У Х В А Л А

про обрання запобіжного заходу -тримання під вартою

09 червня 2023 року Личаківський районний суд м. Львова

Cлідчий суддя ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши клопотання старшого слідчого другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_6 , погодженого прокурором другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Львівської обласної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000047 від 09.02.2023 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нова Кам`янка Жовківського району Львівської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України

підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 368КК України,

в с т а н о в и в :

старший слідчий другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_6 , за погодженням прокурора, звернувся з клопотанням про застосування щодо підозрюваногоОСОБА_5 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави.

Клопотання мотивує тим, що останній підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України у кримінальному провадженні№0000047 від 09.02.2023.

Досудовим розслідуванням встановлено, що наказом Голови Державної служби України з безпеки на транспорті № 618-к від 23.02.2022 ОСОБА_5 переведено на посаду старшого державного інспектора відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області Державної служби України з безпеки на транспорті. Вказаний злочин вчинено за наступних обстави. Так ОСОБА_5 28.02.2023, близько 18.00 год., зустрівся із працівником ТзОВ «Оскар Девелопмент» ОСОБА_7 поблизу цирку, що по вул. Городоцькій, 83 у м. Львів та у ході розмови, маючи умисел на одержання неправомірної вигоди від ОСОБА_7 , як представника інтересів ТзОВ «Оскар Девелопмент», виявив останньому свою обізнаність про те, що підприємство займається вантажними перевезеннями, уточнив в ОСОБА_7 , що на даний час перевезення здійснюють чотири вантажні автомобілі, після чого повідомив ОСОБА_7 , що тому, як представнику інтересів ТзОВ «Оскар Девелопмент» необхідно систематично надавати йому ( ОСОБА_5 ) грошові кошти з розрахунку 2500 грн. в місяць за кожний транспортний засіб, який здійснює перевезення.

При цьому ОСОБА_5 своєю поведінкою, а також попереднім складенням 23.01.2023 Акту № 348111, яким він зафіксував порушення ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» в діях водія автомобіля марки «IVECO», державний номерний знак « НОМЕР_1 », який належить ТзОВ «Оскар Девелопмент», дав зрозуміти ОСОБА_7 , що у випадку ненанадання грошових коштів, підприємству будуть створені штучні перешкоди у здійсненні вантажних перевезень у вигляді прискіпливих безпідставних зупинок транспортних засобів, що спричинить порушення законних прав та інтересів ТзОВ «Оскар Девелопмент», натомість при згоді з вимогою ОСОБА_5 , останній не буде здійснювати притягнення до адміністративної відповідальності водіїв у разі виявлення порушень правил перевезення вантажів.

ОСОБА_7 , усвідомлюючи, що йому необхідно надавати неправомірну вигоду, без надання якої діяльність підприємства ТзОВ «Оскар Девелопмент» буде значно ускладнено, був змушений прийняти вимогу ОСОБА_5 , однак, у подальшому, усвідомивши незаконність вимог ОСОБА_5 , звернувся із заявою про вимагання останнім неправомірної вигоди, до правоохоронних органів та надалі діяв під їх контролем.

08.03.2023, близько 14.20 год., за попередньою домовленістю із ОСОБА_5 , ОСОБА_7 прибув на територію автовокзалу, що по вул. Стрийській, 109 у м. Львові, де ОСОБА_5 діючи конспіративно, з метою унеможливити викриття своєї злочинної діяльності, у телефонній розмові запропонував ОСОБА_7 вийти на автодорогу, яка веде у напрямку міста Стрий та сісти в автомобіль марки «AUDI» чорного кольору, де уже перебував ОСОБА_5 . Під час руху вказаного автомобіля у напрямку виїзду з м. Львів, ОСОБА_5 , діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, отримав від ОСОБА_7 , як особи, що представляє інтереси ТзОВ «Оскар Девелопмент», неправомірну вигоду у сумі 10000 грн., яку попередньою вимагав, з розрахунку 2500 грн. в місяць за кожний транспортний засіб ТзОВ «Оскар Девелопмент», який здійснює перевезення за лютий місяць 2023 року (всього чотири транспортні засоби), за нестворення ТзОВ «Оскар Девелопмент» штучних перешкод у здійсненні вантажних перевезень, у вигляді прискіпливих безпідставних зупинок транспортних засобів, що спричинить порушення законних прав та інтересів ТзОВ «Оскар Девелопмент», а також за непритягнення до адміністративної відповідальності водіїв у разі виявлення порушень правил перевезення вантажів.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, спрямовану на особисте збагачення через отримання неправомірної вигоди від ОСОБА_7 , як особи, що представляє інтереси ТзОВ «Оскар Девелопмент», ОСОБА_5 06.06.2023 інформував ОСОБА_7 про необхідність виконання його попередніх вимог та перерахування грошових коштів за березень, квітень та травень 2023 року на банківську картку « НОМЕР_2 », яка належить ОСОБА_8 .

