Провадження № 1-в/127/200/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2023 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання (заяву) засудженого ОСОБА_4 про звільнення від відбування покарання за строком давності,-

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання (заява) засудженого ОСОБА_4 про звільнення від відбування покарання за строком давності на підставі ст. 80 КК України.

Заява (клопотання) мотивована тим, що ОСОБА_4 вважає, що вирок відносно нього Шевченківського районного суду м. Києва від 10.10.2005 року не був звернутий до виконання та не виконувався більше 15 років, що є підставою для його звільнення від відбування покарання на підставі п. 5 ч. 1 ст. 80 КК України.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_4 , який приймав участь в режимі відеоконференції, клопотання підтримав з викладених в ньому підстав. Додатково зазначив, що розпорядження про виконання вироку у справі не надходило.

Захисник засудженого клопотання підтримав, просив його задоволити. Вказав на обґрунтованість доводів засудженого та дійсну відсутність розпорядження про виконання вироку у матеріалах особової справи.

Прокурор в судовому засіданні заперечив щодо задоволення вказаного клопотання. Вказав, що вирок виконується, підстави для застосування ст. 80 КК України відсутні.

Заслухавши доводи засудженого, його захисника, думку прокурора, дослідивши клопотання, додані до нього докази та особову справу засудженого, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання.

Так, з матеріалів особової справи вбачається, що ОСОБА_4 засуджений вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 10.10.2005 року за ст. 349, ч. 2 ст. 27, ст. 392, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 393, 70, 71 КК України до довічного позбавлення волі.

Вказаний вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 10.10.2005 року набрав законної сили 06.03.2006 року, що підтверджується ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 06.03.2006 року, якою апеляційні скарги залишені без задоволення, а вирок суду залишено без змін.

Згідно вказаного вироку суду, строк покарання ОСОБА_4 слід рахувати з 06.03.2004 року. Запобіжний захід вказаним вироком суду ОСОБА_4 залишено у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Згідно особової справи засудженого, на даний час він відбуває покарання у виді довічного позбавлення волі, призначеного вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 10.10.2005 року.

Вказане безальтернативно свідчить про безпідставність доводів засудженого щодо наявності підстав для застосування ст. 80 КК України та необхідності звільнення його від відбування покарання.

Так, ч. 1 ст. 80 КК України, яка регулює звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку, визначає, що особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в строки визначені у пунктах з 1 по 5 ч. 1 ст. 80 КК України.

ОСОБА_4 необґрунтовано та безпідставно посилається на п. 5 ч. 1 ст. 80 КК України і вважає, що на нього розповсюджується строк давності виконання обвинувального вироку у 15 років.

Разом з тим, ОСОБА_4 свідомо залишає поза увагою те, що він не є особою засудженою до строкового позбавлення волі, а є засудженим до окремого виду покарання довічного позбавлення волі, який статтею 51 КК України віднесено з позбавленням волі на певний строк до різних видів покарань.

Частина 1 ст. 80 КК України зі всіма пунктами до ОСОБА_4 взагалі не застосовується.

Як передбачено ч. 5 ст. 80 КК України, питання про застосування давності до особи, засудженої до довічного позбавлення волі, вирішується судом. Якщо суд не визнає за можливе застосувати давність, довічне позбавлення волі заміняється позбавленням волі.

Вирішуючи вказане, а саме питання застосування давності до ОСОБА_4 як до особи, засудженої до довічного позбавлення волі, суд зазначає, що у справі відсутні будь-які правові підстави стверджувати про не те, що закінчення строків давності виконання обвинувального вироку, а й правові підстави для початку перебігу будь-якого строку, або розгляду питання застосування інституту давності виконання обвинувального вироку.

Вирок щодо ОСОБА_4 виконується. ОСОБА_4 відбуває покарання на підставі вироку, що набрав законної сили.

Твердження ОСОБА_4 про відсутність розпорядження про виконання вироку затвердженого зразка, не спростовують вказаних фактів, а саме наявності вироку, що набрав законної сили, судового рішення (ухвали) на підставі якого вирок набрав законної сили та факту того, що вказаний вирок суду виконується вже протягом більш ніж 17 років, а саме з 06.03.2006 року.

Так, запобіжний захід у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 діяв до набуття вироку законної сили, про що зазначено у вироку Шевченківського районного суду м. Києва від 10.10.2005 року, а з часу набрання вироком законної сили, тобто з 06.03.2006 року ( дата ухвали апеляційного суду) ОСОБА_4 утримується в установі виконання покарання як засуджена особа, що відбуває покарання у виді довічного позбавлення волі.

Суд зазначає, що першою передумовою для застосування ст. 80 КК України та розгляду питання про звільнення особи від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку, є невиконання вироку суду.

Вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 10.10.2005 року щодо ОСОБА_4 виконується, засуджений ОСОБА_4 відбуває покарання за вказаним вироком у виді довічного позбавлення волі.

З вказаних підстав суд вважає клопотання (заяву) безпідставною та необґрунтованою, а викладені в ній доводи надуманими і такими, що спростовані даними особової справи засудженого, що є підставою для відмови у задоволенні клопотання (заяви).

Керуючись статтями 371, 537, 539 КПК, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання (заяв) засудженого ОСОБА_4 про звільнення від відбування покарання за строком давності на підставі ст. 80 КК України - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим, який тримається під вартою в той же строк з дня вручення копії ухвали.

Суддя: