Справа № 203/2869/23
Провадження № 1-кс/0203/2557/2023
УХВАЛА

06 червня 2023 року слідчий суддя Кіровського районного суду міста Дніпропетровська - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

за участі:

прокурора - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі скаргу ОСОБА_4 на постанову старшого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_5 від 20.04.2023 року про закриття кримінального провадження №0001481 від 24.09.2020 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України,

встановив:

29.05.2023 року через систему «Електронний суд» до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська надійшла скарга ОСОБА_4 (далі - заявник, скаржник) на постанову старшого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_5 від 20.04.2023 року про закриття кримінального провадження №0001481 від 24.09.2020 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України, в якій заявник просить суд:

- скасувати постанову старшого слідчого третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) територіального управління Держаного бюро розслідувань, розташованого в місті Полтаві, ОСОБА_5 від 20.04.2023 року про закриття кримінального провадження № 0001481 від 24.09.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України.

В обґрунтування вимог скарги заявник зазначила, що на її думку, оскаржувана постанова про закриття кримінального провадження від 20.04.2023 року була винесена передчасно, без всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин справи та матеріалів кримінального провадження, також з істотним порушенням норм КПК України. Так, заявник вважає, що слідчим здійснюється неналежне досудове розслідування, що підтверджується численними ухвалами слідчих суддів про скасування постанов про закриття кримінального провадження. Після відводу слідчого ОСОБА_6 від кримінального провадження до моменту винесення слідчим ОСОБА_5 постанови про закриття кримінального провадження від 20.04.2023 року ним не було вчинено жодної слідчої дії. Тобто підстави, які слугували скасуванню попередніх постанов про закриття кримінального провадження не відпали.

За твердженнями заявника, слідчим ОСОБА_5 під час прийняття постанови про закриття кримінального провадження враховані лише покази слідчого ОСОБА_7 , проте не надано оцінку фактам відсторонення його від проведення досудового розслідування в сукупності з іншими обставинами кримінального провадження. Це також свідчить про передчасність закриття кримінального провадження без дослідження всіх обставин справи, збирання та аналізу доказів, що мають значення для досудового розслідування.

Також заявник зазначила, що на час закриття кримінального провадження у слідчого не було жодного доказу, який свідчив би про її належне повідомлення та свідоме ухилення від здійснення її допиту. При цьому про бажання заявника надати свідчення вказують її неодноразові клопотання про ініціювання проведення слідчої дії та оскарження постанови слідчого про відмову у здійсненні її допиту. Постановами слідчого від 20.01.2023 року заявнику було відмовлено у задоволенні клопотання про здійснення її допиту та визнання її потерпілою у кримінальному провадженні. На думку заявника, фактично її було усунуто від участі у кримінальному провадженні та позбавлено можливості надавати додаткові пояснення та докази завдання їй шкоди внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Тому заявник вважає, що висновок слідчого про відсутність спричинення їй матеріальної шкоди є передчасним, оскільки зроблений без здійснення її допиту.

З огляду на викладене вище, скаржник звернулась до суду із скаргою на постанову слідчого про закриття кримінального провадження.

Відповідно до протоколу автоматичного визначення слідчого судді від 29.05.2023 року, судову справу №203/2869/23, провадження №1-кс/0203/2557/2023, було розподілено слідчому судді ОСОБА_1 та передано канцеляріє суду - 30.05.2023 року.

Ухвалою слідчого судді від 31.05.2023 року було відкрито провадження у справі за скаргою та призначено скаргу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.

У судове засідання, призначене на 06.06.2023 року, з`явився прокурор.

Інші учасники кримінального провадження до суду не з`явились, належним чином були повідомлені про час, дату та місце проведення судового засідання.

Скаржник разом із скаргою подала до суду заяву про розгляд скарги за її відсутності.

Слідчий причини неявки у судове засідання суду не повідомив та виконав вимоги ухвали суду від 31.05.2023 року в частині зобов`язання надання матеріалів кримінального провадження №0001481 від 24.09.2020 року та надав суду для огляду у судовому засіданні матеріали вказаного кримінального провадження.