Виконуючи незаконні вимоги ОСОБА_5 , ОСОБА_7 07.06.2023, близько 15.40 год., шляхом внесення грошових коштів на надану ОСОБА_5 банківську картку « НОМЕР_2 » через відділення «Західне 66» АТ КБ «Приватбанк», що у м. Львові по вул. Героїв УПА, 73, передав, а ОСОБА_5 отримав неправомірну вигоду у сумі 30000 грн., яку попередньою вимагав, з розрахунку 2500 грн. в місяць за кожний транспортний засіб ТзОВ «Оскар Девелопмент», який здійснює перевезення за березень, квітень та травень 2023 року (всього чотири транспортні засоби), за нестворення ТзОВ «Оскар Девелопмент» штучних перешкод у здійсненні вантажних перевезень, у вигляді прискіпливих безпідставних зупинок транспортних засобів, що спричинить порушення законних прав та інтересів ТзОВ «Оскар Девелопмент», а також за непритягнення до адміністративної відповідальності водіїв у разі виявлення порушень правил перевезення вантажів.

Всього старший державний інспектор відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області Державної служби України з безпеки на транспорті ОСОБА_5 впродовж березня-червня 2023 року вимагав та отримав від ОСОБА_7 , як особи, що представляє інтереси ТзОВ «Оскар Девелопмент», неправомірну вигоду в сумі 40000 грн. за нестворення ТзОВ «Оскар Девелопмент» штучних перешкод у здійсненні вантажних перевезень, у вигляді прискіпливих безпідставних зупинок транспортних засобів, що спричинить порушення законних прав та інтересів ТзОВ «Оскар Девелопмент», а також за непритягнення до адміністративної відповідальності водіїв у разі виявлення порушень правил перевезення вантажів.

Про підозру у вчиненні вказаного злочину ОСОБА_5 повідомлено 08 червня 2023 року. З врахуванням обставин кримінального правопорушення, у слідства є достатні підстави вважати, що підозрюваний, перебуваючи на волі,може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати документи, речі які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілих, свідків, інших підозрюваних, у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема шляхом погодження показань з особами, причетними до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення в якому підозрюється.

А тому прокурор вважає, що лише запобіжний захід у виді тримання під вартою забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного та дозволить виконати завдання і досягти мети кримінального провадження, для забезпечення виконання з ним процесуальних рішень. Разом з тим, при виконанні судом вимог ч.4 ст. 183 КПК України, щодо визначення застави, враховуючи передбаченні ч.ч.4, 5 ст.182 КПК України обставини, є необхідним визначити останньому заставу у сумі не меше500 000 гривень.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав. Пояснив, що на його думку необхідність взяття під варту підозрюваного є обґрунтованою та підтверджується матеріалами клопотання, окрім цього не заперечує про визначення розміру застави, який повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

ОСОБА_5 підозру заперечив, проти поданного клопотання не заперечив, просив зменшити розмір застави.

Захисник підтримав позицію свого підзахисного.

Заслухавши пояснення прокурора, підозрюваного та його захисника, оглянувши та перевіривши надані матеріали клопотання, слідчий суддя прийшов до наступних висновків.

З матеріалів клопотання вбачається, що в провадженні слідчих органів перебуває кримінальне проводження, внесене до Єдиного реєстру досудового розслідування №0000047 від 09.02.2023 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України. Про підозру у вчиненні даного злочину ОСОБА_5 повідомлено 08 червня 2023 року.

