КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

Іменем України

Справа №133/3714/21

29.08.23 м. Козятин

Козятинський міськрайонний суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Козятині об`єднану справу по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Козятин Вінницької області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, громадянина України, раніше судимого, зокрема:

обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.162, ч.3 ст. 185 КК України, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0000332 від 22.09.2021;

обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0000024 від 04.05.2022;

обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0000233 від 29.06.2022;

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 проживає у помешканні за адресою: АДРЕСА_2 . Зазначене помешкання перебуває у комунальній власності; ОСОБА_4 та його рідний брат ОСОБА_5 є квартиронаймачами цього приміщення і кожен з них має у користуванні свої житлові приміщення у цій квартирі. ОСОБА_5 не дозволяє ОСОБА_4 вільно заходити до своїх житлових приміщень, які перебувають у його користуванні.

Відповідно до ст. 30 Конституції України, кожному гарантується недоторканність житла. Не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Так, 07.092021 близько 11 години ОСОБА_4 перебував у помешканні за адресою: АДРЕСА_2 , маючи умисел на незаконне проникнення до чужого житла, шляхом вільного доступу - через незамкнені двері, без дозволу власника, проник до житлової кімнати, яка перебуває у користуванні його брата ОСОБА_5 .

Своїми незаконними діями ОСОБА_4 порушив гарантоване кожній особі право на недоторканість житла та іншого володіння особи, передбачене ст. 30 Конституції України.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, тобто порушення недоторканості житла.

Крім того, встановлено, що ОСОБА_4 проживає у помешканні за адресою: АДРЕСА_2 . Зазначене помешкання перебуває у комунальній власності; ОСОБА_4 та його рідний брат ОСОБА_5 є квартиронаймачами цього приміщення і кожен з них має у користуванні свої житлові приміщення у цій квартирі. ОСОБА_5 не дозволяє ОСОБА_4 вільно заходити до своїх житлових приміщень, які перебувають у його користуванні.

21.09.2021 о 12:30 ОСОБА_4 , перебуваючи у помешканні за адресою: АДРЕСА_2 діючи умисно, таємно, з корисних мотивів, з метою незаконно заволодіти чужим майном, пересвідчившись в тому, що ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає за його протиправними діями, скориставшись тим, що ОСОБА_5 , вийшов з дому і не замкнув двері до своїх приміщень, проник до кімнати свого брата ОСОБА_5 , звідки викрав шуруповерт акумуляторний марки Pracmani з інструментами в комплекті, вартістю 432 гривні 50 копійок, якою ОСОБА_5 придбав 19.09.2021.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 завдав потерпілому ОСОБА_5 матеріальної шкоди на суму 432 гривні 50 копійок.

Таким чином ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло, вчинене повторно.

Також судом встановлено, що 12.04.2022 близько 13:00 години ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де він проживає спільно з братом ОСОБА_5 , діючи повторно, умисно, з метою вчинити крадіжку майна ОСОБА_5 , впевнившись у відсутності сторонніх осіб, які б спостерігали за його діями, шляхом вільного доступу проник до кімнати ОСОБА_5 , де відшукав ігрову приставку марки «SONY PS 3 Slim 160 GB», чорного кольору з джойстиком до неї вартістю 3366 гривень 33 копійки (три тисячі триста шістдесят шість гривень 33 копійки), яку викрав та разом з викраденим майном зник з місця вчинення злочину.

В подальшому ОСОБА_4 розпорядився викраденим на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду в розмірі 3366 гривень 33 копійки (три тисячі триста шістдесят шість гривень 33 копійки),

Відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, який згідно до пункту 31 частини першої статті 85 Конституції України та статті 5 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» затверджений Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 по всій території України запроваджено воєнний стан строком на 30 діб. Відповідно до Указу Президента України від 14.03.2022 № 133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» воєнний стан на території України з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року продовжено строком на 30 діб. Відповідно до Указу Президента України від 18.04.2022 № 259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» воєнний стан на території України з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року продовжено строком на 30 діб. Відповідно до Указу Президента України від 17.05.2022 № 341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», воєнний стан на території України з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року продовжено строком на 90 діб.

Таким чином ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно з проникненням у житло, вчинене в умовах воєнного стану.

Не зупинившись на вчиненому, 14.05.2022 о 20:00 ОСОБА_4 , перебуваючи у торгівельній залі магазину-супермаркету «Обжорка» за адресою: вул. Незалежності, 46, м. Козятин Хмільницького району Вінницької області, власником якого являється фізична особа підприємець ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , діючи повторно, умисно, з метою вчинити крадіжку товарів у магазині, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, викрав з полиць лікеро-горілчаних виробів одну пляшку настойки «Бехеровка», ємністю 0,5 л вартістю 266,14 грн. Після цього ОСОБА_4 викрадену пляшку настойки заховав у внутрішню кишеню куртки, яка була надягнута на ньому, вийшов з магазину та з місця вчинення злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_4 спричинив потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду в розмірі 266 гривень 14 копійок.

Відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 Х« 64/2022, який згідно до нутсту 31 частини першої статті 85 Конституції України та етапі 5 Закону України «Про правовий режим воєнного етану» затверджений Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 по всій території України запроваджено воєнпий стан строком на 30 діб. Відповідно до Указу Президента України від 14.03.2022 № 133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» воєнний етап на території України з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року продовжено строком на 30 діб. Відповідно до Указу Президента України від 18.04.2022 Лге 259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» воєнний стан на території України з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року продовжено строком на 30 діб. Відповідно до Указу Президента України від 17.05.2022 № 341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», воєнний стан на території України з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року продовжено строком на 90 діб.

Таким чином ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно в умовах воєнного стану.

Крім того, встановлено, що в невстановлені точний день та час, в двадцятих числах квітня 2022 року, однак до 27.04.2022, в темну пору доби ОСОБА_4 , під час дії воєнного стану, який відповідно до Указу Президента України № 341/2022 від 17.052022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» введений на території України з 05:30 год 26.03.2022 та продовжено строком на 90 діб, діючи повторно, маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна з метою особистого збагачення, через кватирку вікна квартири, яка знаходиться по АДРЕСА_3 та належить ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проник до квартири, де впевнившись у відсутності сторонніх осіб та власника домоволодіння, відшукав мікрохвильову піч LG MH-6346HQMS вартістю у відповідності до висновку експерта від 15.06.2022 № СЕ-19/102-22/8264-ТВ 1250,00 грн, та супутниковий HD ресивер Strong SRT 7600 Viasat Verimatrix вартістю у відповідності до висновку експерта від 15.06.2022 № СЕ-19/102-22/8264-ТВ 210,00 грн, які викрав та разом з викраденим майном зник з квартири ОСОБА_8 ..

Заволодівши даним майном, ОСОБА_4 , розпорядився викраденим на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 1460,00 гривень.

Таким чином ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням до житла, вчинене повторно в умовах воєнного стану.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою вину у скоєнні вказаних кримінальних правопорушень, щиро розкаявся у вчиненому та надав суду покази, які відповідають викладеним в обвинувальних актах обставинам. Обвинувачений зазначив, що він щиро кається у вчиненому, усвідомив шкоду від своїх дій, зобов`язується виправитись та більше не вчиняти протиправних дій.

Потерпілий ОСОБА_9 надав суду заяву від 05.09.2022 про розгляд справи у його відсутність; зазначив, що будь-яких претензій до обвинуваченого не має, щодо міри покарання поклався на розсуд суду.

Потерпілий ОСОБА_5 подав до суду заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, вказавши також, що претензій до обвинуваченого він не має.

Потерпілий ОСОБА_8 телефонограмою повідомив суд, що просить розглядати справу без його участі.

Враховуючи те, то обвинувачений не оспорював фактичні обставини справи і судом було встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, заслухавши думку учасників судового розгляду та роз`яснивши їм положення ч.3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Оцінюючи викладене, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень при обставинах, викладених в обвинувальних актах, доведена повністю, а його дії кваліфіковано правильно по кожному з епізодів: за ч. 1 ст. 162 КК України, тобто порушення недоторканості житла; за ч. 3 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло, вчинене повторно; за ч. 4 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно в умовах воєнного стану; за ч.4 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням до житла, вчинене повторно в умовах воєнного стану.

Положення частини 2 статті 50 КК України встановлюють, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належать , у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання.

Відповідно до змісту статті 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації це покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують та обтяжують.

Згідно пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (стаття 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, особу винного, обставини, що пом`якшують і обтяжують його покарання.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, зокрема востаннє - вироком Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 13.07.2020 ОСОБА_4 був засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, до 2 років позбавлення волі і на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання випробуванням, із встановленням іспитового строку тривалістю 2 роки. Проте, в межа: іспитового строку ОСОБА_4 вчинив нові злочини.

За місцем свого проживання на ОСОБА_4 скарг та заяв від мешканців територіальної громади не надходило; на обліку у лікаря психіатра ОСОБА_4 не перебуває, натомість перебуває на обліку у лікаря нарколога з 2019 року з діагнозом синдром залежності від алкоголю II ступеню.

Обставинами, які згідно ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_4 є щирекаяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та часткове заподіяної шкоди.

Обставиною, яка згідно ст. 67 КК України обтяжує покарання ОСОБА_4 є рецидив злочинів.

Під час призначення до розгляду обвинувального акту у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, відомості про яке внесені до ЄРДР № 0000233 від 29.06.2022 судом було надано доручення органу пробації про складення досудової доповіді.

Відповідно до висновку органу пробації, виправлення ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства. Однак суд звертає увагу на те, що такий висновок був підготовлений в межах одного кримінального провадження, а не об`єднаної справи. Також, беручи до уваги інші відомості щодо обвинуваченого, та факт наявності рецидиву злочинів, суд ставиться до такого висновку критично.

