1 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа № 335/1602/23 1-кс/335/2169/2023
29 серпня 2023 року м. Запоріжжя
В ході досудового розслідування, 22.03.2023 року, слідчим суддею Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя, у справі №335/1602/2023 провадження 1-кс/335/828/2023, накладено арешт на майно, яке було вилучено в ході обшуку 19.03.2023 року за адресом АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон «iPhone 12 Pro Max» IMEI: НОМЕР_1 з SIM-картою НОМЕР_2 , в чохлі, та грошові кошти, купюрами номіналами: 100 доларів США у кількості 2 шт., 1000 гривень у кількості 25 штук, належать ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Підстави для накладення арешту вказаного майна, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, необхідно провести слідчі дії по вилученому мобільному телефону, а саме: проведення огляду та направлення як об`єкти дослідження на компьютерно-технічну експертизу з метою встановлення змісту текстових повідомлень, графічних зображень, мобільних додатків, контактних номерів в тому числі і видалених, з метою збирання доказів причетності ОСОБА_5 до кримінального правопорушення. Обґрунтованість накладення арешту на мобільний телефон ОСОБА_3 зумовлено тим, що мобільний телефон міг використовуватися ОСОБА_5 , так як в мобільному додатку «Нова пошта» виявлені повідомлення про отримання ОСОБА_6 відправлень у м. Запоріжжя з м. Нікополь.
Арешт грошових коштів обґрунтований тим, що ОСОБА_3 не змогла повідомити джерело їх походження, мету зберігання такої суми, а отже є підстави вважати, що гроші могли бути здобуті в ході злочинної діяльності осіб у вищевказаному кримінальному провадженні, та необхідно перевірити джерело їх походження та детальний огляд.
Адвокат вважає, що на даний час не має потреби і відпали підстави в арешті майна ОСОБА_3 з наступних підстав.
На момент звернення до суду з клопотання про скасування арешту майна, ОСОБА_7 не є підозрюваною, обвинуваченою чи засудженою в даному кримінальному провадженні. Матеріали кримінального провадження стосовно неї в окреме провадження не виділено. Кримінальне провадження на момент звернення перебуває на стадії досудового розслідування. З моменту внесення відомостей до ЄРДР пройшло більше року, а з моменту вилучення майна вже дев`ять місяців. За цей період жодного разу ОСОБА_3 до слідчого чи прокурора не викликали, будь-які слідчі дії з її участю не проводили. Письмове повідомлення про підозру ОСОБА_3 чи ОСОБА_5 не вручалось. Наявність арешту на мобільний телефон та грошових коштів, порушує законні права особи, яка на законних підставах володіє та користується вказаним майном, не є підозрюваною, та вже більше 9 місяців не може на законних підставах користуватися майном, що є порушенням ст.41 Конституції України та ст.321 ЦК України.
На підставі викладеного, представник власника майна вважає, що є вся законні підстави для скасування вищенаведеного арештованого майна.
В судове засідання власник майна, її представник та слідчий не з`явилися. Про час та місце розгляду клопотання не з`явилися. Представник власника майна надав заяву про розгляд справи за його відсутністю. Слідчий причину не явки суду не повідомив.
Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, розгляд клопотання проведено без фіксації судового процесу.
Дослідивши надані суду докази, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання про скасування арешту майна, виходячи з наступного.
19.03.2023 року на підставі ухвали Орджонікідзевського районного суд м. Запоріжжя було проведено обшук за місцем мешкання ОСОБА_5 було проведено обшук, в ході якого виявлено та вилучено: мобільний телефон «iPhone Xs Max» IMEI: НОМЕР_3 з SIM-картою НОМЕР_4 , в чохлі, належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ; мобільний телефон «iPhone 12 Pro Max» IMEI: НОМЕР_1 з SIM-картою НОМЕР_2 , в чохлі, належить ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; грошові кошти, представлені купюрами номіналами: 100 доларів США у кількості 2 шт., 1000 гривень у кількості 25 штук, належать ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
20.03.2023 року вищевказане майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.
22.03.2023 року, слідчим суддею Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя, у справі №335/1602/2023 провадження 1-кс/335/828/2023, накладено арешт на майно, яке було вилучено в ході обшуку 19.03.2023 року за адресом АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон «iPhone 12 Pro Max» IMEI: НОМЕР_1 з SIM-картою НОМЕР_2 , в чохлі, та грошові кошти, купюрами номіналами: 100 доларів США у кількості 2 шт., 1000 гривень у кількості 25 штук, належать ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Метою такого арешту є збереження речових доказів.
Частинами 1 та 2 статті 64-2 КПК України встановлено, що третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особи. Третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна.
Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до приписів статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Частиною другою вказаної статті передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення:1) збереження речових доказів;2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.
Відповідно до ч.2 ст.174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Також, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, яка зазначає, що продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.
Даних щодо того, що на даний час в вказаному кримінальному провадженні оголошено про підозру ОСОБА_3 , слідчому судді не надано.
Крім того, слідчий додаткових доводів в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права ОСОБА_3 щодо обмеження права власності, не надав.
Таким чином слідчий суддя приходить до висновку, що у збереженні арешту відпала потреба, що є підставою для скасування арешту у відповідності до частини 1 статі 174 КПК України.
Враховуючи вищевикладене, клопотання адвоката ОСОБА_4 яка діє в інтересах ОСОБА_3 підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 174, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -
Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 29.08.2023 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1