Справа № 206/3306/23
Провадження № 1-кс/206/800/23
У Х В А Л А

25 липня 2023 року cлідчий суддя Самарського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , при секретареві ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро скаргу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 на постанову слідчого СВ ВП №4 ДРУП ГУНП у Дніпропетровській області про закриття кримінального провадження № 0000568 від 06.12.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України,

за участі представника заявника ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ:

21.07.2023 року до Самарського районного суду м. Дніпропетровська надійшла вказана вище скарга начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Скарга мотивована тим, що 31.05.2023 року слідчим СВ ВП №4 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області капітаном поліції ОСОБА_5 винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0000568, внесеного до ЄРДР від 06.12.2022 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України відносно ОСОБА_6 , у зв`язку із відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, за п.2 ч.І ст. 284 КПК України. З даною постановою скаржник не згоден та вважає, що вона є незаконною та підлягає скасуванню з наступних підстав. 06.12.2022 року повідомлення ІНФОРМАЦІЯ_2 про кримінальне правопорушення за фактом ухилення від призову на військову службу під час мобілізації майором запасу ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочато досудове розслідування за попередньою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 Кримінального кодексу України. Так, підставами для закриття кримінального провадження за відсутністю складу злочину, як зазначено у постанові, послужили обставини, які були встановлені під час досудового розслідування, а саме, що ОСОБА_6 з 15 квітня 2000 року є членом церкви Адвентистів Сьомого дня, та з 2002 року звершує служіння пресвітера громади, що підтверджується довідкою № 021-03 від 31.03.2023 р., тобто задовго до подій, які стали підставою для оголошення мобілізації. В той же час скаржник зазначає, що під час дії військового стану в Україні, який введено Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/22, відстрочка (або звільнення) від призову на військову службу за мобілізацією, або проходження альтернативної служби замість проходження військової служби за мобілізацією, чинними законами України (зі змінами) «Про військовий обов`язок і військову службу», «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», «Про альтернативну службу» для військовозобов`язаних у запасі не передбачена. Відповідно стаття 64 Конституції України, в умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Відповідно до статті 3 Закону України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30 - 34, 38, 39, 41 - 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України "Про правовий режим воєнного стану". Військовий обов`язок є однаковим, як для віруючих громадян, так і для невіруючих громадян України. Конституція України закріплює рівність усіх громадян не тільки в правах на свободу віросповідання , а і в обов`язках щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України згідно статті 65 Конституції України. Конституційний обов`язок та віросповідання не заважає бути призваним і проходити військову службу за призовом за мобілізацією на посадах, які не потребують безпосередньо приймати участь зі зброєю в руках в актах насильства і кровопролиття відносно військовослужбовців та військових формувань - громадян Російської Федерації та її іноземних найманців, які незаконно ведуть війну та бойові дії на території України.

На підставі викладеного начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 просив скасувати постанову слідчого СВ ВП №4 ДРУП ГУНП у Дніпропетровській області про закриття кримінального провадження № 0000568 від 06.12.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.1-7).

Представник заявника ОСОБА_3 в судовому засіданні 25.07.2023 року вимоги скарги підтримала та просила її задовольнити.

Прокурор ОСОБА_4 заперечувала проти задоволення скарги.

Дослідивши зміст скарги та додані до неї документи, а також матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно зі ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до п.3 ч.1 ст.303 КПК України під час досудового провадження можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, зокрема, рішення слідчого про закриття кримінального провадження, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Як вбачається з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, 05.12.2022 року до ВП №4 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області надійшли матеріали про те, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ухиляється від призову на військову службу під час мобілізації ( НОМЕР_1 ). 06.12.2022 року відомості про кримінальне правопорушення внесені до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України (а.с. 10).

ОСОБА_6 з 15 квітня 2000 року є членом церкви Адвентистів Сьомого дня, та звершує служіння пресвітера громади в АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою за вих. №059-10 від 17.10.2022 (а.с.20).

Відповідно до повідомлення начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 , направленого на адресу ОСОБА_6 за №1/8444 від 26.10.2022 року, останньому повідомили про відсутність механізму проходження альтернативної (невійськової) служби (а.с.19).

31.05.2023 року старший слідчий СВ ВП №4 ДРУП ГУНП у Дніпропетровській області винесла постанову про закриття кримінального провадження № 00000568 від 06.12.2022, внесеного до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України.

Підставою для закриття слідчий зазначив відсутність в діях ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення (а.с. 21-25).

Оцінюючи законність та правомірність даної постанови слідчий суддя виходить з такого.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених рішень.

Досудове розслідування визнається закінченим, якщо немає необхідності у проведенні ще будь-яких слідчих (розшукових) або негласних слідчих (розшукових) дій, спрямованих на збирання, перевірку та оцінку доказів, коли жодна з версій, які виникли, не залишилась неперевіреною, тобто коли виконані вимоги ст. 91 КПК України про встановлення обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам справи, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).

Відповідно до ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі встановлення відсутності події кримінального правопорушення, встановлення відсутності в діянні складу кримінального правопорушення, або не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати. Правові підстави визначені ст. 284 КПК України є вичерпними і не підлягають розширенню.