Суд, заслухавши думку прокурора, на підставі положень ст. ст. 138, 306 КПК України, розглянув скаргу за відсутності скаржника та слідчого за наявними матеріалами справи.

У судовому засіданні прокурор заперечував проти задоволення вимог скарги та просив суд відмовити у їх задоволенні. Прокурор посилався на те, що оскаржувана постанова є законною та обґрунтованою та за ч. 1 ст. 365 КК України передбачена наявність матеріальної шкоди. Проте ОСОБА_4 не надала доказів завдання їй матеріальної шкоди, не надала доказів щодо розголошення лікарської таємниці зі свого особистого життя. При цьому скаржник неодноразово викликалась слідчим для проведення її допиту, але на допити не з`являлась, про що складено рапорт оперуповноваженого. Також на думку прокурора, слідчим були проведені усі можливі слідчі дії в рамках кримінального провадження. Тому прокурор просив суд відмовити у задоволенні вимог скарги та залишити в силі оскаржувану постанову слідчого про закриття кримінального провадження.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення прокурора, вивчивши скаргу та наявні у справі матеріали, оглянувши матеріали кримінального провадження, проаналізувавши норми КПК України, дійшов таких висновків.

Судом встановлено та матеріалами кримінального провадження підтверджено, що у провадженні Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, перебувало кримінальне провадження №0001481 від 24.09.2020 року за заявою ОСОБА_4 відносно слідчого СВ Покровського ВП Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України.

За відомостями з Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань (ЄРДР) від 24.09.2020 року, постановою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних проваджень Полтавського апеляційного суду №11-сс/814/600/20, справа №554/4344/20, ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 16.06.2020 року було скасовано та зобов`язано уповноважену службову особу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості за заявою ОСОБА_4 від 12.05.2020 року за фактом перевищення службових повноважень службовою особою - слідчим СВ Покровського ВП Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області, яке виразилось у направленні доручення на адресу КП «Криворізька багатопрофільна лікарня з надання психіатричної допомоги» про проведення службового розслідування під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0002361 за ч. 1 ст. 139 КК України.

У матеріалах кримінального провадження №0001481 міститься копія листа слідчого відділу Покровського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області від 23.01.2020 року вих. №48.3/3-672 за підписом слідчого СВ Покровського ВП Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 на адресу Начальника Управління охорони здоров`я виконкому Криворізької міської ради та керівнику КП «Криворізька багатопрофільна лікарня з надання психіатричної допомоги» ДОР» про проведення службового розслідування стосовно дій (бездіяльності) медичних працівників КП «Криворізька багатопрофільна лікарня з надання психіатричної допомоги» ДОР» та станції швидкої допомоги м. Кривого Рога, та надання копій посадової інструкції медичних працівників, документів, які регламентують надання медичної допомоги медичному працівнику.

У відповідь на лист слідчого СВ Покровського ВП Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області від 23.01.2020 року за вих. №48.3/3-672 КП «Криворізька багатопрофільна лікарня з надання психіатричної допомоги» ДОР» надало у лютому 2020 року відповідь за №1549 про те, що на виконання вимоги щодо проведення службового розслідування стосовно ненадання невідкладної медичної допомоги ОСОБА_4 надсилає на адресу слідчого: копію Акту від 05.02.2020 року та копії посадових інструкцій медичних працівників.

10.06.2022 року слідчим Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, було допитано в якості свідка старшого дізнавача сектору дізнання ВП №3 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 .

16.02.2023 року заступником керівника Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_8 було надано старшому слідчому Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, доручення про проведення досудового розслідування від 16.02.2023 року, яким вимагав вжити заходів щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та прийняти законні процесуальні рішення в передбачені кримінальним процесуальним законодавством строки.

Відповідні відомості щодо зміни складу слідчих у кримінальному провадженні №0001481 від 24.09.2020 року були внесені до ЄРДР.

