УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2023 року

м. Київ

справа № 370/239/23

провадження № 51-3800 ск 23

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати

Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Макарівського районного суду Київської області від 14 березня 2023 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 24 квітня 2023 року,

в с т а н о в и в:

Вироком Макарівського районного суду Київської області від 14 березня 2023 року затверджено угоду від 25 січня 2023 року про визнання винуватості, укладену між прокурором Макарівського відділу Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 Кримінального кодексу України (далі - КК), та призначено йому узгоджене між сторонами покарання у виді штрафу в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51000 грн.

Зазначеним вироком суду, в порядку ч. 9 ст. 100 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), вирішено питання щодо речових доказів. Так, земснаряд «Амур ГПП 400/40»; екскаватор «Volvo» модель ЕС240ВНС 2007 року випуску, жовтого кольору; вантажний автомобіля «МАЗ», модель 851056, 1994 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 ; пісок загальним об`ємом 240 м3, що передані на зберігання ОСОБА_6 , конфісковано в дохід держави, оскільки використані як знаряддя вчинення кримінального правопорушення.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 24 квітня 2023 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на вирок Макарівського районного суду Київської області від 14 березня 2023 року.

У касаційній скарзі засуджений просить скасувати вирок Макарівського районного суду Київської області від 14 березня 2023 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 24 квітня 2023 року в частині вирішення долі речових доказів. Посилаючись на порушення місцевим судом, зокрема, вимог кримінального процесуального закону щодо конфіскації речових доказів, вважає, що суд, вирішуючи дане питання не врахував практику Європейського суду з прав людини та правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 28 квітня 2020 року у справі № 133/2968/18.

Перевіривши касаційну скаргу та доводи викладені у ній, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з огляду на таке.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 424 КПК у касаційному порядку можуть бути оскаржені вироки та ухвали суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також ухвали суду апеляційної інстанції, якщо вони перешкоджають подальшому кримінальному провадженню, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

З огляду на вказану норму, вирок Макарівського районного суду Київської області від 14 березня 2023 року не може бути предметом розгляду суду касаційної інстанції, оскільки він не переглядався в апеляційному порядку.

Що стосується доводів засудженого про незаконність ухвали суду апеляційної інстанції, колегія суддів вважає їх необґрунтованими з огляду на таке.

Вичерпний перелік підстав та осіб, які можуть подавати апеляційну скаргу на вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості передбачений ч. 4 ст. 394 КПК.

Так, вказаний вирок може бути оскаржений: 1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами 4, 6, 7 ст. 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; 2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з ч. 4 ст. 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Зі змісту касаційної скарги ОСОБА_4 та копій судових рішень вбачається, що апеляційний суд, перевіривши його апеляційну скаргу, дійшов правильного висновку, що підстави, наведені ним, не дають йому права у розумінні ч. 4 ст. 394 КПК на оскарження судового рішення - вироку місцевого суду, яким затверджено угоду про визнання винуватості.

З огляду на те, що засуджений оскаржив вирок місцевого суду на підставі угоди про визнання винуватості з підстав, з яких його не може бути оскаржено відповідно до ч. 4 ст. 394 КПК, суд апеляційної інстанції обґрунтовано відмовив у відкритті апеляційного провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 399 КПК суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження лише, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, або судове рішення оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями ст. 394 цього Кодексу.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів Касаційного кримінального суду вважає, що апеляційним судом правильно відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_4 .

Колегія суддів вважає також необґрунтованими посилання засудженого на правовий висновок наведений в постанові Верховного Суду від 28 квітня 2020 року у справі № 133/2968/18, оскільки у цьому висновку йдеться про вирішення питання щодо конфіскації майна за вироком, ухваленим на загальних підставах, тоді як в даному випадку вирок ухвалено на підставі угоди про визнання винуватості, правові наслідки затвердження якої передбачені ст. 473 КПК.

Таким чином, обґрунтування касаційної скарги не містить доводів, які викликають необхідність перевірки їх матеріалами кримінального провадження, а з касаційної скарги та наявних у Суді копій судових рішень убачається, що підстав для задоволення скарги немає. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити згідно п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК.

На підставі вищевикладеного, керуючись ч. 2 ст. 428 КПК, Суд

п о с т а н о в и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на вирок Макарівського районного суду Київської області від 14 березня 2023 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 24 квітня 2023 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3