Відповідно ст.35 Конституції України, кожен має право на свободу світогляду і віросповідання. Це право включає свободу сповідувати будь-яку релігію або не сповідувати ніякої, безперешкодно відправляти одноособово чи колективно релігійні культи і ритуальні обряди, вести релігійну діяльність. Здійснення цього права може бути обмежене законом лише в інтересах охорони громадського порядку, здоров`я і моральності населення або захисту прав і свобод інших людей. Ніхто не може бути увільнений від обов`язків перед державою або відмовитися від виконання законів за мотивами релігійних переконань. У разі, якщо виконання військового обов`язку суперечить релігійним переконанням громадянина, виконання цього обов`язку має бути замінене альтернативною (невійськовою) службою.

Відповідно до частини 1 Закону України «Про альтернативну (невійськову) службу від 12 грудня 1991 року № 1975-ХІІ, альтернативна служба є службою, яка запроваджується замість проходження строкової військової служби і має на меті виконання обов`язку перед суспільством.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про альтернативну (невійськову) службу від 12 грудня 1991 року № 1975-ХІІ, на альтернативну службу направляються громадяни, які підлягають призову на строкову військову службу і особисто заявили про неможливість її проходження як такої, що суперечить їхнім релігійним переконанням, документально або іншим чином підтвердили істинність переконань та стосовно яких прийнято відповідні рішення.

Відповідно частини 2 статт 9 Закону України «Про альтернативну (невійськову) службу від 12 грудня 1991 року № 1975-ХІІ передбачено право громадянина на заміну військового обов`язку альтернативною службою у разі призову на військові збори громадян, які після проходження строкової військової служби набули релігійних переконань і належать до діючих згідно із законодавством України релігійних організацій, віровчення яких не допускає користування зброєю.

Статтею 64 Конституції України гарантується, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 цієї Конституції.

Відповідно до статті 3 Закону України від 24 лютого 2022 року №64/2022

«Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30 - 34, 38, 39, 41 - 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України "Про правовий режим воєнного стану".

Відповідно до положень пункту 2 статті 9 Європейської конвенції з прав людини свобода сповідувати релігію або переконання підлягає лише таким обмеженням, які встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах громадської безпеки, для охорони громадського порядку, здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших людей.

Перелік правомірних цілей, які виправдовують обмеження свободи віросповідання, передбачених ст.9 Конвенції, є вичерпним.

Відповідно ст. 2 Закону України «Про альтернативну (невійськову) службу» право на альтернативну службу мають громадяни України, якщо виконання військового обов`язку суперечить їхнім релігійним переконанням і ці громадяни належать до діючих згідно з законодавством України релігійних організацій, віровчення яких не допускає користування зброєю.

Окрім того скаржник у скарзі зазначає, що для військовослужбовців різного віросповідання, а саме всіх християнських конфесій та церков створені відповідні умови для задоволення їх релігійних потреб. Також у Збройних Силах України створено інститут військових капеланів, а у військових з`єднаннях, частинах, установах введено посади військових капеланів, які будуть представляти багато різноманітних релігій в Україні для задоволення релігійних потреб всіх категорій військовослужбовців.

Конституційний обов`язок та віросповідання не заважає бути призваним і проходити військову службу за призовом за мобілізацією на посадах, які не потребують безпосередньо приймати участь зі зброєю в руках в актах насильства і кровопролиття відносно військовослужбовців та військових формувань - громадян Російської Федерації та її іноземних найманців, які незаконно ведуть війну та бойові дії на території України.

Зі змісту оскаржуваної постанови про закриття кримінального провадження від 31.05.2023 року не вбачається, що слідчим ВП №4 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області при здійсненні досудового розслідування даного кримінального провадження були проведені слідчі дії, зібрані всі можливі докази, яким була надана повна та об`єктивна оцінка у їх сукупності.

Матеріали кримінального провадження №00000568 від 06.12.2022 року до суду не надані, обставин викладені у скарзі, слідчим та прокурором не спростовано.

Слідчий суддя вважає, що оскаржувана постанова ухвалена передчасно, оскільки досудовим слідством не встановлено місце роботи та рід занять ОСОБА_6 , окрім зазначеного у довідці церкви пресвітер громади в м. Дніпро. Окрім того, не перевірено факт роботи останнього у ПП «Гідеон» охоронне агентство, яке зазначено як місце роботи у розписці про отримання повістки від 17.10.2022 року. Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя вважає, що слідчий не вжив усі необхідні заходи для з`ясування обставин, які дали йому підстави для винесення оскаржуваної постанови, не довів суду, що в даному кримінальному провадженні ним було проведено досудове розслідування повно, об`єктивно та всебічно.

Виходячи з наведенного, скарга підлягає задоволенню, а постанова про закриття кримінального провадження - скасуванню.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 26, 91, 284, 303-307, 309 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Скаргу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 на постанову слідчого СВ ВП №4 ДРУП ГУНП у Дніпропетровській області про закриття кримінального провадження № 0000568 від 06.12.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України задовольнити.

Скасувати постанову слідчого СВ ВП №4 ДРУП ГУНП у Дніпропетровській області ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження № 0000568 від 06.12.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України від 31.05.2023 року.

Ухвала відповідно до ст. 309 КПК України оскарженню не підлягає

Слідчий суддя ОСОБА_1