОСОБА_5 та його представника адвоката ОСОБА_6 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді матеріали судового провадження 11-сс/4806/198/23 за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 в інтересах власника майна ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 09.03.2022.

Цією ухвалою частково задоволено клопотання старшого слідчого СВ ВП № 1 Мукачівського РУП ГУ НП в Закарпатській області про арешт майна в кримінальному провадженні № 0000098 від 08.03.2022 та накладено арешт на вилучене в ході огляду місця події майно: деревину розмірами 1,3 - 1,5 м, яка знаходиться у кузові вантажного автомобіля марки «Краз», моделі « 65101», реєстраційний номер НОМЕР_1 та накладну № 319 від 07.03.2022.

Цією ж ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання про накладення арешту на вантажний автомобіль марки « КРАЗ», моделі «65101», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

З клопотання слідчого про накладення арешту на майно вбачається, що 07.03.2022 о 21 год 10 хв у смт Кольчино по вул. Латоричній, Мукачівського району, працівниками СРПП ВП № 1 Мукачівського РУП ГУ НП в Закарпатські області було зупинено автомобіль марки «КРАЗ», моделі «65101», реєстраційний номер НОМЕР_1 , завантажений деревиною довжиною 1,3 - 1,5 м, під керуванням ОСОБА_5 , який надав працівникам поліції накладну № 319 від 07.03.2022, у якій вказано загальний об`єм завантаженої деревини - 12 куб.м. Поверхневим оглядом вантажного автомобіля встановлено, що об`єм виявленої деревини перевищує об`єми деревини, яка вказана у накладній ОСОБА_5 . Правова кваліфікація даного кримінального правопорушення ч. 1 ст. 246 КК України.

Відомості про вказане кримінальне правопорушення 08.03.2022 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000098.

В ході огляду місця події було вилучено вантажний автомобіль марки « КРАЗ», моделі «65101», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_5 , мешканцю АДРЕСА_1 ; деревину розмірами 1,3 - 1,5 м, яка знаходиться у кузові вантажного автомобіля марки « Краз», моделі « 65101», реєстраційний номер НОМЕР_1 ; накладну № 319 від 07.03.2022.

Постановою старшого слідчого ВП № 1 Мукачівського РУП ГУ НП в Закарпатській області від 08.03.2022, вилучені в ході огляду предмети було визнано речовими доказами в кримінальному провадженні № 0000098 від 08.03.2022.

-2-

Клопотання слідчого мотивовано тим, що виявлені та вилучені під час огляду місця речі, а саме вилучена деревина та накладна на деревину мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, визнані речовими доказами у кримінальному провадженні, існує необхідність встановити всі обставини вчиненого кримінального правопорушення, проведення експертиз, та отримання доказів, у зв`язку з чим слідчий просив накласти арешт на вищевказані речі.

Ухвала слідчого судді в частині задоволення клопотання слідчого про арешт майна мотивована тим, що вилучене під час проведення огляду місця події майно, має значення речових доказів у кримінальному проваджені № 0000098 від 08.03.2022 та відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а тому з метою використання майна як доказу у даному кримінальному провадженні, оскільки за його допомогою може бути виконане завдання досудового розслідування щодо встановлення та з`ясування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, прийшов до висновку про наявність достатніх підстав накладення арешту на деревину та накладну. Одночасно, слідчим суддею встановлено, що вантажний автомобіль марки «КРАЗ», моделі «65101», реєстраційний номер НОМЕР_1 , не є предметом даного кримінального правопорушення, а тому, приймаючи до уваги принципи розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для третіх осіб, прийшов до висновку про те, що вказаний транспортний засіб не відповідає критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України, у зв`язку з чим відмовив у задоволенні клопотання про арешт вказаного майна.

В апеляційній скарзі представник власника тимчасово вилученого майна ОСОБА_5 -адвокат ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді та відмовити у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно. Вважає ухвалу необґрунтованою та незаконною, а викладені у ній висновки такими, що не відповідають фактичним обставинам провадження. Деревина та накладна, на які накладено арешт, не відповідає критеріям зазначеним у ст. 98 КПК України та не може бути речовим доказом у кримінальному провадженні. Просить врахувати, що ОСОБА_5 немає намірів пошкодити чи зіпсувати вказане майно, підозру останньому не пред`явлено, крім того, він є багатодітним батьком, позитивно характеризується, має постійне місце роботи, не судимий. Також адвокатом ОСОБА_6 подано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді від 09.03.2022, з огляду на те, що ні він, ні власник майна не були присутніми під час розгляду клопотання про накладення арешту на майно.

Судове провадження розглядається за відсутності прокурора, неявка якого з урахуванням положень ч. 4 ст. 405 КПК України не перешкоджає його розгляду. При цьому враховується, що прокурор належним чином повідомлений про час та місце розгляду апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді, а також те, що від нього не надходили заяви чи клопотання про відкладення розгляду судового провадження на інший термін та відомості про поважність причин його неявки.

