печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2023 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

підозрюваної ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання слідчого другого відділу Управління з розслідування злочинів, вчинених у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках, Державного бюро розслідувань ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000020 про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчий другого відділу Управління з розслідування кримінальних злочинів, вчинених у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках Державного бюро розслідувань ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 371; ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 372; ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366; ч. 2 ст. 28, ст. 340 КК України.

Обґрунтовуючи клопотання, слідчий зазначає, що Управлінням з розслідування злочинів, вчинених у зв`язку із масовими протестами у 2013 - 2014 роках, Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000020 від 05.02.2014 за підозрою колишньої слідчої Деснянського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 371, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 372, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 28, ст. 340 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 , будучи призначена наказом начальника Головного управління МВС України в м. Києві від 15.11.2013 за № 851 о/с на посаду слідчого слідчого відділення 1-го відділу міліції (з обслуговування житлового масиву «Лісовий», селища Биківня та військового містечка № 161) Деснянського районного управління ГУ МВС України в м. Києві, маючи спеціальне звання - «лейтенант міліції», згідно зі статтею 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» від 23.12.1993, будучи працівником правоохоронного органу, на якого відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України від 28.06.1996, ч. 1 ст. 3, ч. 1 ст. 5 Закону України «Про міліцію» від 20.12.1990 покладено обов`язки діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією і законами України, та являючись представником влади і службовою особою, обґрунтовано підозрюється у вчиненні 18 та 19 лютого 2014 року вказаних кримінальних правопорушень за таких обставин.

Починаючи з 22.11.2013 в м. Києві на майдані Незалежності розпочалися безстрокові збори, мітинги, вуличні походи і демонстрації громадян на підтримку європейського вектора зовнішньої політики України, а з часом, після неправомірного застосування до них працівниками правоохоронних органів фізичного насильства і спеціальних засобів, - також з вимогами щодо припинення свавілля правоохоронних органів та зміни чинної на той час влади.

Водночас вищі посадові особи держави, бажаючи якнайдовше зберегти владні повноваження та припинити будь-які масові збори, мітинги, вуличні походи та демонстрації, оскільки такі масові заходи ставили під загрозу їх перебування при владі, вирішили вчинити протиправні дії стосовно їхніх активних учасників шляхом застосування фізичного насильства, зброї та спеціальних засобів до мітингувальників, їх затримання, застосування запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою з метою тимчасової фізичної ізоляції та залякування у вказаний спосіб інших учасників заходів протесту, а також змусити відмовитись брати надалі в них участь.

При цьому керівництвом держави з використанням наданих повноважень здійснювались активні дії, у тому числі незаконні, для припинення мирних акцій протесту та залякування протестувальників, зокрема розроблено і впроваджено злочинний механізм припинення будь-яких зборів, мітингів та інших заходів протесту проти тогочасної влади шляхом застосування фізичного насильства, зброї та спеціальних засобів до мітингувальників, незаконних затримань, притягнень до кримінальної та адміністративної відповідальності всупереч встановленим законами порядкам, застосування запобіжних заходів, передусім найбільш суворого - тримання під вартою.

З метою безперешкодної реалізації своїх злочинних намірів вищі посадові особи держави залучили до їх виконання підлеглих службових осіб правоохоронних органів, а також органи судової влади.

Зокрема, у січні 2014 року в м. Києві не встановленими наразі службовими особами з числа керівництва МВС України була надана незаконна вказівка працівникам ДПС УДАІ ГУ МВС України в м. Києві, спецпідрозділу ПМОП «Беркут», військовослужбовцям внутрішніх військ та іншим, затримувати громадян, причетних до участі у масових мирних акціях протесту, примусово доставляти їх до районних управлінь ГУ МВС України у м. Києві.

Слідчі районних управлінь ГУ МВС України в м. Києві та Київській області, у тому числі Деснянського РУ ГУ МВС України в м. Києві, за невстановлених обставин отримали усну вказівку в межах досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000367 від 18.02.2014 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 294 КК України, яке було розпочато слідчим управлінням ГУ МВС України, незаконно затримувати осіб, які могли брати або брали участь у мирних акціях протесту, складати протоколи про їх затримання, а також складати та вручати письмові повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 294 КК України, після чого безпідставно ініціювати перед судом питання про застосування до завідомо невинних учасників мирних акцій протесту запобіжних заходів, передусім найбільш суворого - тримання під вартою.

Прокурори - процесуальні керівники за невстановлених обставин отримали вказівку складати та надавати слідчим проєкти повідомлень про підозру і погоджувати складені слідчими завідомо безпідставні та необґрунтовані письмові повідомлення про підозру завідомо невинних затриманих осіб з числа учасників мирних акцій протесту у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 294 КК України.

