Справа № 314/409/20
Провадження № 1-кп/314/57/2023
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.05.2023 м. Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції кримінальне провадження №0000178 від 11.02.2017 відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Водяне Кам`янсько-Дніпровського району Запорізької області, громадянина України, який має середньо-спеціальну освіту, не працює, неодружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засуджений 04.08.2016 Ленінським районним судом м.Запоріжжя за ч.3 ст.187 КК України до 5 років позбавлення волі без конфіскації майна, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання із встановленням випробування строком 3 роки,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

представника потерпілої ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

10 лютого 2017 року, приблизно о 21 годині 00 хвилин, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у провулку між АДРЕСА_2 , в ході раптово виниклого конфлікту з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , маючи умисел, направлений на заподіяння останньому тілесних ушкоджень, стоячи обличчям до ОСОБА_7 на відстані близько 0,5 м, наніс останньому один удар кулаком правої руки в область обличчя, від якого потерпілий ОСОБА_7 втратив рівновагу та впав на землю. Після цього ОСОБА_3 , не зупиняючись на досягнутому, продовжуючи свій злочинний умисел, схилився над ОСОБА_7 , який у цей час із положення сидячі намагався підійнятися на ноги, та наніс йому не менше п`яти почергових ударів кулаками обох рук та взутими ногами в область голови, тулуба та верхніх кінцівок, в результаті чого спричинив ОСОБА_7 комплекс тілесних ушкоджень, серед яких відповідно до висновку експерта №678 від 13.03.2017, мала місце закрита внутрішньочерепна травма з крововиливом під тверду і м`яку мозкові оболонки головного мозку з великоосередковими крововиливами у корі головного мозку, ділянками ішемічного некрозу, зі «свіжими» вторинними осередками ішемічного некрозу, геморагічним компонентом, який обумовив розвиток набряку головного мозку, при явищах приєднаної двосторонньої фібринозно-гнійної пневмонії, та від якої ІНФОРМАЦІЯ_3 потерпілий ОСОБА_7 помер у лікарні. Зазначена закрита внутрішньочерепна травма має ознаки тяжких тілесних ушкоджень, перебуває у прямому причинному зв`язку із настанням смерті.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненому злочині визнав, щиро розкаявся. По суті обвинувачення пояснив, що 10.02.2017 він приїхав в с.Богатирівку з міста Запоріжжя та зустрів свого друга-однокласника ОСОБА_8 . Вони давно не бачилися, зраділи зустрічі, спілкувалися протягом 3-4 годин, випили по пляшці пива. Потім він пішов проводити друга додому.

Повертаючись, зайшов в провулок, це було близько 20 -00 години. Там стояли дві людини, було темно, він їх не впізнав, підійшов ближче. Потім він зрозумів, що це було не місцеві жителі, вони перебували в нетверезому стані. Він запитав, хто вони, що тут роблять. Вони почали грубо відповідати, зав`язалася бійка. Вірьовка стояв навпроти нього, а справа заходив ОСОБА_9 , у руках якого була пляшка з-під пива, ОСОБА_9 замахнувся пляшкою на ОСОБА_10 , але не попав.

Вірьовка накинувся на нього, він відмахнувся і влучив ОСОБА_11 в голову правою рукою. Пам`ятає, що бив кулаком в голову приблизно 2 рази.

Потім зліва наблизився ОСОБА_9 і напав на нього, вони почали битися. У провулку було слизько. Він відштовхнув ОСОБА_9 , і в цей час піднявся ОСОБА_11 , з яким він знов почав битися. Вірьовка знов упав, після чого напав ОСОБА_9 .

У цей час у провулок заїхала машина, зупинилась і до них підійшли ті, хто в ній знаходилися, запитали, що відбувається. Потім поговорили з ним, з тими двома. Потім ОСОБА_9 та ОСОБА_11 встали і пішли, машина теж поїхала.

Він пішов додому та ліг спати.

