Справа № 175/3626/23
Провадження № 1-кп/175/168/23
Вирок

Іменем України

07 серпня 2023 року

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретареві - ОСОБА_2

за участю сторін судового провадження:

прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000852 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м.Севастополь, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації на посаді стрільця 1 віділення 2 стрілецького взводу стрілецької роти (резервної) ВЧ НОМЕР_1 Національної гвардії України у військовому званні «старший солдат», раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України -

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходячи її на посаді стрільця 1 відділення 2 стрілецького взводу стрілецької роти (резервної) військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 6, 11, 16, 28, 29, 30, 31, 32, 35, 36, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, в умовах воєнного стану, з мотивів небажання виконувати свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України у безпосередньому зіткненні з противником, 29 червня 2023 року приблизно о 16 год. 48 хв., перебуваючи за місцем пункту постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України перебуваючи на території військового містечка № НОМЕР_2 військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, розташованого у АДРЕСА_2 , відкрито відмовився виконати бойове розпорядження командира ІНФОРМАЦІЯ_3, який їм був доведений їх командиром - командиром стрілецької роти (резервної) молодшим лейтенантом ОСОБА_6 , а саме 29.06.2023 о 17.00 годин в складі зведеного підрозділу ІНФОРМАЦІЯ_2 убути в район виконання завдань БТГр ІНФОРМАЦІЯ_2 Серебрянське лісництво, Луганської області для виконання подальших бойових завдань з відсічі та стримування збройної агресії рф, проведення заміни особового складу на позиціях, чим підірвав бойову готовність та боєздатність підрозділу, що могло призвести до прориву російсько-окупаційними військами оборони Збройних Сил України на зазначеній ділянці оборони.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винуватим себе визнав у повному обсязі та підтвердив обставини викладені в обвинувальному акті. Він дійсно не виконав наказ в умовах військового стану, будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом 29 червня 2023 року перебуваючи за місцем дислокації військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_2 , відмовився виконати бойове розпорядження командира убути в район виконання завдань Серебрянське лісництво, Луганської області для виконання подальших бойових завдань. Просив суд врахувати його щире каяття і суворо не карати, та надати можливість продовжити проходження військової служби для здійснення захисту Батьківщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників процесу визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, дослідженням матеріалів які характеризують особу обвинуваченого.

При цьому учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції у суду немає, а також сторонам роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд вважає, що наведеними доказами у своїй сукупності у повному обсязі доведена винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 та його дії вірно кваліфіковані органом досудового розслідування, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України, які виразились в непокорі, тобто умисне невиконання наказу, вчинене в умовах воєнного стану.

Згідно з ч.1 і ч. 2 ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

У відповідності до ст.66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого - є визнання вини, щире каяття.

У відповідності до ст.67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлені.

Розглядаючи питання про міру покарання відносно ОСОБА_4 , суд також враховує ступінь тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, що він раніше не судимий, вчинив злочин, який відповідно до ст.12 КК України є тяжким, те, що вину свою визнав повністю, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, задовільну характеристику за місцем служби, має на утриманні дружину та малолітню дитину, є військовослужбовцем і надалі бажає проходити військову службу в складі ЗСУ, а тому з метою попередження вчинення ним нових злочинів йому необхідно та доцільно призначити покарання в межах санкції інкримінованої йому статті у виді позбавлення волі за правилами ст.ст. 75, 76 КК України.

Суд вважає, що саме таке покарання буде сприяти його виправленню та попередженню скоєння нових злочинів, а також буде необхідним та достатнім.

Судові витрати та речові докази відсутні.

Керуючись ст.ст. 364, 369, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України та піддати кримінальному покаранню у у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі, встановивши іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_4 обов`язки:

періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Перебіг іспитового строку засудженому обчислювати з моменту проголошення вироку.

На період проходження військової служби нагляд за ОСОБА_4 , як особою, звільненою від відбування покарання з випробуванням, здійснювати командиром військової частини, в якій він проходить службу, а після звільнення з військової служби - уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого.

Судові витрати та речові докази відсутні.

Копія вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Суддя ОСОБА_1