Справа № 184/1304/23
Номер провадження 1-кп/184/151/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2023 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження, внесене в Єдиний державний реєстр досудових розслідувань за № 0000141 від 17.04.2023 року за обвинуваченням:

¦ ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Орджонікідзе Дніпропетровської області, громадянина України, не одруженого, не працюючого, має середню освіту, неповнолітніх дітей на утриманні не має, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі ст.. 89 КК України раніше не судимого,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -

за участю: прокурора - ОСОБА_4 , обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

В період дії воєнного стану, який був введений на території України 24.02.2022 Указом Президента України за № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», а саме на початку лютого 2023 року (точної дати та часу встановити не надалося можливим) ОСОБА_3 знаходився на 4 поверсі, першого під`їзду будинку АДРЕСА_2 , де у нього виник злочинний намір на вчинення крадіжки чужого майна з квартири №13 вищевказаного будинку, у якій тимчасово не проживали її власники.

В той же день та час, знаходячись там же, ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадання чужого майна з квартири АДРЕСА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переконавшись, що ніхто не бачить його протиправних дій, шляхом підбору ключа відчинив верхній замок вхідних дверей вказаної квартири та за допомогою металевого лому, який мав із собою, зламав нижній замок вхідних дверей, таким чином відчинив їх та протиправно проник до вказаної квартири, належної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Знаходячись незаконно в квартири АДРЕСА_4 ОСОБА_3 побачив в ній майно, що не належало йому, а саме: холодильник марки «Днепр», пилосос марки «Ракета», газову пічку «ПГ-4-П», швейну машину «Подільського механічного заводу імені Калініна», два килими, дві чавунних батареї, пральну машинку, два карнизи з нержавіючої сталі, телевізор «Електрон», два водяні крани, лічильники води та газу, металевий електричний самовар і у нього виник злочинний намір на таємне викрадення вказаного, чужого майна.

Після чого, в той же день та час, знаходячись там же, ОСОБА_3 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, умисно, із корисливих спонукань, таємно виніс з квартири, і таким чином викрав майно належне ОСОБА_5 , а саме:

-холодильник марки «Днепр» моделі «ДХ-243-010», вартість якого згідно висновку експерта №СЕ-19/104-23/14452-ТВ від 21.04.2023 складає 3000 грн.;

-пилосос марки «Ракета», моделі «12В» вартість якого, згідно висновку експерта №СЕ-19/104-23/14452-ТВ від 21.04.2023 складає 433,33 грн.;

-газову пічку «ПГ-4-П», вартість якої згідно висновку експерта №СЕ- 19/104-23/14452-Т від 21.04.2023 встановити не надалося можливим;

-швейну машину «Подільського механічного заводу імені Калініна», вартість якої згідно висновку експерта №СЕ-19/104-23/14452-ТВ від 21.04.2023 встановити не надалося можливим;

-два килими, які матеріальної цінності для потерпілої не складають.

Вказане майно ОСОБА_3 переніс до сусідньої квартири №14 , в якій він тимчасово мешкав. Після цього, в той же день у невстановлений час, ОСОБА_3 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір на таємне викрадення майна ОСОБА_5 , за допомогою ОСОБА_6 , який не був впізнаний про злочинний намір ОСОБА_3 , діючи умисно, із корисливих спонукань, таємно, виніс з квартири АДРЕСА_4 дві чавунні батареї, низ від пральної машинки з двигуном, два карнизи з нержавіючої сталі, телевізор «Електрон», два водяні крани, лічильник води, лічильник газу, які матеріальної цінності для дотерпілої не складають, які разом з ОСОБА_6 віднесли до пункту прийому металобрухту, де ОСОБА_3 продав таємно викрадене майно.

Після цього, в той же день у невстановлений досудовим розслідуванням час, ОСОБА_3 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір на таємне викрадення майна ОСОБА_5 , повернувся до квартири АДРЕСА_4 та діючи умисно, із корисливих спонукань, таємно викрав металевий електричний самовар, який матеріальної цінності для потерпілої не складає та разом з ним пішов з місця вчинення злочину.

Вказаними навмисними діями ОСОБА_3 потерпілій ОСОБА_5 завдано матеріального збитку на загальну суму 3433 гривні 33 копійки.

Прокурор у судовому засіданні заявив клопотання про проведення розгляду справи у порядку ч.3 ст. 349 КПК України, оскільки обвинувачений ОСОБА_3 беззаперечно визнає свою винуватість та бажає давати покази.

Обвинувачений підтримав клопотання про розгляд справи у порядку ч.3 ст. 349 КПК України. Наслідки застосування ч.3 ст.349 КПК України обвинуваченому ОСОБА_3 роз`яснені та зрозумілі.

Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи, проте надала письмову заяву згідно якої просить суд розглянути справу без її участі. Цивільний позов нею не заявлений. Проти розгляду кримінального провадження за ч. 3 ст. 349 КК України та при визначенні міри покарання покладається на розсуд суду.

Відповідно до ст. 325 КПК України, суд заслухавши думку учасників судового провадження, щодо можливості з`ясувати всі обставини під час судового розгляду за відсутності потерпілої, які вважали за можливе проведення судового розгляду за її відсутності, суд вирішив, що за відсутності потерпілої можливо з`ясувати всі обставини під час судового розгляду.