Зранку він набрав по телефону поліцію і сказав, що була бійка. На наступний день йому в райвідділку сказали, що ОСОБА_11 лежить у лікарні. Він їздив до лікарні, просив лікаря зробити все можливе для рятування життя ОСОБА_11 .

Приблизно 17.02.2017 він дізнався про смерть ОСОБА_11 . У нього та його сім`ї був шок, оскільки він усвідомлював, що має іспитовий строк. Він нікому нічого не сказав, поїхав до москви і перебував там два роки. Він тільки через півроку написав матері, що з ним все в порядку.

У судовому засіданні, під час перебування в залі судового засідання потерпілої ОСОБА_12 , попросив вибачення у неї, сказав, що сам дуже шкодує про те, що сталося, не хотів настання смерті її сина.

Вивчивши обставини кримінального провадження та оцінивши кожен наданий доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд прийшов до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

Відповідно до протоколів огляду місця події від 11.02.2017 та ілюстрованих таблиць до них (т.1 арк.с.171-173, 207-221) було оглянуто ділянку місцевості протяжністю 20 м, що розташована у провулку між вулицями Гагаріна та Центральна в с.Богатирівка Вільнянського району Запорізької області, а також виявлено та вилучено сліди злочину, а саме: сліди взуття на поверхні снігу, сліди РБК зі снігом, недопалок сигарети з фільтром білого кольору, контроль снігу, шапку та печатку, 2 фрагмента штахети паркану з РБК.

Згідно з протоколом огляду речей від 11.02.2017 (т.1 арк.с. 226-228) у ОСОБА_3 були вилучені його черевики, куртка та светр, які в подальшому були визнані речовими доказами та надані на експертне дослідження.

Відповідно до протоколу огляду речей від 17.02.2017 (т. 1 арк.с. 230-231) у потерпілої ОСОБА_12 були вилучені речі її сина, ОСОБА_7 , а саме: чоботи, куртка, сорочка та футболка, які в подальшому були визнані речовими доказами та надані на експертне дослідження.

У завіреній копії медичної картки стаціонарного хворого № 2679 на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (т.2 арк.с.69-125), завіреній копії картки виїзду №20 від 10.02.2017 та № 25 від 10.02.2017 (т.1 арк.с. 233, 234) та в протоколі огляду трупа ОСОБА_7 від 17.02.2017 (т.1 арк.с.222-224) зафіксовані тілесні пошкодження, які в подальшому були предметом дослідження експерта.

З висновку експерта №678 від 13.03.2017 (т.2 арк.с.128-132) судом встановлено, що причиною смерті ОСОБА_7 стала закрита внутрішньочерепна травма з крововиливом під тверду і м`яку мозкові оболонки головного мозку з великоосередковими крововиливами у корі головного мозку, ділянками ішемічного некрозу, зі «свіжими» вторинними осередками ішемічного некрозу, геморагічним компонентом, який обумовив розвиток набряку головного мозку, при явищах приєднаної двосторонньої фібринозно-гнійної пневмонії.

Вказана закрита внутрішньочерепна травма утворилася відносно незадовго до надходження ОСОБА_7 до стаціонару, має ознаки тяжких тілесних ушкоджень, знаходиться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті.

У даному конкретному випадку мала місце так звана «травма-прискорення», при первинному травматичному впливі в область обличчя с наступним падінням потерпілого горілиць із положення стоячи, або близькому до нього положення.

Не виключається утворення тілесних ушкоджень на обличчі в результаті травмуючих впливів тупими предметами з обмеженими травмуючими поверхнями, яким могли бути кулак, взута нога.

За даними історії хвороби при надходженні в стаціонар в крові ОСОБА_7 був виявлений етанол.

Згідно з підсумками, викладеними у висновку експерта № 480/к від 24.01.2019 (т.2 арк.с.145-153), утворення водночас усього комплексу тілесних ушкоджень, виявлених на тілі трупа ОСОБА_7 , 1988 р.н., в умовах одноразового падіння з висоти власного зросту на тупу плоску поверхню, виключається.

