ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ВИРОК

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2023 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_1

Суддів ОСОБА_2

ОСОБА_3

за участю учасників судового провадження:

секретаря судового

засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження №0001424 від 16.05.2022 року за апеляційною скаргою прокурора Герцаївського відділу Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Глибоцького районного суду Чернівецької області від 30 травня 2023 року за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Лукавці Вижницького району Чернівецької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , із середньою спеціальною освітою, тимчасово непрацевлаштованого, неодруженого, особи з інвалідністю 3 групи, раніше неодноразово судимого, останній раз 17.04.2019 року Глибоцьким районним судом Чернівецької області за ч.2 ст.289, ст.69 КК України до трьох років позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,-

УСТАНОВИЛА:

Короткий зміст оскарженого судового рішення.

Вироком Глибоцького районного суду Чернівецької області від 30 травня 2023 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, та призначено покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді одного року позбавлення волі.

Строк відбування покарання встановлено рахувати з моменту взяття під варту 03 травня 2023 року.

Вирішено долю речових доказів у кримінальному провадженні.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи апелянта.

На вказаний вирок прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок та ухвалити новий, яким призначити покарання ОСОБА_6 у виді 5 років позбавлення волі.

Не заперечуючи кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_6 , доведеності його вини у скоєнні кримінального правопорушення, вказує, що йому призначено покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості скоєного ним злочину і за своїм видом є явно несправедливим через м`якість.

___________________________________________________________________________________

ЄУНСС: 715/1495/23 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_9

Провадження №11-кп/822/287/23 Суддя-доповідач: ОСОБА_1 .

Зазначає, що при призначенні покарання ОСОБА_6 , районним судом безпідставно застосовано положення ст.69 КК України, оскільки визначені пом`якшуючі обставини жодним чином не впливають на суспільну небезпеку злочину.

Вказує, що така пом`якшуюча обставина як добровільне відшкодування шкоди не знайшла свого підтвердження під час досудового розслідування та судового розгляду, оскільки мобільний телефон, який належить потерпілій ОСОБА_10 був добровільно виданий органу досудового розслідування свідком ОСОБА_11 , який придбав даний телефон у ОСОБА_6 .

Звертає увагу, що судом не враховано, що ОСОБА_6 , звільнившись 09.03.2023 року з місць позбавлення волі в короткий період часу знову вчинив повторний корисливий злочин.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

Згідно вироку суду, 15 травня 2022 року близько 19 год. 20 хв., ОСОБА_6 будучи в АДРЕСА_2 , прийшов до господарства ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , куди зайшов з метою отримання милостині, побачив на столі біля житлового будинку останньої її мобільний телефон, і в цей час у нього виник умисел на таємне викрадення останнього. Далі з метою таємного викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, протиправно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, в умовах воєнного стану, ОСОБА_6 , скориставшись тим, що матір потерпілої ОСОБА_12 , відійшла до будинку, щоб принести йому води, таємно викрав зі столу мобільний телефон марки «Blackview» моделі А 60 PRO, бувшого в користуванні, вартістю 1433 грн. 53 коп., який поклав до себе в кишеню верхнього одягу.

В подальшому ОСОБА_6 , з викраденим майном з місця події зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим своїми умисними діями спричинив ОСОБА_10 майнову шкоду на загальну суму 1433 грн. 53 коп.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор підтримала подану апеляційну скаргу та просила задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_6 та захисник ОСОБА_7 заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просили рішення районного суду залишити без змін.

Потерпіла, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце судового розгляду, до апеляційного суду не з`явився та не повідомила про причини неявки, що у відповідності до положень ч.4 ст.405 КПК України, не перешкоджає подальшому судовому розгляду апеляційної скарги прокурора.

Заслухавши суддю-доповідача, позиції учасників апеляційного провадження стосовно поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах доводів поданої апеляційної скарги, заслухавши учасників судового засідання в судових дебатах, надавши обвинуваченому останнє слово, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Мотиви суду.

Згідно ч.1 ст.404 КПК України, апеляційний суд переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Кримінальне провадження розглядалося судом першої інстанції в порядку ч.3 ст.349 КПК України. Оскільки фактичні обставини кримінального провадження апелянтом не оспорюються, то вирок суду першої інстанції в цій частині колегією суддів не переглядається.

Апеляційним судом встановлено, що 15 травня 2022 року близько 19 год. 20 хв., ОСОБА_6 будучи в АДРЕСА_2 , прийшов до господарства ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , куди зайшов з метою отримання милостині, побачив на столі біля житлового будинку останньої її мобільний телефон, і в цей час у нього виник умисел на таємне викрадення останнього. Далі з метою таємного викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, протиправно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, в умовах воєнного стану, ОСОБА_6 , скориставшись тим, що матір потерпілої ОСОБА_12 , відійшла до будинку, щоб принести йому води, таємно викрав зі столу мобільний телефон марки «Blackview» моделі А 60 PRO, бувшого в користуванні, вартістю 1433 грн. 53 коп., який поклав до себе в кишеню верхнього одягу.