У відповідності до положень ч.1 ст.194 КПК України визначено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При розгляді даного подання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя вважає, що слідчий та прокурор довів обґрунтованість підозри висунутої підозрюваному, яку слідство обґрунтовує:заявою ОСОБА_7 від 01.03.2023; матеріалами оперативного підрозділу УСР у Львівській області ЄО № 26 від 09.02.2023 та № 43 від 01.03.2023; рапортом ст. о/у УСР у Львівській області ДСР НП України ОСОБА_9 від 29.03.2023; протоколами огляду та ідентифікації грошових коштів від 03.03.2023 та від 07.06.2023; протоколами допиту свідка ОСОБА_7 від 03.03.2023, 29.03.2023 та від 07.06.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 07.06.2023; протоколами затримання ОСОБА_5 в порядку ст. 208 КПК України від 07.06.2023; протоколом огляду мобільного телефону від 08.06.2023; іншими матеріалами кримінального провадження № 0000047від 30.03.2023.

Згідно положень ст.177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосовано до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Так кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (частина 5 статті 9 КПК).

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (наприклад, пункт 32 рішення у справі «Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom» від 30.08.1990 (заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86) термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (пункт 175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04)). Хоча факти на момент вирішення питання про утримання під вартою і не повинні бути переконливими настільки, щоб можна було визначити винуватість особи у вчиненні злочину, суд повинен оцінити докази, надані сторонами, на предмет їхньої допустимості, достовірності та належності і відкинути ті з них, що не відповідають цим критеріям. При цьому суд має обґрунтовувати своє рішення на підставі дослідження у суді обґрунтованої підозри, а не на основі даних, поданих стороною обвинувачення.

Крім того, як зазначає ЄСПЛ, існують різні критерії доведеності необхідні для звинувачення (як правило, доведеність за відсутності обґрунтованих сумнівів) та переслідування (як правило, обґрунтована підозра у скоєнні злочину) особи. Отже, можуть бути звичайно такі випадки, коли обґрунтована підозра не призводить у результаті судового розгляду до засудження особи за відсутності обґрунтованих сумнівів. Однак, у таких ситуаціях держава має законний інтерес забезпечити, аби особи, щодо яких існує обґрунтована підозра у скоєнні злочину, не намагались ухилитися від правосуддя або підірвати належне проведення судового розгляду, у ході якого має бути розглянуто питання про їхню винність або невинність ( «СПРАВА LAVRECHOV ПРОТИ ЧЕСЬКОЇ РЕСПУБЛІКИ», рішення від 20.06.2013, заява № 57404/08, п. 50).

Наявність обґрунтованої підозри є умовою sine qua non законності застосування запобіжного заходу.

Зокрема, обґрунтованими є доводи прокурора про те, що підозрюваний ОСОБА_5 може ухилятися від органу досудового розслідування та суду оскільки злочин, який інкримінується йому є тяжким, у разі доведення вини ОСОБА_5 може бути призначено покарання у вигляді восьми років позбавлення волі, без альтернативи призначення більш м`якого покарання, та останній, будучи обізнаним про покарання, що йому загрожує за інкримінований йому злочин, а також в силу своєї обізнаності у формах та методах оперативної та слідчої роботи, конспірації, здійснення розшуку осіб тощо, для уникнення покарання може переховуватися від органу досудового розслідування та суду.

Разом з цим, ОСОБА_5 , володіючи документами для виїзду за кордон, може змінити місце свого проживання, у тому числі шляхом виїзду за кордон, або на тимчасово непідконтрольну територію України.

Ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України (знищити, сховати документи, речі які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення), обґрунтовується тим, що на даний час у рамках досудового розслідування зазначеного кримінального провадження не встановлено усі обставини, що мають значення для досудового розслідування (не встановлені всі причетні особи до вчинення кримінального правопорушення, перевіряється можлива причетність ОСОБА_5 до одержання неправомірної вигоди від інших громадян за вирішення питань, пов`язаних із закриттям кримінальних проваджень.