21.02.2023 року старший слідчий Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_9 надав начальнику Дніпропетровського управління ДВБ НП України полковнику поліції ОСОБА_10 доручення про проведення слідчих (розшукових) дій у порядку ст. 40 КПК України, в якому просив:

- доручити оперативним працівникам Дніпропетровського управління ДВБ НП України допитати як свідка у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , (т.м. ) щодо обставин кримінального провадження;

- доручення виконати у строк до 03.03.2023 року та матеріали виконаного доручення направити до Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві.

20.04.2023 року слідчим Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_5 було винесено оскаржувану постанову про закриття кримінального провадження №0001481 від 24.09.2020 року за заявою ОСОБА_4 відносно слідчого СВ Покровського ВП Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_7 складу вказаного кримінального правопорушення.

За змістом оскаржуваної постанови, відповідно до рапорту старшого оперуповноваженого Дніпропетровського управління ДВБ НП України ОСОБА_11 від 02.03.2023 року в ході виконання доручення 27.02.2023 року, 28.02.2023 року та 01.03.2023 року неодноразово було здійснено дзвінки на номер мобільного телефону НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_12 з метою її допиту в якості свідка та відвідано адресу мешкання, проте остання двері не відчиняла та на дзвінки не відповідала. Таким чином, допитати заявника ОСОБА_12 не представилось можливим.

Також слідчий послався на те, що обов`язковою ознакою об`єктивної сторони злочину, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України, є матеріальна шкода, яка повинна в сто і більше разів перевищувати неоподатковуваний мінімум доходів громадян. У ході проведення досудового розслідування встановлено, що слідчий СВ Покровського ВП Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 не перевищував надану йому владу та службові повноваження, не вчиняв дій, які явно виходили за межі наданих йому прав чи повноважень, діяв в рамках КПК України та Закону України «Про Національну поліцію», діями слідчого не спричинено заявниці ОСОБА_4 будь-якої шкоди.

Оглядом сайту Єдиного державного реєстру судових рішень судом було встановлено, що 21.04.2023 року ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська у справі №203/1393/23, провадження №1-кс/0203/1419/2023, було відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_4 на постанову слідчого від 20.01.2023 року про відмову у задоволенні клопотання у кримінальному провадженні №0001481.

Суд зазначає, що відповідно до положень частин 1, 2, 3, 6 статті 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Закони та інші нормативно-правові акти України, положення яких стосуються кримінального провадження, повинні відповідати цьому Кодексу. При здійсненні кримінального провадження не може застосовуватися закон, який суперечить цьому Кодексу.

У випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Відповідно до положень статті 40 КПК України, слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій.

Слідчий уповноважений:

1) починати досудове розслідування за наявності підстав, передбачених цим Кодексом;

2) проводити слідчі (розшукові) дії та негласні слідчі (розшукові) дії у випадках, встановлених цим Кодексом;

3) доручати проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій відповідним оперативним підрозділам;

5) звертатися за погодженням із прокурором до слідчого судді з клопотаннями про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій;

6) повідомляти за погодженням із прокурором особі про підозру;

7) за результатами розслідування складати обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру та подавати їх прокурору на затвердження;

8) приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом, у тому числі щодо закриття кримінального провадження за наявності підстав, передбачених статтею 284 цього Кодексу;

9) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Кодексом.

Слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

Відповідно до частин 1, 2 статті 23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.

Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд може прийняти як доказ показання осіб, які не дають їх безпосередньо в судовому засіданні, лише у випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до положень частин 1, 2 статті 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно з вимогами пункту 1 частини 1 статті 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).

Відповідно до частини 2 статті 91 КПК України, доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до частин 1, 2 статті 92 КПК Укра їни, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає.

Відповідно до положень статей 93, 94 КПК України, збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Відповідно до частини 5 статті 110 КПК України, обґрунтованість рішення (постанови), яке прийняли прокурор та слідчий, повинна знайти вираження в його мотивуванні.

Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 223 КПК України, слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.

Підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

Слідчий, прокурор вживає належних заходів для забезпечення присутності під час проведення слідчої (розшукової) дії осіб, чиї права та законні інтереси можуть бути обмежені або порушені. Перед проведенням слідчої (розшукової) дії особам, які беруть у ній участь, роз`яснюються їх права і обов`язки, передбачені цим Кодексом, а також відповідальність, встановлена законом.

Відповідно до положень статті 111 КПК України, повідомлення у кримінальному провадженні є процесуальною дією, за допомогою якої слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд повідомляє певного учасника кримінального провадження про дату, час та місце проведення відповідної процесуальної дії або про прийняте процесуальне рішення чи здійснену процесуальну дію.

Повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених цим Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11 цього Кодексу, за винятком положень щодо змісту повідомлення та наслідків неприбуття особи.

Так, відповідно до положень статті 133 КПК України, слідчий, прокурор під час досудового розслідування має право викликати підозрюваного, свідка, потерпілого або іншого учасника кримінального провадження у встановлених цим Кодексом випадках для допиту чи участі в іншій процесуальній дії.

Слідчий, прокурор під час досудового розслідування мають право викликати особу, якщо є достатні підстави вважати, що вона може дати показання, які мають значення для кримінального провадження, або її участь у процесуальній дії є обов`язковою.

При цьому у статті 135 КПК України регламентований порядок здійснення виклику в кримінальному провадженні. Зокрема, у частині 1 статті 135 КПК України передбачено, що особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.

Відповідно до положень статті 139 КПК України, якщо підозрюваний, обвинувачений, свідок, потерпілий, цивільний відповідач, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, який був у встановленому цим Кодексом порядку викликаний (зокрема, наявне підтвердження отримання ним повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом), не з`явився без поважних причин або не повідомив про причини свого неприбуття, на нього накладається грошове стягнення у розмірі: від 0,25 до 0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб - у випадку неприбуття на виклик слідчого, прокурора;

від 0,5 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб - у випадку неприбуття на виклик слідчого судді, суду.

У випадку, встановленому частиною першою цієї статті, до підозрюваного, обвинуваченого, свідка може бути застосовано привід.

За злісне ухилення від явки свідок, потерпілий несе відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до положень статті 140 КПК України, привід полягає у примусовому супроводженні особи, до якої він застосовується, особою, яка виконує ухвалу про здійснення приводу, до місця її виклику в зазначений в ухвалі час .

Рішення про здійснення приводу приймається: під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, прокурора або з власної ініціативи, а під час судового провадження - судом за клопотанням сторони кримінального провадження, потерпілого, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, або з власної ініціативи. Рішення про здійснення приводу приймається у формі ухвали.

Згідно з положеннями пункту 2 частини 1 статті 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Відповідно до положень пункту 3 частини 1 статті 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, в тому числі рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Згідно з положеннями статті 307 КПК України, за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

Аналіз встановлених в ході судового розгляду обставин кримінального провадження та положень КПК України вказує, що слідчий, закриваючи кримінальне провадження, у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення, не здійснив усіх необхідних слідчих та інших процесуальних дій задля проведення повного та всебічного досудового розслідування, а об`єктивна неможливість їх проведення без наявності підстав, визначених КПК України, не може бути підставою для констатації факту відсутності складу кримінального правопорушення.

Суд враховує те, що неможливість допиту заявника ОСОБА_4 в якості свідка було підставою для ствердження слідчим про недоведення доводів заявника щодо наявності ознак перевищення службових повноважень слідчим СВ Покровського ВП Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 .

Також суд, вирішуючи по суті скаргу заявника, бере до уваги те, що відповідно до доручення заступника керівника Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_8 від 16.02.2023 року слідчому ОСОБА_13 було надано доручення про проведення досудового розслідування та вжиття заходів щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, надання їм належної правової оцінку та прийняття законного процесуального рішення в передбачені кримінальним процесуальним законодавством строки. Натомість слідчий, окрім як надання доручення оперуповноваженому про допит заявника як свідка не вжив належних заходів задля забезпечення присутності під час проведення слідчої (розшукової) дії заявника ОСОБА_4 .