Відповідно до висновку експерта №66 від 16.01.2020 (т.2 арк.с. 156-157) встановлено, що за даними наданих медичних документів у гр. ОСОБА_3 , 1996 р.н., був виявлений закритий перелом основи 2 п`ясткової кістки лівої кисті, який повністю загоївся (консолідувався), з розвитком деформуючого артрозу у 2-му п`ястково-зап`ястному суглобі.

Вказаний перелом 2 п`ясткової кістки лівої кисті у гр-на ОСОБА_3 утворився в результаті однократного травматичного впливу твердим тупим предметом (або при ударі лівою кистю об такий предмет).

Закритий повний перелом основи 2 п`ясткової кістки лівої кисті у гр-на ОСОБА_3 , як такий, що був пов`язаний з розладом здоров`я на строк понад 21 дня, кваліфікується як ушкодження середньої тяжкості (згідно з п. 2.2.2., діючими «Правилами судово-медичноговизначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затвердженими наказом Міністерства охорони здоров`я України, від 17.01.1995 р. № 6).

За даними лікаря-рентгенолога - вказаний закритий повний перелом основи 2 п`ясткової кістки лівої кисті у гр-на ОСОБА_3 міг утворитись в строк, вказаний в постанові слідчого, а саме 10.02.2017. Таким чином, не виключається можливість утворення даного тілесного ушкодження у гр-на ОСОБА_3 в строк (10.02.17) і за обставин, зазначених ним при огляді та в постанові слідчого.

Згідно з висновком експерта №626 від 27.03.2017 (т.2 арк.с. 169-171) на куртці (об`єкти №№ 1-3), сорочці (об`єкт № 4) та чоботах (об`єкти №№ 6,7) трупу ОСОБА_7 встановлена наявність крові людини та виявлений антиген Н, що не виключає походження крові від особи (осіб) групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В, в тому числі і від самого потерпілого ОСОБА_7 та/або/ свідка ОСОБА_13 за наявності у останнього на момент події тілесних ушкоджень із зовнішньою кровотечею. На футболці (об`єкт №5) потерпілого ОСОБА_14 наявність крові не встановлена.

Відповідно до висновку експерта №627 від 27.03.2017 (т.2 арк.с.176-178) в змиві, вилученому зі снігу на поверхні стола навпроти буд. АДРЕСА_3 (об`єкт №1), встановлена наявність крові людини та виявлений антиген Н, що не виключає походження крові від особи(осіб) групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В, в тому числі і від самого потерпілого ОСОБА_7 та /або/ свідка ОСОБА_13 за наявності у останнього на момент події тілесних ушкоджень із зовнішньою кровотечею.

Згідно з висновком експерта № 8-390 від 10.10.2017 (т.2 арк.с.185-193) у результаті проведеного молекулярно-генетичного дослідження встановлені генетичні ознаки зразка крові ОСОБА_15 (об`єкт № 1). У результаті проведеного молекулярно-генетичного дослідження встановлені генетичні ознаки зразка крові ОСОБА_13 (об`єкт № 3). У результаті проведеного молекулярно-генетичного дослідження встановлені генетичні ознаки зразка крові ОСОБА_7 (об`єкт № 2). У результаті проведеного молекулярно-генетичного дослідження встановлені генетичні ознаки слідів крові на черевиках (об`єкти №№ 4-7). Генетичні ознаки слідів крові на черевиках (об`єкти №№ 4-7) співпадають між собою, належать одній особі чоловічої генетичної статі. Генетичні ознаки слідів крові на черевиках (об`єкти №№ 4-7) співпадають з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_7 (об`єкт № 2) та не співпадають з генетичними ознаками зразків крові ОСОБА_15 (об`єкт № 1) та ОСОБА_13 (об`єкт № 3). Ймовірність випадкового співпадіння: генетичних ознак слідів крові на черевиках (об`єкти №№ 4-7) з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_7 (об`єкт № 2) складає 9,25х10-23. Сукупність генетичних ознак, встановлених у вказаних об`єктах, зустрічається не частіше, ніж 1 з 1,08x1022 осіб.