У такий спосіб у січні 2014 року був задіяний злочинний механізм силового придушення будь-яких зборів, мітингів та інших мирних акцій протесту громадян проти існуючої на той час влади під керівництвом екс-президента ОСОБА_8 .

З метою реалізації вказаних засобів стримування та придушення мирних акцій протесту 18.02.2014 приблизно 15 год. 30 хв. на перетині вул. Інститутська та Шовковична у м. Києві невстановленими досудовим розслідуванням солдатами внутрішніх військ МВС України був незаконно затриманий та переданий співробітникам ПКСМ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_9 .

У подальшому, 18.02.2014 приблизно о 21 год. 15 хв., ОСОБА_9 доставлено до Деснянського РУ ГУ МВС України в м. Києві за адресою: м. Київ, вул. Драйзера, 9-Б, під юрисдикцією якого не перебувало місце нібито вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, тобто усупереч ст. 218 КПК України.

При цьому того ж дня, 18.02.2014, не встановленими слідством особами з числа керівників Деснянського РУ ГУ МВС України в м. Києві та прокуратури м. Києва доведено до відома слідчого СВ Деснянського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_7 явно незаконну вказівку про необхідність затримання і притягнення завідомо невинного учасника мирних акцій протесту до кримінальної відповідальності.

Слідчий СВ Деснянського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_7 , яка здійснювала повноваження слідчого у кримінальному провадженні № 0000367, враховуючи наявні у нього службові та процесуальні повноваження, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, погодився вчинити такі незаконні дії.

На виконання зазначеного заздалегідь узгодженого спільного плану дій, розуміючи та підтримуючи очевидно цілеспрямовану стратегію органів державної влади щодо припинення та подальшого стримування учасників мирних акцій протесту, переслідуючи при цьому особисті інтереси, а саме бажання заручитися підтримкою існуючої на той час влади, показати себе виконавським працівником та прихильником політики екс-президента ОСОБА_8 , з метою перешкоджання проведенню зборів, мітингів, вуличних походів і демонстрацій та їх припинення шляхом затримання та в подальшому застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно їх учасників та інших осіб, у такий спосіб залякуючи і спонукаючи відмовитися від подальшої участі в них, слідчий Деснянського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_7 о 23 год. 30 хв. 18.02.2014 в приміщенні Деснянського райуправління міліції за адресою: м. Київ, вул. Драйзера, 9-Б, діючи умисно, порушуючи вимоги ст. ст. 9, 208 КПК України, отримавши від не встановлених слідством осіб з числа керівництва Деснянського РУ ГУ МВС України у м. Києві витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні № 0000367 від 18.02.2014 та рапорт оперативного чергового Деснянського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_10 , склала протокол затримання ОСОБА_9 як особи, підозрюваної у вчиненні злочину, до якого вніс завідомо неправдиві відомості про те, що його затримано нібито під час вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 294 КК України, а також, що очевидці, у тому числі потерпілі, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин, хоча будь-яких достатніх та належних фактичних даних про причетність ОСОБА_9 до організації масових заворушень, що супроводжувалися насильством над особою, погромами, підпалами, знищенням майна, захопленням будівель або споруд, опором представникам влади із застосуванням зброї або інших предметів, які використовувалися як зброя, а також його активної участі у масових заворушеннях, у матеріалах кримінального провадження на час затримання не містилося і в ході подальшого досудового розслідування не встановлено.

Підписавши завідомо неправдивий документ ? протокол про затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, слідчий ОСОБА_7 надала йому статусу офіційного документа, який засвідчив факт, що має юридичне значення, і змінив правовідносини, оскільки з моменту затримання ОСОБА_9 набув статусу підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 294 КК України, і став учасником кримінального провадження.

У такий спосіб слідчий ОСОБА_7 створила штучні докази вини ОСОБА_9 у вчиненні особливо тяжкого злочину, які необхідні були для подальшого притягнення його до кримінальної відповідальності.

В подальшому, реалізуючи злочинний намір, спрямований на притягнення завідомо невинної особи до кримінальної відповідальності, ОСОБА_7 19.02.2014 у невстановлений слідством час, перебуваючи в адміністративній будівлі Деснянського РУ ГУ МВС України в м. Києві, що за адресою: м. Київ, вул. Драйзера, 9-Б, діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, формально діючи в межах повноважень слідчого у кримінальному провадженні № 0000367 за фактом вчинення масових заворушень у м. Києві за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 294 КК України, всупереч вимог ст. 9 КПК України щодо обов`язку слідчого всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження та забезпечити прийняття законних процесуальних рішень та ч. 1 ст. 276 КПК України, згідно з якою повідомлення про підозру здійснюється у випадках затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення, наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення, використовуючи отриманий від невстановленої досудовим розслідуванням особи шаблон (взірець) письмового повідомлення про підозру, склала у вказаному кримінальному провадженні письмове повідомлення ОСОБА_9 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 294 КК України, яке містило загальні формулювання щодо подій які відбувались в центральній частині міста Києва, та фактично не містило індивідуалізованих по відношенню до ОСОБА_9 відомостей, щодо фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрювався, щодо часу, місця, способу його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру.