Враховуючи те, що обвинувачений не оспорює обставини справи і судом встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності його позиції, заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України, наслідки її застосування, суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню обмежився допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, визначивши відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України недоцільним дослідженням доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

В ході судового засідання обвинувачуваний ОСОБА_3 свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення в межах оголошеного обвинувального акту визнав повністю та пояснив, що протягом 7-8 місяців він проживає в квартирі своєї співмешканки ОСОБА_7 , яка розташована АДРЕСА_6 . Приблизно на початку лютого 2023 року, через відсутність грошей, він вирішив вчинити крадіжку чужого майна з квартири АДРЕСА_7 , розташованої на 4 поверсі ліворуч від квартири його співмешканки, оскільки він знав, що на її поверсі ніхто не проживає. Вибравши час, коли співмешканки та її дітей не було дома, він за допомогою металевого лому, видавив верхній дверний замок, а до нижнього замку підібрав ключ, з зв`язки ключів, які мав із собою. Зайшовши до вказаної квартири він виявив на підлозі в залі та на стіні спальної кімнати два килими які скрутив та відніс до співмешканки додому. Також з кухні він переніс до співмешканки додому холодильник «Дніпро» та газову плиту радянських часів. Після того зі спальної кімнати він переніс до співмешканки пилосос та швейну машинку. Далі він повернувся та демонтував дві батареї з кухні та спальної кімнати, на скільки секцій він не пам`ятає, розібрав пральну машинку, яка знаходилась в ванній кімнаті, демонтував два карнизи з нержавіючої сталі з зали та спальної кімнати, демонтував два крани з ванної кімнати та кухні, в залі знаходився телевізор «Електрон», який він також приготував для викрадення. Демонтував лічильники газу з кухні та води з ванної кімнати. Далі він вийшов з квартири, двері якої прикрив та пішов до свого знайомого ОСОБА_8 , який мешкає по АДРЕСА_8 , якого він попросив допомогти перенести металобрухт з квартири своєї померлої родички, на що він погодився та вони прийшли до квартири АДРЕСА_4 , де він відчинив прикриті двері та вони вдвох винесли вищевказані речі, окрім самовара на вулицю, де частину майна вони погрузили на його велосипед, який котив він, а частину речей поніс ОСОБА_9 . Все вищезазначене вони перенесли до прийому металобрухту на Південнообїздній дорозі м. Покров де продав йому вищевказане майно за 1000,00 грн. Після того повернувся квартири АДРЕСА_4 та забравши самовар, продав його за 200,00 грн.. Наступного дня, він подарував співмешканці ОСОБА_10 ті речі, які переніс додому при цьому сказав що вони належать йому. Холодильник ОСОБА_11 продала сусіду. У вчиненому кається та просить суворо не карати.

Покази обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються.

Згідно з ч. 5 ст.9 КПК України, кримінально процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У своїх рішеннях "Ірландія проти Сполученого Королівства" від 18 січня 1978 року, "Коробов проти України" від 21 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення "поза розумним сумнівом", така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Отже, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують його особу, приходить до висновку про те, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 «поза розумним сумнівом» у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України доведена повністю.

Оцінивши наведені докази у їх сукупності, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 слід кваліфікувати за ч.4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана на з проникненням у житло, вчинена в умовах воєнного стану.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд керується вимогами ст.ст.65-67 КК України та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Зокрема, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, згідно із ст.12 КК України є тяжким, особу винного, не працюючого, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей немає, раніше не судимий. Згідно довідки Підприємства ТОВ «Універсал-Сервіс 94» скарг та заяв на неправомірні дії ОСОБА_3 не надходило. На диспансерному обліку у лікарів фтизіатра, психіатра та нарколога не перебуває, що підтверджується довідкою КП «ЦМЛ ПМР ДО».

Відповідно до ст.66 КК України, обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому, суд визнає щире каяття.

Відповідно до ст.67 КК України, обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

Враховуючи всі обставини справи в їх сукупності, характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, ступінь здійснення злочинного наміру, ставлення обвинуваченого ОСОБА_3 до вчиненого, його щире каяття, як обставина, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують йому покарання, суд переконаний, що саме покарання у виді позбавлення волі в межах санкції частини та статті 185 КК України, за якою кваліфіковано його дії, буде необхідним та достатнім і досягне мети не лише кари за вчинене, а й буде слугувати для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів засудженим.

Беручи до уваги тяжкість кримінального правопорушення, особу винного, суд вважає можливим звільнити обвинуваченого від призначеного покарання на підставі ст.75 КК України, що не буде суперечити загальним засадам призначення покарання.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року, де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». А у справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) суд встановив, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не ставити «особистий і надмірний тягар для особи».

Підстав для застосування ст.69 КК України суд не вбачає.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався.

Цивільний позов не заявлений.

Вирішуючи питання про речові докази, суд виходить з положень ст.100 КПК України.

Вирішуючи питання про процесуальні витрати, суд, виходить з положень ч.2 ст.124 КПК України вважає, що витрати на залучення експертів, підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 369-371, 373-376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 05 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 02 (два) роки.

Відповідно п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути зі ОСОБА_3 на користь держави витрати за проведення судової товарознавчої експертизи, згідно висновок експерта №СЕ-19/104-23/14452-ТВ від 21.04.2023, які складають 956 гривень 00 копійок.

Речові докази у кримінальному провадженні:

-газову пічку чотирьох горілочну «ПГ-4-П», холодильник марки «Днепр» моделі «ДХ-243-010», швейну машинку «Подільського механічного заводу імені Калініна», пилосос марки «Ракета» моделі «12В» та два килима - після набрання вироком законної сили залишити потерпілій ОСОБА_5 ..

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області.

За правилами, встановленими ч. 2 ст. 394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Орджонікідзевського міського суду ОСОБА_1