Як вбачається з протоколів слідчих експериментів від 09.04.2017 за участю свідка ОСОБА_16 (т.2 арк.с.209-217), свідка ОСОБА_17 (т. 2 арк.с. 218-225) та свідка ОСОБА_18 (т.3 арк.с.28-35), від 04.07.2017 за участю свідка ОСОБА_13 (т. 3 арк.с.13-19) в ході їх проведення свідки надавали пояснення і демонстрували події, які мали місце 10.02.2017.

Судом переглянуто відеозаписи здійснення вищевказаних слідчих дій, які відтворюють описані в протоколі слідчих експериментів від 09.04.2017 події, які мали місце 10.02.2017.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_19 пояснив суду, що знає ОСОБА_3 з дитинства, вони вчилися в одній школі та жили в одному селі Богатирівка Вільнянського району Запорізької області, але друзями не були. Потерпілого ОСОБА_20 він не знав.

У лютому 2017 року, у день, коли сталася подія, точної дати він не пам`ятає, він з 20-00 до 21-00 години знаходився у ОСОБА_21 , вони займалися ремонтом його автомобіля, потім до них приєднався ОСОБА_22 . Вони зібралися поїхати до м.Запоріжжя в магазин, а перед цим заїхати до нього додому, щоб взяти гроші.

Виїхали вони разом з вулиці ОСОБА_23 на вулицю Леніна через вулицю Гагаріна.

У провулку між вулицями Леніна та ОСОБА_24 побачили таку картину.

Було багато снігу, провулок був неосвітлений, слизький, на колії лежали дві людини: зліва Вірьовка на правому боці, а справа Котляр. Між ними стояв ОСОБА_10 і наносив руками та ногами їм удари по тулубу та голові, робив це по черзі. Максимальна кількість ударів, яку ОСОБА_10 наніс по тулубу та голові ОСОБА_11 , було 7. Бив по бічній лівій частині голови.

Вони зупинилися, вийшли з машини. ОСОБА_10 впізнали, а тих двох не знали. ОСОБА_25 та ОСОБА_26 світили їм в обличчя. ОСОБА_10 почали заспокоювати. ОСОБА_27 сказав, що до нього в будинок залізли якісь люди і вкрали речі. Ці двоє теж видивлялися щось і він їх впіймав на гарячому.

ОСОБА_10 говорив по телефону з ОСОБА_28 , сказав, що зараз приїдуть серйозні люди і почнуть їх різати та стріляти. ОСОБА_26 та ОСОБА_25 підняли двох людей, але вони не трималися на ногах, і їх поклали на сніг.

Він сів у машину, проїхав приблизно 7 м, зупинився і підійшов до ОСОБА_26 . Той сказав, щоб він їхав додому за грошима.

Приблизно хвилин через 5-7 він повернувся до провулку, машину зупинив на вулиці Леніна.

Вірьовка і ОСОБА_9 вже стояли на ногах, ОСОБА_10 говорив з ОСОБА_26 . У цей час ОСОБА_9 та ОСОБА_11 почали уходити, вони пішли по вулиці Леніна, а ОСОБА_27 залишився стояти з ними. Потім вони утрьох сіли в машину і поїхали, а ОСОБА_27 залишився.

Йому здалося, що ті двоє були п`яними, від ОСОБА_29 теж був перегар.

Також додав, що бачив сліди крові на снігу, на голові та руці ОСОБА_11 . На ОСОБА_9 було менше крові.

Після цих подій він не спілкувався з ОСОБА_10 . Його матері сказали, що побили Вірьовку і він лежить в реанімації. Він подзвонив ОСОБА_25 та ОСОБА_26 і розказав про це.

Наступного дня ОСОБА_26 йому повідомив, що начебто ОСОБА_10 дзвонив ОСОБА_25 і просив сказати, що вони не виходили з машини та нічого не бачили.