Так, на противагу вимогам КПК України, визначених у статті 111, главі 11 КПК України, зокрема статті 135 КПК України, щодо виклику особи у кримінальному провадження, в матеріалах кримінального провадження не містилось жодного належного доказу на підтвердження вжиття слідчим всіх необхідних заходів для виклику заявника з метою проведення її допиту, та відсутня відмова ОСОБА_4 давати показання щодо себе в рамках кримінального провадження. Тим більше, що слідчим не були застосовані вимоги статей 139, 140 КПК України щодо наслідків неприбуття свідка без поважних причин для проведення її допиту.

У ході судового розгляду скарги судом було встановлено, що на момент огляду матеріалів кримінального провадження у них були відсутні доручення слідчого оперуповноваженому щодо проведення допиту заявника ОСОБА_4 та рапорт про неможливість її допиту. Натомість відповідні факти відображені в оскаржуваній постанові, про них зазначав прокурор у судовому засіданні, та такі враховані судом в сукупності з іншими обставинами кримінального провадження. Водночас неможливість виконання доручення оперуповноваженим не звільняє слідчого від обов`язку вчинити всі необхідні процесуальні дії для виклику свідка та його допиту, відповідно до вимог КПК України.

З-поміж іншого суд враховує те, що за письмовими поясненнями заявника, викладеними у скарзі, що підтверджуються і матеріалами кримінального провадження, вона бажає брати участь у проведенні досудового розслідування, неодноразово оскаржувала інші постанови слідчих про закриття кримінального провадження та такі були скасовані ухвалами слідчих суддів. Крім того, зі змісту ухвали слідчого судді від 21.04.2023 року встановлено, що заявник зверталась до слідчого із клопотанням про проведення слідчих дій та ознайомлення із матеріалами кримінального провадження, проте постановою від 20.01.2023 року їй було відмовлено в його задоволенні, а у зв`язку із закриттям кримінального провадження оскаржуваною постановою від 20.04.2023 року вона була позбавлена можливості оскаржити її до слідчого судді.

Вищевикладеним спростовуються і доводи прокурора, заявлені у судовому засіданні.

З огляду на викладене вище, оскаржувану постанову про закриття кримінального провадження не можна вважати вмотивованою, а підстави для закриття кримінального провадження встановленими. Прийняття постанови про закриття кримінального провадження можливе лише після безпосереднього дослідження й оцінки слідчим доказів, які стосуються кримінального провадження у їх сукупності, а мотивування постанови про закриття кримінального провадження виражається в детальному викладенні тих обставин, які є підставами для закриття кримінального провадження з наведенням необхідних доказів, що підтверджують наявність таких підстав.

Суд дійшов висновку, що слідчий не виконав обов`язок, визначений КПК України, щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, що призвело до передчасного прийняття оскаржуваної постанови про закриття кримінального провадження.

Таким чином, скарга ОСОБА_4 на постанову старшого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_5 від 20.04.2023 року про закриття кримінального провадження №0001481 від 24.09.2020 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України, підлягає задоволенню, а оскаржувана постанова про закриття кримінального провадження - скасуванню. При цьому матеріали кримінального провадження №0001481 від 24.09.2020 року слід направити до Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, для продовження досудового розслідування.

Керуючись ст. ст. 303-306, 307, 369, 371, 372 КПК України, слідчий суддя,

ухвалив:

Скаргу ОСОБА_4 на постанову старшого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_5 від 20.04.2023 року про закриття кримінального провадження №0001481 від 24.09.2020 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України, - задовольнити повністю.

Скасувати постанову старшого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_5 від 20.04.2023 року про закриття кримінального провадження №0001481 від 24.09.2020 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України.

Направити матеріали кримінального провадження №0001481 від 24.09.2020 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України, до Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, для продовження досудового розслідування.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали слідчого судді складений та проголошений 12.06.2023 року о 17:00 годині.

Слідчий суддя ОСОБА_1