В подальшому ОСОБА_6 , з викраденим майном з місця події зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим своїми умисними діями спричинив ОСОБА_10 майнову шкоду на загальну суму 1433 грн. 53 коп.

Щодо призначеного ОСОБА_6 покарання, колегія суддів вважає, що районний суд не дотримався вказаних вимог закону.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винуватою у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 65 КК України, під час призначення покарання у кожному конкретному випадку, суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як вбачається з вироку суду, при призначенні покарання ОСОБА_6 суд першої інстанції навів у вироку дані про ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого.

При цьому, суд визнав обставинами, що пом`якшують покарання, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування шкоди.

На підставі викладеного суд першої інстанції дійшов висновку про призначення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді одного року позбавлення волі.

З даним висновок колегія суддів не погоджується, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині КК України.

З вироку суду встановлено, що однією з обставин яка пом`якшує покарання суд першої інстанції визнав добровільне відшкодування шкоди.

Однак, як вбачається з фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення, ОСОБА_6 після викрадення телефону «Blackview» моделі А 60 PRO з домогосподарства ОСОБА_10 з місця події зник та розпорядився ним на власний розсуд, продавши його ОСОБА_11 , який добровільно видав придбаний телефон органу досудового розслідування.

Відтак, посилання прокурора в апеляційній скарзі на відсутність такої обставини, що пом`якшує покарання, як добровільне відшкодування шкоди, є слушним та обґрунтованим.

Окрім цього, при призначенні покарання ОСОБА_6 суд першої інстанції враховував такі дані про його особу, як наявність інвалідності 3 групи, посередню характеристику за місцем проживання, не перебування на обліку у лікаря нарколога та психіатра.

При цьому, судом не враховано, що ОСОБА_6 неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів та, звільнившись 09.03.2023 року з місць позбавлення волі в короткий період часу на шлях виправлення не став та вчинив новий умисний корисливий злочин.

Таким чином, на підставі наведеного, колегія суддів вважає, що при призначенні покарання ОСОБА_6 районний суд правильно застосував положення ст.69 КК України, однак призначив надто м`яке покарання у виді у року позбавлення волі, яке не буде достатнім для виправлення ОСОБА_6 і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи покарання ОСОБА_6 , апеляційний суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, який є особою з інвалідністю 3 групи, посередньо характеризується за місцем проживання, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, звільнившись з місць позбавлення волі, на шлях виправлення не став та в короткий термін вчинив новий корисливий злочин.

Обставинами, що пом`якшують покарання суд визнає щире каяття та активне сприяння в розкритті злочину. Ці ж обставини були визнані органом досудового розслідування як пом`якшуючі та зазначені в обвинувальному акті.

Обставин, що обтяжують покарання не встановлено.

Крім того, колегія суддів враховує позицію потерпілою у якої відсутні претензії до обвинуваченого.

На переконання колегії суддів, наявні обставини свідчать про істотне зниження ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та дають підстави для застосування ст.69 КК України.

Отже, покарання із застосуванням положень ч.1 ст.69 КК України у виді двох років позбавлення волі на думку колегії суддів, відповідатиме меті покарання, сприятиме виправленню ОСОБА_6 та запобігатиме вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.409 КПК України, підставою для скасування вироку є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно п.2 ч.1 ст.413 КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність є застосування закону, який не підлягає застосуванню.

Оскільки рішення суду першої інстанції про призначення ОСОБА_6 покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді 1 року позбавлення волі є необґрунтованим та не відповідає вимогам вказаної статті, тому підлягає скасуванню в частині призначення покарання з ухваленням в цій частині нового вироку.

Таким чином, на підставі вищенаведеного, колегія суддів приходить до висновку, що скарга прокурора підлягає частковому задоволенню.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.374, 404, 405, 407, 409, 413, 414, 418, 420, ч.15 ст. 615 КПК України, колегія суддів,

ЗАСУДИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Глибоцького районного суду Чернівецької області від 30 травня 2023 року скасувати в частині призначення покарання.

Ухвалити в цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 за ч.4 ст.185 КК України покарання із застосуванням положень ч.1 ст.69 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту взяття під варту 03 травня 2023 року.

В решті вирок районного суду щодо ОСОБА_6 залишити без змін.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржений до Касаційного кримінального Суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим . у той самий строк з дня вручення йому копії вироку.

Головуючий [підпис] ОСОБА_1

Судді [підпис] ОСОБА_2

[підпис] ОСОБА_3

Згідно з оригіналом

Суддя Чернівецького

апеляційного суду _________________ ОСОБА_1

(посада) (М.П., підпис) (ПІБ)

27.07.2023 року

(дата засвідчення копії)