Вказані вище відомості про особу обвинуваченого, на думку суду, у своїй сукупності вказують на підвищену суспільну небезпечність вчинених кримінальних правопорушень і про спрямованість ОСОБА_4 на вчинення інших умисних кримінальних правопорушень.

Зважаючи на встановлені судом обставини в сукупності з характером конкретних дій обвинуваченого, зважаючи на характеризуючі дані про особу обвинуваченого, пом`якшуючі та обтяжуючі обставини, суд вважає неможливим досягнення мети попередження вчинення нових злочинів і виправлення обвинуваченого без ізоляції його від суспільства.

З урахуванням вищевикладеного, ОСОБА_4 необхідно призначити покарання в межах санкцій відповідних статей закону, а саме - обмеження волі (за ч. 1 ст. 162 КК і та позбавлення волі (за ч.3, ч.4 ст. 185 КК України).

При цьому, суд вважає, що відсутні підстави, які вказують на можливість призначення ОСОБА_4 покарання із застосування положень статті 75 КК України, виходячи з наступного.

Як зазначено вище, відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у статті 65 КК України, суд при виборі покарання зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би грунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.

Згідно зі статтею 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийнятим рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Кримінально-правові норми, що визначають загальні засади та правила призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Зваживши наведені обставини суд з урахуванням положень, зокрема статті 75 КК України, приймає рішення про можливість чи неможливість звільнити особу від відбування покарання з випробуванням.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_4 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, зокрема за вчинення злочинів проти власності, та до нього раніше застосовувався інститут звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, однак останній, належних висновків для себе не зробив та знову вчинив умисні злочини, що свідчить про відсутні позитивних змін в його особистості, та нестворення у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві, що вказує на стійку злочинну спрямовані ОСОБА_4 та його небезпечність для суспільства.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, суд призначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, оскільки має місце сукупні кримінальних правопорушень.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Згідно ч. 4 ст. 71 КК України, остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Як встановлено з матеріалів кримінального провадження, вироком Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 13.07.2022 у справі № 133/1506/20 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та призначено покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі з іспитовим строком 2 (два) роки.

Зважаючи на те, що вказані вище кримінальні правопорушення ОСОБА_4 вчинено після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання, тому остаточне покарання ОСОБА_4 слід призначати застосовуючи також правила, передбачені ст. 71 КК України, з урахуванням вироку Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 13.07.2020.

Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати суд вирішує відповідно до вимог ст. 124 КПК України. Так, відповідно до довідок про витрати на проведення експертизи в кримінальному провадженні 0000351 до висновку експерта від 07.10.2021 № СЕ-19/102-21/14271-ТВ кримінальному провадженні 0000332 до висновку експерта від 29.09.2021 № СЕ 19/102-21/13620-ТВ, в кримінальному провадженні 0000169 до висновку експерта від 15.06.2022 № СЕ-19/102-22/8264-ТВ, в кримінальному провадженні 0000024 до висновку експерта від 16.05.2022 № СЕ-19/102-22/6056-ТВ вартість експертиз становить 686, 48 грн, 686,48 грн, 755, 12 грн, 686, 48 грн, відповідно. Такі витрати слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою, який був застосований до ОСОБА_4 , слід залишити до вступу вироку в законну силу.

Керуючись ст.ст. 349,368,370,374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 3 ст. 185, ч.4 ст.185 КК України та призначити йому таке покарання:

за кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 162 КК України - у виді 1 (одного) року обмеження волі:

за кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України - у виді 3(трьох) років позбавлення волі:

за кримінальні правопорушення, передбачені ч. 4 ст. 185 КК України - у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, при сукупності кримінальних правопорушень, визначити остаточне покарання за вказані кримінальні правопорушення шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, та призначити покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 13 липня 2020 року за ч. 2 ст. 185 України, та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років.

Початок строку відбування покарання рахувати з моменту набрання вироком законної сили.

У строк покарання засудженому ОСОБА_4 зарахувати строк його затримання (17.06.2022) та строк перебування під вартою (з 17.06.2022) з розрахунку один день затримання та один день перебування під вартою дорівнює одному дню позбавлення волі.

До вступу вироку в законну силу залишити ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати на залучення експертів для проведення експертиз у розмірі 2814 (дві тисячі вісімсот чотирнадцять) грн 56 коп.

Скасувати арешт речових доказів, що був накладений ухвалою слідчого судді Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 23.09.2021, та повернути власнику, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , шуруповерт акумуляторний марки Prakmani з інструментами в комплекті, який поміщено до спецпакету НПУ SUD 3099574, що був вилучений у ОСОБА_10 .

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

З підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час розгляду і дослідження яких було визначено судом недоцільним відповідно до положень ч. ст. 349 КК України, вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку.

Копію цього вироку негайно після його проголошення вручити під розписку засудженому та прокурору.

Суддя Наталя ПЄТУХОВА