Висновком експерта №293/к від 20.07.2017, наданим за даними проведення слідчого експерименту від 09.04.2017 за участю свідка ОСОБА_19 , (т.3 арк.с.8-12), встановлено, що свідок ОСОБА_19 на макеті чоловіка показав, як ОСОБА_30 наносив удари ногами по голові корпусу, а також удари руками потерпілому ОСОБА_7 . Свідок вказує, що було приблизно 10-15 ударів.

Враховуючи вищевикладене, комісія вважає, що тілесні ушкодження, які викладені у пп.1.2-1.4 першого пункту підсумків (садна тильних поверхонь 4-5-го пальців правої кисті, синці в орбітальних областях з обох сторін, садно спинки носа, крововилив у м`які тканини в проекції внутрішнього мишелку правої плечової кістки), могли утворитися при обставинах, вказаних свідком ОСОБА_19 в ході проведення слідчого експерименту 09.04.2017.

Тілесні ушкодження, викладені у пп.1.1 першого пункту підсумків (закрита внутрішньочерепна травма: забита рана потиличної області (за даними історії хвороби), гостра субдуральна гематома об`ємом 250,0 мл (за даними операції), субдуральний крововилив обсягом 20,0 см3, субарахноїдальний церебральний крововилив, великовогнищеві крововиливи з запальними реактивними змінами та ділянками резорбції і організації в перифокальній зоні в корі головного мозку, забій головного мозку в лобній долі лівої великої півкулі головного мозку з явищами резорбції та організації) не могли утворитися при обставинах, вказаних свідком ОСОБА_19 .

Згідно з висновком експерта № 295/к від 20.07.2017, наданим за даними проведення слідчого експерименту від 09.04.2017 за участю свідка ОСОБА_13 , (т.3 арк.с.23-27), встановлено, що свідок ОСОБА_13 розповів, що ОСОБА_30 бив як його, так і ОСОБА_7 , але у зв`язку з тим, що йому було нанесено не менше чотирьох ударів у голову як руками, так коліном, уточнити, чим, як і скільки ударів було нанесено ударів ОСОБА_7 , він не зміг. Але бачив, що ОСОБА_31 наносив численні удари ОСОБА_7 в область обличчя, голови та тулуба. Після чого вони встали, пройшли близько 150 м та ОСОБА_7 впав на землю, втратив свідомість.

Враховуючи вищевикладене, комісія вважає, що тілесні ушкодження, які викладені у першому пункті підсумків (закрита внутрішньочерепна травма: забита рана потиличної області (за даними історії хвороби), гостра субдуральна гематома об`ємом 250,0 мл (за даними операції), субдуральний крововилив обсягом 20,0 см3, субарахноїдальний церебральний крововилив, великовогнищеві крововиливи з запальними реактивними змінами та ділянками резорбції і організації в перифокальній зоні в корі головного мозку, забій головного мозку в лобній долі лівої великої півкулі головного мозку з явищами резорбції та організації) могли утворитися при обставинах, вказаних свідком ОСОБА_13 в ході проведення слідчого експерименту 09.04.2017.

Відповідно до висновку експерта № 296/к від 20.07.2017, наданого за даними проведення слідчого експерименту від 09.04.2017 за участю свідка ОСОБА_18 (т.3 арк.с.38-42), встановлено, що свідок ОСОБА_18 показує, що ОСОБА_31 ударив один раз ОСОБА_7 , але куди та чим не уточнює.

На підставі вищевикладеного,комісія вважає, що враховувати свідчення ОСОБА_18 як свідка про заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_7 неможливо.

Також, судом було досліджено протокол проведення слідчого експерименту від 11.12.2019 за участю підозрюваного ОСОБА_3 (т.3 арк.с. 51-54), а також переглянуто відеозапис проведення даної слідчої дії, під час якої ОСОБА_3 надає слідчому пояснення, аналогічні наданим в судовому засіданні, а також показує на місці події, які відбувались ввечері 10.02.2017.

Відповідно до висновку експерта № 481/к від 21.01.2020, наданого за даними проведення слідчого експерименту від 11.12.2020 за участю підозрюваного ОСОБА_3 (т.3 арк.с.57-69), встановлено таке.

Співставленням наявних у ОСОБА_7 тілесних ушкоджень із механізмом травмування, на який вказує ОСОБА_3 , комісія вважає, що:

Тілесне ушкодження, вказане у п. 1.3., могло утворитися внаслідок удару кулаком руки в ділянку обличчя.

Тілесні ушкодження, вказані у п.1.4.-1.5, могли утворитися при падінні на тупу тверду поверхню із травматичним контактом ділянками правої кисті та правого ліктьового суглоба.

Тілесні ушкодження, вказані у п.1.1.-1.2, могли утворитися при падінні на тупу тверду поверхню із висоти власного зросту, за умови травматичного контакту із нею потиличною ділянкою голови.

Таким чином, комісія вважає, що виникнення тілесних ушкоджень у ОСОБА_7 за механізмом, на який вказує підозрюваний під час допиту та проведення за його участю слідчого експерименту, - не виключається.

Також, у судовому засіданні були досліджені наступні документи:

- витяги з Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінального провадження №0000178, відомості про яке внесені до ЄРДР 11.02.2017. Правова кваліфікація кримінального правопорушення ч.2 ст.121 КК України, підозрюваний ОСОБА_3 ;

- рапорти чергового від 10.02.2017 та від 17.02.2017;

- протокол прийняття заяви ОСОБА_12 про вчинене кримінальне правопорушення від 11.02.2017;

- постанови про зупинення досудового розслідування і оголошення розшуку підозрюваного від 20.02.2017, 06.04.2017, 09.04.2017, 04.07.2017, 27.07.2017, 10.08.2017, 19.03.2019;

- постанови про відновлення досудового розслідування від 06.04.2017, 09.04.2017, 04.07.2017, 27.07.2017, 09.08.2017, 19.03.201920.11.2019;

- постанова про оголошення розшуку підозрюваного від 06.04.2017;

- постанова про продовження строку досудового розслідування від 02.01.2020;

Данні, вказані у зазначених документах, не є доказами в розумінні ст.84 КПК України, водночас вони надають можливість суду дійти до висновку про відсутність процесуальних порушень з боку слідчих під час проведення досудового розслідування.

Під час судового розгляду даного кримінального провадження судом неодноразово викликалися свідки ОСОБА_13 , ОСОБА_18 , ОСОБА_17 , а також застосовувалися до них заходи примусового приводу.

Проте, відповідно до інформації, наданої працівниками Національної поліції, доставити до зали судового засідання з метою допиту вказаних свідків виявилося неможливим.

У зв`язку з цим прокурор відмовився від допиту вказаних свідків.

Суд враховує, що практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази, керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (Рішення ЄСПЛ від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» п. 43). Також має братися до уваги якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (Рішення ЄСПЛ від 11.07.2013 у справі «Веренцов проти України» - п.86).

У даному випадку, на думку суду, вказані досліджені у судовому засіданні докази відповідають саме такому критерію, є належними, допустимими, достовірними та такими, що у своїй сукупності підтверджують встановлені судом обставини скоєння злочину, які підлягають доказуванню, та винуватість ОСОБА_3 у його вчиненні.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч.2 ст.121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

Вирішуючи питання про призначення покарання, суд відповідно до вимог ст.ст.65,66,67 КК України враховує ступінь та характер суспільної небезпеки діяння, вчиненого обвинуваченим, всі обставини провадження в їх сукупності, дані про особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений вчинив злочин, який віднесений до категорії тяжких. ОСОБА_3 має постійне місце проживання, де характеризується позитивно, до моменту скоєння злочину працював, за місцем роботи характеризувався як дисциплінований та сумлінний працівник, який користувався повагою в колективі, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, раніше судимий.

Обставинами, що обтяжують покарання, суд визнає скоєння злочину в стані алкогольного сп`яніння та рецидив злочину.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає його щире каяття, яке виразилося в належній критичній оцінці ОСОБА_3 своєї протиправної поведінки через її щирий осуд, визнання вини, добровільне відшкодування матеріальної шкоди.

Також суд приймає до уваги, що обвинуваченим була здійснена спроба почати відшкодовувати розмір моральної шкоди, проте потерпіла відмовилась від отриманого переказу в розмірі 10 000 грн., що підтвердив представник ОСОБА_12 у судовому засіданні.

Відповідно до ст.ст.50,65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Виходячи із вказаних вимог закону особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Виходячи з вказаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Враховуючи тяжкість вчиненого злочину, обставини вчиненого та його наслідки у вигляді смерті людини, дані про особу обвинуваченого, його ставлення до скоєного, суд вважає необхідним призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, наближеному до мінімального розміру в межах санкції статті.

Враховуючи, що ОСОБА_3 скоїв дане кримінальне правопорушення в період випробовування, призначеного вироком Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 04.08.2016, суд призначає покарання за сукупністю вироків відповідно до вимог ст.71 КК України.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, його було затримано 13.03.2019, таким чином, строк відбування покарання необхідно розраховувати саме з цієї дати. Отже, весь строк попереднього ув`язнення, починаючи з 13.03.2019, підлягає зарахуванню в строк відбування покарання за правилами ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону від 26 листопада 2015 року), виходячи з такого.

Законом України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року № 838-VIII викладено у редакції ч. 5 ст. 72 КК України, зокрема, зазначено, що строк попереднього ув`язнення у разі засудження особи до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, зараховується судом із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Відповідно до Прикінцевих положень цього Закону його положення застосовуються до всіх осіб, щодо яких на момент набрання чинності цим Законом набрав законної сили обвинувальний вирок, покарання за яким не відбуте повністю.

21.06.2017 набрав чинності Закон України від 18.05.2017 року № 2046-VIII, яким скасовано норму про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Однак дія Закону № 838-VIII від 26.11.2015 року поширюється на осіб, які вчинили злочинні діяння до набрання Законом № 2046-VIII від 18.05.2017, така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.08.2018 у справі № 663/537/17.

Під час судового розгляду суд прийшов до висновку про винуватість ОСОБА_3 у скоєнні кримінального правопорушення, вчиненого ним 10.02.2017, тобто до набрання Законом № 2046-VIII від 18.05.2017 чинності.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону від 26 листопада 2015 року), у строк попереднього ув`язнення включається строк:

а) затримання особи без ухвали слідчого судді, суду;

б) затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання;

в) тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження;

г) перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведенні судово-медичної або судово-психіатричної експертизи;

ґ) перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне зарахувати строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Під час підготовчого провадження потерпілою ОСОБА_12 , яка є матір`ю померлого ОСОБА_7 , було подано цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, який підлягає вирішенню у даному кримінальному провадженні.

Під час судового розгляду представником потерпілої було заявлено про повне відшкодування матеріальної шкоди.

На підставі п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд закриває провадження в цій частині позовних вимог.

Щодо вимог потерпілої про стягнення моральної шкоди в розмірі 500000 грн., суд приходить до такого.

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2, ч. ч. 3, 4 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Зобов`язання про відшкодування шкоди виникає за таких умов: наявність шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоди та її результатом - шкодою; вина особи, яка завдала шкоди.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Згідно з практикою ЄСПЛ, порушення прав людини вже само по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди необхідно враховувати, що моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі та гідності людини. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною та достатньою аби компенсувати людські страждання, тому її розмір може мати суто умовний вираз.

Відповідно до роз`яснень викладених у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної шкоди» (далі Постанова) під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до вищезазначеної Постанови, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Під час судового розгляду суд дійшов до висновку про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.121 КК України, а тому саме на нього покладається відповідальність за завдану шкоду.

Також суд вважає доведеним, що потерпілій стороні дійсно спричинено моральну шкоду в результаті протиправних дій обвинуваченого, що стало наслідком втрати сина.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд виходить з принципів розумності та справедливості. Так, заявлений потерпілою позов про відшкодування моральної шкоди в розмірі 500 000 гривень з ОСОБА_3 , є занадто великим, тому позов в частині стягнення морального збитку слід задовольнити частково, зменшивши його до 200 000 гривень.

Відповідно до п.4 ч.9 ст.100 КПК України питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. При цьому: майно, яке не має ніякої цінності і не може бути використане, знищується, а у разі необхідності - передається до криміналістичних колекцій експертних установ або заінтересованим особам на їх прохання.

Тому, на думку суду, майно, яке було вилучено і не має ніякої цінності - необхідно знищити, а інше майно, яке не підпадає під вимоги ч.9 ст.100 КПК України, повернути власникам.

Витрати, пов`язані із залученням стороною обвинувачення експертів спеціалізованих державних установ відповідно до ч.2 ст.124 КПК України, необхідно покласти на обвинуваченого, а отже, з ОСОБА_3 на користь держави підлягає стягненню сума в розмірі 3420,56,00 грн. за проведення судової біологічної експертизи за експертною спеціальністю «Молекулярно-генетичні дослідження» (висновок експерта від 10.10.2017 №8-390), що підтверджується довідкою про витрати (т.2 арк.с. 184).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100, 368, 369, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_3 винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 7 (семи) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Відповідно до ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 04.08.2016, визначивши остаточно покарання у вигляді 8 (восьми) років 5 (п`яти) місяців 05 (п`яти) днів позбавлення волі.

Відповідно до вимог ст.72 КК України (в редакції Закону від 26 листопада 2015 року) зарахувати у строк відбування покарання ОСОБА_3 строк попереднього ув`язнення з моменту його затримання, тобто з 13.03.2019 до 31.05.2023.

Звільнити ОСОБА_3 від відбуття покарання у зв`язку з його повним відбуттям.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили скасувати, звільнивши його негайно з-під варти після проголошення вироку.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце проживання: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , місце проживання: АДРЕСА_2 , моральну шкоду в розмірі 200000 грн.

Провадження в частині цивільного позову ОСОБА_12 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої вчиненням злочину, закрити.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце проживання: АДРЕСА_1 , на користь держави суму в розмірі 3420,56 грн. за проведення судової біологічної експертизи за експертною спеціальністю «Молекулярно-генетичні дослідження» (висновок експерта від 10.10.2017 №8-390).

Речові докази:

- шапка та рукавиця, РБК зі снігом (4 зразки), 2 фрагменти штахети паркану, контроль снігу, пляма РБК, недопалок цигарки, вилучені 11.02.2017 під час ОМП на ділянці місцевості у провулку між вул.Гагаріна та вул.Центральна в с.Богатирівка Вільнянського району Запорізької області; зразки крові свідка ОСОБА_13 , вилучені 16.02.2017 у приміщенні Вільнянського ВП Пологівського ВП ГУП в Запорізькій області; зразки крові, зрізи кінців нігтьових пластин ОСОБА_7 , вилучені 17.02.2017 під час проведення судово-медичної експертизи у приміщенні моргу КУ «Запорізьке обласне бюро СМЕ» ЗОР, які зберігаються в камері зберігання речових доказів відділення поліції №2 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області, - знищити;

- пара зимових чобіт чорного кольору, светр коричневого кольору, зимова куртка темно-сірого кольору, вилучені 11.02.2017 під час огляду, видані добровільно ОСОБА_3 у приміщенні Вільнянського ВП ГУНП в Запорізькій області, які зберігаються в камері зберігання речових доказів відділення поліції №2 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області, - повернути власнику, ОСОБА_3 , при відмові в отриманні знищити;

- пара чобіт, куртка, сорочка, футболка, добровільно видані ОСОБА_12 17.02.2017 під час огляду у приміщенні Вільнянського ВП Пологівського ВП ГУП в Запорізькій області, які зберігаються в камері зберігання речових доказів відділення поліції №2 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області, - повернути ОСОБА_12 , при відмові в отриманні знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Вільнянський районний суд Запорізької області протягом тридцяти днів з дня проголошення, а обвинуваченим, який знаходиться під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, а також направити в ДУ «Черкаський слідчий ізолятор».

Суддя: ОСОБА_32

31.05.2023