Ураховуючи вищевикладене, у випадку обрання стосовно ОСОБА_5 більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою, останній достовірно знаючи про місце перебування документів або речей, за допомогою яких було реалізовано злочинний намір, а також обіймаючи посаду старшого державного інспектора відділу державного нагляду (контролю) Державної служби України з безпеки на транспорті у Львівській області, може їх знищити, спотворити, приховати або спонукати інших службових осіб Державної служби України з безпеки на транспорті у Львівській області на вчинення таких дій, не надавши органам досудового розслідування можливості встановити місце їх перебування та вилучити у встановленому законом порядку. Крім того, перебуваючи на волі, ОСОБА_5 може спілкуватися з невстановленими зазначеними вище особами з приводу планів укриття злочинної діяльності, знищення, приховання та спотворення речових доказів, що негативно вплине на подальше здійснення досудового розслідування та притягнення винних до кримінальної відповідальності та зможе надавати останньому допомогу у переховуванні від органу досудового розслідування.

Ризик передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України (незаконно впливати на потерпілих, свідків, інших підозрюваних, у цьому ж кримінальному провадженні) виражається у тому, що отримавши матеріали клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, ОСОБА_5 володітиме інформацією стосовно характеризуючих, в тому числі біографічних, даних свідків, зокрема тих, які сприяли у викритті його протиправної діяльності, які надали та можуть у подальшому надати органу досудового розслідування викривальні покази стосовно нього, у зв`язку з чим останній, перебуваючи на волі, матиме можливість безперешкодно впливати на вказаних учасників процесу шляхом підкупу, примусу, погроз, у тому числі із застосуванням насильства та зброї, з метою зміни або відмови їх від показів.

Відтак, обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, призведе до забезпечення ним конспірації злочинної діяльності шляхом, зокрема шляхом надання порад та вказівок стосовно завуальованого спілкування в телефонних розмовах з використанням маршрутизаторів (інтернет роутерів) та месенджерів на базі соціальних мереж, які неможливо відслідкувати гласними засобами контролю.

Зухвалість вищевказаного кримінального правопорушення свідчить про відсутність у підозрюваного будь-яких моральних принципів та дає підстави вважати, що ОСОБА_5 , розуміючи невідворотність покарання за вчинене ним діяння, та усвідомлюючи факт вчинення ним протиправних дій, обставини яких на даний час встановлюються органом досудового розслідування, намагатиметься у будь-який спосіб уникнути відповідальності, що вказує на наявність ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України (перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема шляхом погодження показань з особами, причетними до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення).

Ризик, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України (вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення в якому підозрюється), полягає в тому, що ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення та продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, в тому числі з метою прикриття своєї злочинної діяльності, та досягнення мети вчинення злочину, у якому підозрюється - одержання неправомірної вигоди.

Враховуючи те, що зазначений вище злочин вчинявся ОСОБА_5 з корисливих мотивів, метою яких було неправомірне отримання від заявника грошових коштів, обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу більш м`якого ніж тримання під вартою, призведе до вчинення останнім інших кримінальних правопорушень з метою особистого збагачення.

Окрім цього характер вчиненого підозрюваним ОСОБА_5 злочину та тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованих злочинів, є всі підстави вважати, що підозрюваний може полишити місце свого постійного проживання та виїхати з території України, де буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконними засобами, зокрема шляхом підкупу, застосування зброї, впливати на свідків та заявника у кримінальному провадженні, які володіють інформацією щодо обставин вчинення ним зазначеного злочину, а також знищити, сховати або спотворити будь-які із речей та документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, продовжуватиме вчиняти злочин у сфері службової діяльності, та може вчинити інші злочини, з метою запобігання вказаним ризикам, об`єктивно необхідним є застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

У зв`язку із тим, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (Конвенція), тому органом досудового розслідування було враховано наявність законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ).

Враховуючи наведені вище обставини, прихожу до переконання, що до підозрюваного слід застосувати запобіжний захід - тримання під вартою з визначенням розміру застави.

Вирішуючи питання щодо визначення розміру застави, саме стаття 5 Конвенції розкриває питання права на свободу та особисту недоторканість.