Склавши повідомлення про підозру, слідчий ОСОБА_7 достовірно знала та чітко усвідомлювала, що обставини, вказані нею у повідомленні про підозру, не відповідають наявним у нього матеріалам кримінального провадження і вона притягує до кримінальної відповідальності завідомо невинного ОСОБА_9 за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 294 КК України, проте підписав зазначений документ.

Доводячи свій злочинний умисел до завершення, слідчий СВ Деснянського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_7 19.02.2014, у невстановлений слідством час, діючи за попередньою змовою групою осіб, особисто надав складене ним письмове повідомлення про підозру на погодження процесуальному керівнику - старшому прокурору відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_11 , який у свою чергу його погодив.

Діючи у такий спосіб, слідчий ОСОБА_7 , 19.02.2014 у невстановлений слідством час у приміщенні Деснянського РУ ГУ МВС України в м. Києві, що за адресою: м. Київ, вул. Драйзера, 9-Б, відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 3 КПК України притягнула ОСОБА_9 , як завідомо невинного до кримінальної відповідальності за вчинення особливо тяжкого злочину.

04.04.2023 здійснено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_12 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 371; ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 372; ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366; ч. 2 ст. 28, ст. 340 Кримінального кодексу України.

Прокурор вказує, що обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень повністю підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами, а саме:

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 ;

- протоколами слідчих експериментів за участі потерпілого ОСОБА_9 ;

- протоколом допиту свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ;

- висновками судової почеркознавчої експертизи та судової авторознавчої експертизи (встановлено, що рапорт від імені ОСОБА_10 складався ймовірно не ним;

- протоколами огляду речей і документів;

- трафіків з`єднань слідчого ОСОБА_5 ;

- іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

В обґрунтування застосування запобіжного заходу стосовно ОСОБА_5 покладається необхідність запобігти спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Слідчий наголошує, що вказані ризики даний час не відпали і не втратили свою актуальність, а тому для забезпечення виконання ОСОБА_5 покладених на неї як на підозрювану процесуальних обов`язків є необхідність застосування щодо неї запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання строком на два місяці з покладенням наступних обов`язків:

- прибувати до слідчого, прокурора та суду за кожною вимогою;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, а саме міста Києва, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- утримуватися від спілкування з підозрюваними ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , потерпілим ОСОБА_18 , а також свідками ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_10 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 та ОСОБА_11 ;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свої паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

У судовому засіданні прокурор підтримала клопотання у повному обсязі, посилаючись на обґрунтованість пред`явленої підозри та наявність заявлених ризиків, просила його задовольнити.

Захисник ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_4 проти задоволення клопотання заперечував, посилаючись на необґрунтованість клопотання та повідомлення про підозру. Вважає, що зазначені в клопотанні ризики є формальними та безпідставними, зокрема через те, що з моменту подій, зазначених у поданому клопотанні та повідомленні про підозру, пройшло вже майже десять років. Вбачає недоцільним покладення на підозрювану визначених ст. 194 КПК України обов`язків, оскільки ті обов`язки, які наразі покладені на неї у зв`язку із набуттям статусу підозрюваної, є достатніми для забезпечення її належної процесуальної поведінки. Зауважив про недоцільність покладення на ОСОБА_5 обов`язку здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, про який просить прокурор, з огляду на ситуацію в країні є недоцільним, оскільки ОСОБА_5 має мати можливість в будь-який момент покинути країну з метою збереження свого життя, що превалює над виконанням процесуальних обов`язків. Просив у задоволенні клопотання слідчого відмовити.

Підозрювана ОСОБА_5 підтримала думку свого захисника, зауважила, що жодні неправомірні дії не вчиняла, не працює в правоохоронних органах вже понад 6 років та має на утримання малолітню дитину.

Вислухавши позиції сторін, дослідивши матеріали клопотання, долучені підозрюваною документи, слідчий суддя надходить наступних висновків.

Управлінням з розслідування злочинів, вчинених у зв`язку із масовими протестами у 2013 - 2014 роках, Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000020 від 05.02.2014 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 371, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 372, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 28, ст. 340 КК України.