Заслухавши доповідь судді, пояснення власника майна ОСОБА_5 та його представника адвоката ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу, дослідивши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що відповідно до ч. 3 ст. 395 КПК України, строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді адвокатом ОСОБА_6 не пропущено, а його апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

За змістом ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. У відповідності до статті 319 КК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь - які дії, які не суперечать закону.

-3-

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, віднесено і засади недоторканості права власності. У відповідності до вимог ст. 16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення ухваленого в порядку, передбаченому КПК України.

Цим вимогам закону ухвала слідчого судді від 09.03.2022 відповідає не в повній мірі.

Арешт майна це один із заходів забезпечення кримінального провадження, суть якого відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України, полягає у тимчасовому, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумної підозри вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням. У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, відповідно до ст. 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, СВ ВП № 1 Мукачівського РУП ГУ НП в Закарпатській областіпроводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000098 від 08.03.2022, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України.

09.03.2022 старший слідчий СВ ВП № 1 Мукачівського РУП ГУ НП в Закарпатській області звернувся до суду клопотанням про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000098 від 08.03.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, яке надійшло до Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області 09.03.2022.

-4-

Звертаючись до суду з клопотанням про накладення арешту на майно, слідчий послався на те, що вилучені в ході огляду предмети, а саме: транспортний засіб та деревина, що знаходилася в кузові транспортного засобу, вважаються предметами, що були об`єктом кримінально протиправних дій, його перебування на зберіганні у третіх осіб, створює високі ризики до приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, передачі вказаного майна, що унеможливить виконання завдань кримінального провадження, передбачених ч. 1 ст. 2 КПК України.

Постановою старшого слідчого ВП № 1 Мукачівського РУП ГУ НП в Закарпатській області від 08.03.2022, вилучені в ході огляду предмети деревину, транспортний засіб та накладну було визнано речовими доказами в кримінальному провадженні № 0000098 від 08.03.2022.

Ухвалою слідчого судді частково задоволено клопотання старшого слідчого СВ ВП № 1 Мукачівського РУП ГУ НП в Закарпатській області про арешт майна в кримінальному провадженні № 0000098 від 08.03.2022 та накладено арешт на вилучене в ході огляду місця події майно: деревину розмірами 1,3 - 1,5 м, яка знаходиться у кузові вантажного автомобіля марки «Краз», моделі « 65101» реєстраційний номер НОМЕР_1 та накладну № 319 від 07.03.2022. Цією ж ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання про накладення арешту на вантажний автомобіль марки « КРАЗ», моделі «65101» реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді в частині необхідності накладення арешту на деревину, який зумовлений метою збереження зазначеного майна та недопущення його втрати, застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, яке визнано речовим доказом, є необхідним та достатнім у даному кримінальному провадженні, оскільки сприятиме досягненню мети швидкого, повного, неупередженого досудового розслідування, а також запобігатиме настанню будь-яких негативних наслідків.

У зв`язку з чим, апеляційний суд вважає необґрунтованими наведені в апеляційній скарзі адвоката ОСОБА_6 доводи про те, що зазначене у клопотанні слідчого майно, в тому числі деревина й накладна, не містить на собі інформацію про будь-яку злочинну діяльність, а тому не відповідають критеріям, визначеним ст. 98 КПК України та не можуть бути речовими доказами у кримінальному провадженні.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про те, що зазначене в клопотанні майно, зокрема, деревина та накладна, підпадає під ознаки майна передбаченого ст. 98 КПК України, відповідно до тієї фабули, яка зазначена у витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному проваджені, а також те, що на цій стадії потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права власника майна ОСОБА_5 .

У зв`язку з наведеним доводи апеляційної скарги про відсутність правових підстав для накладення арешту на деревину та накладну, які вилучене в ході огляду місця події 08.03.2022, не ґрунтуються на вимогах закону та спростовуються матеріалами провадження та викладеними вище обставинами.

До того ж, всупереч доводів апеляційної скарги, у клопотанні слідчого, і в ухвалі слідчого судді зазначено мету та правові підстави для арешту вказаного вище майна. При цьому пряме чи побічне значення цього майна до обставин кримінального правопорушення, також є предметом перевірки під час досудового розслідування.

Відповідно до вимог ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально-протиправним шляхом.

-5-

Сукупність наданих суду матеріалів містить достатньо розумних підстав і підозр вважати, що вилучене 08.03.2022 під час проведення огляду місця події майноможе бути використано як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження № 0000098 від 08.03.2022.

У зв`язку з чим, колегія суддів приходить до висновку, що стороною обвинувачення доведено відповідність цього майна критеріям визначеним у ст. 98 КПК України.

З урахуванням наведеного слідчий суддя, всупереч доводам апеляційної скарги, встановила належні правові підстави, передбачені ст. 170 КПК України, для часткового задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на майно.

В свою чергу, у кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Таким чином, накладення арешту на майно у даному кримінальному провадженні, за наявності для цього підстав відповідає вимогам КПК України. Матеріали судового провадження свідчать, що застосування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження є виправданим та необхідним у кримінальному провадженні.

Також, колегія суддів звертає увагу, що згідно практики ЄСПЛ втручання у власність (користування) юридичних осіб це вимушений захід, який держава застосовує тимчасово для досягнення певного результату. Таке втручання є виправданим, якщо воно здійснюється для задоволення суспільного інтересу, у визначенні якого суд надає державам право користуватися значною свободою розсуду з огляду на те, що національні органи влади краще знають потреби власного суспільства і перебувають у кращому становищі, ніж міжнародний суддя для оцінки того, що становить суспільний інтерес. Правомірним є арешт за умови одночасного існування критеріїв правомірності цього втручання (зокрема: законності, суспільного інтересу та справедливого балансу).

На підставі наведених обставин, апеляційний суд вважає обґрунтованими висновки слідчого судді про наявність підстав для задоволення клопотання слідчого в частині накладання арешту на деревину розмірами 1,3 - 1,5 м, яка знаходиться у кузові вантажного автомобіля марки «Краз», моделі « 65101» реєстраційний номер НОМЕР_1 та накладну № 319 від 07.03.2022.

Разом з тим, згідно вимог ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

При вирішені питання про арешт майна слідчий суддя також повинен врахувати розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для третіх осіб. У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до наслідків, які суттєво позначаться на інтересах інших осіб.

-6-

Згідно практики Європейського суду з прав людини, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі «АГОСІ проти Об`єднаного Королівства»). Заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування. Стаття 1 Протоколу Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод забороняє будь-яке невиправдане втручання у право власності державних органів.

Разом з тим, на переконання колегії суддів, застосований слідчим суддею спосіб накладення арешту на майно - деревину розмірами 1,3 - 1,5 м, яка знаходиться у кузові вантажного автомобіля марки «Краз», моделі « 65101» реєстраційний номер НОМЕР_1 та накладну № 319 від 07.03.2022, власником якого є ОСОБА_5 , шляхом забори користування та розпорядження ним, не виправдовує в цьому випадку ступінь втручання у право власності особи та порушуватиме баланс між інтересами власника майна, гарантованими законом, і завданням цього кримінального провадження.

Поряд з тим колегія суддів також враховує, що санкцією ч. 1 ст. 246 КК України не передбачено конфіскації або спеціальної конфіскації майна, а тому вважає за можливе застосувати менш обтяжливий спосіб арешту майна із забороною відчуження цього майна.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, ухвала слідчого судді скасуванню з постановленням нової ухвали, якою слід частково задовольнити клопотання слідчого та накласти арешт на вилучене 08.03.2022 під час проведення огляду майно, а саме: на деревину розмірами 1,3 - 1,5 м, яка знаходиться у кузові вантажного автомобіля марки «Краз», моделі «65101» реєстраційний номер НОМЕР_1 та накладну № 319 від 07.03.2022, власником якої є ОСОБА_5 , шляхом заборони відчуження цього майна.

На думку колегії суддів, такого виду обтяження буде достатньо для сприяння завданням арешту майна у кримінальному провадженні та відповідатиме вимогам охорони фундаментальних прав інших осіб. Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, стороною захисту не надано та колегією суддів не встановлено.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга адвоката ОСОБА_6 в інтересах власника майна ОСОБА_5 підлягає частковому задоволенню.

При прийнятті рішення колегія суддів враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; положення ст.ст.220,317 цього ж Кодексу про те, що саме за клопотанням учасників процесу сторони обвинувачення чи захисту апеляційний суд визначає необхідність дослідження тих чи інших доказів для з`ясування фактичних обставин справи

Керуючись ст. 404, 405, 407, 412, 422 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника власника тимчасово вилученого майна ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 задовольнити частково.

-7-

Ухвалу слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 09.03.2022 про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні № 0000098 від 08.03.2022,- скасувати.

Клопотання старшого слідчого СВ ВП № 1 Мукачівського РУП ГУ НП в Закарпатській області про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні № 0000098 від 08.03.2022 задовольнити частково.

Накласти арешт на вилучене в ході огляду місця події майно, а саме: деревину розмірами 1,3 - 1,5 м, яка знаходиться у кузові вантажного автомобіля марки «Краз», моделі « 65101» реєстраційний номер НОМЕР_1 та накладну № 319 від 07.03.2022,- шляхом заборони їх відчуження.

В решті клопотання старшого слідчого СВ ВП № 1 Мукачівського РУП ГУ НП в Закарпатській області про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні № 0000098 від 08.03.2022 залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді