Кримінальне провадження №629/3356/23
Номер провадження 1-кп/629/148/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2023 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , провівши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лозова, судовий розгляд кримінального провадження по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Лозова Харківської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, який зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

01.02.2023 Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ч. 2 ст. 190 КК України до 2 років позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України іспитовим строком 1 рік

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, суд

ВСТАНОВИВ:

06.05.2023 року близько 23-00 год., ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у під`їзді будинку АДРЕСА_2 , проходячи сходами, побачив на сходовому майданчику, між першим та другим поверхами, дорожній велосипед марки «Україна», який там тимчасово залишив на зберігання ОСОБА_5 , примкнувши його за раму до металевої труби за допомогою металевого тросу та навісного замка. В цей час у ОСОБА_4 раптово виник умисел таємно викрасти вказаний велосипед.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , діючи повторно, умисно, з корисливого мотиву та з метою наживи, достовірно знаючи про те, що на всій території України Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 введено воєнний стан, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, яке полягає у таємному викраденні чужого майна, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді заподіяння майнової шкоди потерпілому та бажаючи їх настання, скориставшись відсутністю в під`їзді власника велосипеду та сторонніх осіб, таємно, зламав руками металевий трос, яким був прикріплений велосипед до труби, після чого виніс з під`їзду на вулицю вище зазначений велосипед дорожній марки «Україна», ХВ3, який був у використанні, вартістю 1266 гривень 67 копійок, який належить ОСОБА_5 , тим самим таємно викрав його.

Після вчинення вказаного кримінального правопорушення ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на свій розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_5 майнову шкоду в розмірі 1266 гривень 67 копійок.

ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, у вчиненому щиросердно розкаявся, підтвердив факт і обставини вчинення правопорушень, викладені в обвинувальному акті, не заперечував визнати недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин які ніким не оспорюються, пояснив, що перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, приблизно з 17:00 год. гуляв з дівчиною і її дитиною. Приблизно о 22:00 год. вона попросила допомогти підняти коляску. Він піднімав коляску, між першим та другим поверхом, стояв велосипед, прив`язаний до залізної труби, який заважав провезти коляску, він посунув велосипед, підняв коляску. Коли повертався вирішив взяти велосипед покататися, хвилин 10 гнув проволоку від чого вона порвалася, замок залишив на місці, а велосипед взяв та поїхав кататися. На наступний день поїхав на «Доміки», де допомагав другу, залишив там велосипед, який простояв там 2 дні. Через два дні до нього підійшли працівники поліції і запитали про велосипед. Він розповів працівникам поліції де взяв велосипед. Зазначив, що шкодує про вчинене.

Враховуючи те, що обвинувачений визнав свою вину в повному обсязі, а також те, що ним не оскаржуються фактичні обставини кримінального провадження, які зазначені в обвинувальному акті, обвинувачений вірно розуміє зміст цих обставин, не наполягає на дослідженні інших доказів по кримінальному провадженню, у суду відсутні сумніви в добровільності та істинності позиції обвинуваченого, тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд обмежив дослідження доказів по кримінальному провадженню, обмежившись допитом обвинуваченого, та вивченням його особистості, та визнав недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин які ніким не оскаржуються.

Відповідно до Указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану» у зв`язку із збройною агресією російської федерації проти України постановлено ввести в Україні воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який триває по теперішній час.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає вина ОСОБА_4 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні доведена.

Таким чином дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 4 ст. 185 КК України тобто, таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану.

При вивченні особи обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він є громадянином України, українець, з середньою спеціальною освітою, не одружений, не працює, за місцем мешкання характеризується посередньо, на обліку у лікарів нарколога та психіатра, раніше судимий.

При призначенні та визначенні виду покарання для обвинуваченого ОСОБА_4 суд враховує те, що він вчинив тяжкий злочин, передбачений ч.5 ст.12 КК України.

Згідно ст. 66 КК України, обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 суд вважає його щире каяття в скоєному, активне сприяння розкриттю злочину.

Відповідно до ст. 67 КК України обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , є вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння та вчинення кримінального правопорушення, рецидив злочину.

За пунктом 4 ч. 1 ст.91КПК обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою для закриття кримінального провадження, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Отже, для встановлення чи має місце така обтяжуюча покарання обставина як вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку необхідно щоб на час вчинення кримінального правопорушення потерпіла особа дійсно досягла похилого віку та винна особа з достовірністю знала, що вчиняє його саме щодо такої особи.

Судом встановлено, що на час вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 , потерпілий ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дійсно є особою похилого віку.

У той же час, прокурор під час судового розгляду не довів, що на момент викрадення велосипеду ОСОБА_4 з достовірністю знав, що він належить ОСОБА_5 і що незаконні дії він вчиняє саме щодо нього. В судовому засіданні ОСОБА_4 повідомив, що йому не відомо кому належав велосипед.

З огляду на викладене, суд не визнає, таку обтяжуючу обставину як вчинення злочину щодо особи похилого віку, яка зазначена в обвинувальному акті.

З урахуванням викладеного, тяжкості скоєного кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого, з урахуванням обставин, які пом`якшують покарання, додержуючись принципу законності, індивідуалізації,справедливості та обґрунтованості покарання, а також враховуючи, що згідно ч.2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, суд приходить до висновку про те, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 можливе тільки в реальній ізоляції від суспільства, із застосуванням до нього покарання передбаченого санкцією даної статті, оскільки саме таке покарання, на думку суду, буде справедливим, а також необхідним для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Враховуючи, що ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення в іспитовий строк, до призначеного покарання на підставі ст.71 КК України слід частково приєднати покарання за попереднім вироком Лозівского міськрайонного суду Харківської області від 01.02.2023 р., згідно якого обвинувачений ОСОБА_4 засуджений за ст. 190 ч. 2, до 2 років позбавлення волі, з іспитовим строком 1 рік.

20.06.2023 ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області ОСОБА_6 був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, у зв`язку з чим обчислювати строк покарання необхідно саме з 20.06.2023 року.

Підстави для застосування до обвинуваченого ст. 69, 75,76 КК України, у суду відсутні.

Цивільний позов не заявлявся.

Відповідно до вимог ст.124 КПК України із обвинуваченого ОСОБА_4 необхідно стягнути процесуальні витрати, які пов`язані з проведенням у справі експертизи в сумі 956,00 грн.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368-370, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України, до зазначеного покарання за вироком суду частково приєднати не відбуте ним покарання за попереднім вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 01.02.2023 р. і остаточно визначити до відбуття обвинуваченому ОСОБА_4 у виді 5 (п`яти ) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з 20.06.2023 року, відповідно до ухвали Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 20.06.2023 року.

Міру запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили - залишити тримання під вартою.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта по кримінальному провадженню № 0000416 за проведення товарознавчої експертизи №СЕ-19/121-23/10538-ТВ від 06.06.2023 в сумі 956,00 грн.

Арешт на майно накладений ухвалою Лозівського міськрайонного суду від 11.05.2023 р. скасувати.

Речові докази по кримінальному провадженню: велосипед марки «Україна», з рамою чорного кольору, металевий навісний замок, сірого кольору, розірваний навпіл трос, виготовлений зі стального багатожильного дроту, які передані на зберігання потерпілому ОСОБА_5 залишити в розпорядженні останнього.

На вирок суду може бути подано апеляційну скаргу до Харківського апеляційного суду через Лозівський міськрайонний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим який знаходяться під вартою, в той же строк, з дня отримання копії даного вироку.

Суддя Наталія ЦЕНДРА