04.04.2023 слідчим другого відділу Управління з розслідування злочинів, вчинених у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках Державного бюро розслідувань, ОСОБА_6 , було складено повідомлення про підозру ОСОБА_5 , від отримання якої остання відмовилась, у зв`язку з чим повідомлення про підозру було відправлено засобом поштового зв`язку та на особистий номер ОСОБА_5 за допомогою меседжера «Viber» /а.м. 132-155/.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя виходить з практики Європейського суду з прав людини та вважає, що дані, які вказують на обґрунтовану підозру та навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів щодо можливого вчинення підозрюваній ОСОБА_5 інкримінованих їй кримінальних правопорушень, містяться в їх сукупності в матеріалах, здобутих в ході проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні, а саме у: протоколах допиту потерпілого ОСОБА_9 від 20.03.2014, 16.11.2021 /а.м. 26-33/; протоколі огляду документів від 11.04.2014 /а.м. 34-49/; протоколі огляду від 05.04.2016 /а.м. 50-69/; протоколах додаткового допиту свідків ОСОБА_13 від 24.09.2020, ОСОБА_31 від 25.09.2020, ОСОБА_14 від 21.09.2020 та 01.10.2020, ОСОБА_15 від 26.01.2020 /а.м. 84-107/; висновку експерта за результатами проведеної судової почеркознавчої експертизи № 3607 від 12.08.2021 /а.м. 108-114/; висновку експерта за результатами проведення судової лінгвістичної авторознавчої експертизи у кримінальному провадженні № 0000020 № 5989/21-39 від 14.09.2021 /а.м. 115-120/; протоколі допиту свідка ОСОБА_10 від 27.03.2023 /а.м. 121-123/; протоколі огляду речей і документів від 13.08.2021 з додатками /а.м. 124-131/.

Приймаючи вказані дані з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, вважаю їх достатніми для визначення поняття обґрунтованої підозри щодо ОСОБА_5 .

Слідчий суддя, з урахуванням обґрунтувань слідчого в клопотанні та прокурора у судовому засіданні, тяжкості окремих інкримінованих ОСОБА_5 кримінальних правопорушень та їх характеру, відомостей про особу підозрюваної, вважає наявними в провадженні ризики, визначені п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, дії підозрюваної органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 371, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 372, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 28, ст. 340 КК України. У разі визнання її винуватою, ОСОБА_5 , зокрема, за ч. 2 ст. 372, ч. 3 ст. 371 КК України, загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років з додатковим покаранням, яке передбачене ч. 3 ст. 371 КК України, у виді позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років. Така суворість покарання може спонукати особу, навіть з урахуванням наявності на її утриманні малолітньої дитини, переховуватись від органу досудового розслідування, суду з метою уникнення відповідальності, що обумовлює існування ризику, визначеного п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України. Сама підозрювана та її захисник протягом судового засідання неодноразово наголошували, що підозрювана за будь-якого погіршення ситуації в державі має намір виїхати за кордон, що тільки підтверджує існування наведеного ризику.

Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України вбачається з огляду на те, що, як зазначено у клопотанні, на даний час не встановлено повний перелік осіб, що були причетні до вчинення вказаних правопорушень (підозрюваній інкримінуються дії, вчинені організованою групою осіб). З огляду на це, підозрювана може як особисто так і опосередковано за допомогою інших схиляти осіб, причетних до вчинення кримінальних правопорушень, свідків та експертів до зміни своїх показань, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Виходячи з доведеності обґрунтованості підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 371, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 372, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 28, ст. 340 КК України, та наявності існування ризиків, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя надходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення клопотання, застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання та покладення на неї обов`язків, а саме:

- прибувати до слідчого, прокурора та суду за кожною вимогою;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування з підозрюваними ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , потерпілим, свідками ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_10 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 та ОСОБА_11 ;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Поряд із тим, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, особи підозрюваної, наявності на її утриманні малолітньої дитини, слідчий суддя не вбачає необхідності в покладенні на неї обов`язку не відлучатися із населеного пункту, в якому вона проживає, а саме міста Києва, без дозволу слідчого, прокурора або суду.

З огляду на вказане, клопотання має бути задоволено частково.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 181, 194, 196, 205, 309, 376 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання - задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Покласти на підозрювану ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки, на строк до 04 червня 2023 року:

- прибувати до слідчого, прокурора та суду за кожною вимогою;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування з підозрюваними ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , потерпілим, свідками ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_10 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 та ОСОБА_11 ;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

У разі необхідності визначений строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 КПК України. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

Контроль за виконанням обов`язків покласти на слідчого у кримінальному провадженні, а якщо справа перебуватиме у провадженні суду - на прокурора.

Строк дії ухвали слідчого судді та виконання обов`язків, покладених на підозрювану, визначити до 04 червня 2023 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту її оголошення, оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1