Відповідно до прецедентного права Суду, гарантія, передбачена статтею 5§3 Конвенції покликана забезпечити явку обвинуваченого у судовому засіданні (дивіться Мангурас проти Іспанії [ВП], №. 12050/04, § 78, ЄСПЛ 2010 року). Тому розмір застави повинен бути встановлений з огляду на особу підсудного, належну йому власність, його стосунки з поручителями, іншими словами, з огляду на впевненість у тому, що перспектива втрати застави або заходів проти його поручителів у випадку його неявки до суду буде достатньою для того, щоб стримати його від втечі (дивіться Неймайстер проти Австрії, 27 червня 1968 року, § 14, серія А 8). Оскільки питання, яке розглядається, є основним правом на свободу, гарантованим статтею 5, органи влади повинні докладати максимум зусиль як для встановлення належного розміру застави, так під час вирішення питання про необхідність продовження тримання під вартою. Крім того, розмір застави, має бути належним чином обґрунтовано у рішенні про визначення застави і повинна враховувати майновий стан обвинуваченого (дивіться Maнгурас, наведена вище, § § 79 - 80). Нездатність національних судів оцінити здатність заявника сплатити необхідну суму може викликати виявлення Судом порушення. Проте обвинувачений, якого судові органи готові звільнити під заставу, повинні вірно подати достатню інформацію, яку можливо перевірити, якщо це буде необхідно, щодо суми застави, яку необхідно встановити (дивіться Toшев проти Болгарії, № 56308/00, § 68, 10 серпня 2006 року; і Iванчук проти Польщі, № 25196/94, § 66, 15 листопада 2011 року).

Навіть якщо рішення національних судів про відмову звільнення під заставу засновані на «відповідних» і «достатніх» підставах Суд повинен також встановити, чи виявили компетентні національні органи влади «особливу ретельність» при вирішенні цього питання. Суд вважав, що цей критерій повинен бути доречним навіть у зв`язку з рішенням щодо визначення умов звільнення під заставу після того, як звільнення під заставу було офіційно дозволено, якщо особа залишилася в ув`язненні внаслідок відсутності можливості внести заставу (дивіться Koлаковіч проти Мальти, № 76392/12, § 74, 19 березня 2015 року).

Так, у справі Mangouras v. Spain ЄСПЛ вказав, що оскільки зростаючий стандарт в галузі захисту прав людини відповідно і неминуче вимагав більшої твердості при оцінці порушень фундаментальних цінностей демократичних суспільств, при визначенні розміру застави не можна виключати прийняття до уваги професійного середовища, яке сформувало обставини для даної діяльності, з метою забезпечення ефективності даного заходу.

Так у цій справі заявнику було призначено заставу у сумі 3 000 000 євро і було встановлено, що вказана сума, швидше за все, перевищувала платоспроможність заявника. Однак, враховуючи винятковий характер справи та величезний збиток ЄСПЛ визнав, що визначення застави у такому розмірі не є порушенням пункту 3 статті 5 Конвенції.

Крім того, у рішенні ЄСПЛ у справі Punzelt v. CzechRepublic від 25.04.2000 (заява № 31315/96, пункт 86) констатовано, що ані неодноразова відмова у звільненні під заставу заявника, ні в подальшому встановлена застава у розмірі 30 000 000 чеських крон, не були порушенням прав заявника, враховуючи масштаб його фінансових операцій.

Таким чином, з одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов цього запобіжного заходу це фактично призвело б до подальшого його ув`язнення, яке в останньому випадку перетворилося б на безальтернативне.

Слідчий суддя враховує, що ймовірний злочини віднесений до категорії тяжких.

Тому, виходячи з засад виваженості, розумності та справедливості, беручи до уваги інтереси кримінального провадження, вважаю, що підозрюваному слід визначити заставу в сумі 399 000 гривень.

На думку слідчого судді, такий розмір застави достатньою мірою забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не буде завідомо непомірним для нього.

Керуючись вимогами статей 177, 178, 183, 186, 194, 196, 197, 395 КПК України, -

п о с т а н о в и в:

клопотання слідчого задовольнити.

Обрати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Строк дії ухвали становить шістдесят днів.

Строк тримання під вартою ОСОБА_5 , рахувати з часу затримання - 07 червня 2023 року о 19:50 год.

Визначити підозрюваному ОСОБА_5 заставу в сумі 399000 гривень.

У випадку внесення вказаного розміру застави на відповідний рахунок ОСОБА_5 звільняється з-під варти в порядку визначеному ч. 4 ст. 202 КПК України.

У випадку звільнення з-під варти на ОСОБА_5 покладаються такі обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожною вимогою;

- не відлучатися із населеного пункту ( Львівського району Львівської області), в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками сторони обвинувачення у даному кримінальному провадженні, зокрема ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 ;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1