У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2023 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника адвоката ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді клопотання слідчого Шостого слідчого (з дислокацією у місті Ужгород) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_6 , погоджене прокурором, відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сімерки, Перечинського району, Закарпатської області, громадянина України, з вищою освітою, розлученого, який має на утриманні двох неповнолітніх дітей, інваліда ІІІ групи, працюючого на посаді фахівця ІІ категорії Ужгородського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Закарпатській області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України

про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою

В С Т А Н О В И В:

Слідчий, за погодженням з прокурором, звернулася до слідчого судді з вказаним клопотання, у якому зазначає, що Шостим слідчим відділом (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000127 відомості про яке 23.05.2023 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 відповідно до наказу директора Державної установи «Центр пробації» Міністерства Юстиції України ОСОБА_7 від 29.04.2022 №125/к з 03.05.2022 прийнятий на посаду фахівця ІІ категорії Ужгородського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Закарпатській області.

Однак, будучи службовою особою, нехтуючи вимогами вищевказаних норм законодавства, діючи умисно, з корисливих мотивів і мети незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, їх негативні наслідки та бажаючи настання цих наслідків, фахівець ІІ категорії Ужгородського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Закарпатській області ОСОБА_5 , свідомо став на шлях скоєння тяжкого корупційного злочину та свідомо вчинив кримінальне правопорушення, а саме: неодноразово висловив прохання та одержав неправомірну вигоду для себе та третьої особи за вчинення чи невчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду з використанням наданої їй влади чи службового становища, вчинене за попередньою змовою із невстановленими досудовим розслідуванням, на даний час службовими особами з числа працівників Ужгородського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Закарпатській області, за наступних обставин.

Так, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до вироку Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.07.2022 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років з іспитовим строком на 2 роки, у зв`язку із чим останній прибував до Ужгородського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Закарпатській області, що за адресою: м. Ужгород, вул. Орлина, 1, безпосередньо до фахівця ІІ категорії Ужгородського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Закарпатській області ОСОБА_5 , у визначені ним дні, а саме щомісячно, кожного другого вівторка кожного наступного місяця.

Так, приблизно в лютому 2023 року ОСОБА_5 обіймаючи вищевказану посаду, виконуючи функції надані йому в силу займаної посади, здійснюючи заходи пробації до ОСОБА_8 , перебуваючи неподалік будівлі Ужгородського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Закарпатській області, що за адресою: м. Ужгород, вул. Орлина, 1, запропонував ОСОБА_8 вирішити питання щодо звільнення його від проходження заходів пробації та можливості виїзду за межі України протягом тривалого терміну, за надання йому неправомірної вигоди у вигляді грошових коштів у сумі 1 (одна) тисяча доларів США.

В подальшому, 09.05.2023, коли ОСОБА_8 , у черговий раз прийшов до Ужгородського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Закарпатській області, що за адресою: м. Ужгород, вул. Орлина, 1, для проходження заходів пробації, ОСОБА_5 знову озвучив ОСОБА_8 , про раніше висловлену пропозицію, тобто наміру одержання наперед обумовленої неправомірної вигоди для себе та невстановлених на даний час, досудовим розслідуванням, службових осіб з числа працівників Ужгородського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Закарпатській області, за вирішення питання щодо звільнення ОСОБА_8 від проходження заходів пробації та можливості виїзду за межі України, протягом тривалого терміну.

Аналогічну пропозицію щодо надання йому неправомірної вигоди ОСОБА_5 вкотре висловив ОСОБА_8 , 09.06.2023 перебуваючи у заздалегідь визначеному ОСОБА_5 місці, а саме неподалік торгового центру «Токіо», що по вул. Легоцького, 19а у м. Ужгороді, чим підтвердив всій намір спрямований на одержання неправомірної вигоди від ОСОБА_8 , та бажання довести свій злочинний план до логічного завершення.

15.06.2023 ОСОБА_5 , будучи неподалік продуктового ринку «П`яний», що по вул. Бородіна у м. Ужгороді, переслідуючи ту саму мету незаконного збагачення, для переконання ОСОБА_8 у дійсності своїх намірів та демонстрації можливості вирішення питання щодо звільнення ОСОБА_8 від проходження заходів пробації та можливості виїзду за межі України, ОСОБА_5 для створення вигляду законності прийнятого ним та його, невстановленими на даний досудовим розслідуванням, спільниками, з числа працівників Ужгородського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Закарпатській області, повідомив ОСОБА_8 , про необхідність надання довідки щодо працевлаштування за кордоном, пояснивши, що таким чином він та його спільники вживають заходів, спрямованих на надання законного вигляду їх неправомірних дій, та знову підтвердив свій намір щодо отримання наперед обумовленої неправомірної вигоди від ОСОБА_8 .

Так, 22.06.2023 близько 14:00 години, ОСОБА_5 перебуваючи на літній терасі кав`ярні «Тотем», яка знаходиться у багатоповерховому будинку №34 по вул. Минайській у м. Ужгороді, діючи умисно, з єдиним злочинним наміром, з корисливих мотивів і мети незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, їх негативні наслідки та бажаючи настання цих наслідків, особисто висловив прохання та одержав від ОСОБА_8 грошові кошти в сумі 500 (п`ятсот) доларів США, що станом на 22.06.2023 по курсу Національного банку України еквівалентно 18 284 (вісімнадцять тисяч двісті вісімдесят чотири) гривні, в якості неправомірної вигоди для себе та невстановлених досудовим розслідуванням на даний час службових осіб з числа працівників Ужгородського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Закарпатській області, за вирішення питання щодо звільнення ОСОБА_8 від проходження заходів пробації та можливості виїзду за межі України, протягом тривалого терміну.

Того ж дня, безпосередньо після отримання вказаних грошових коштів в якості неправомірної вигоди в загальній сумі 500 (п`ятсот) доларів США, ОСОБА_5 , було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

Слідчий зазначає, що в подальшому, 23.06.2023 року з огляду на встановлення вищеописаних обставин, а також беручи до уваги наявність здобутих доказів, які в сукупності є достатніми для прийняття відповідного рішення, слідчим, за погодженням з прокурором, ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, тобто проханні та одержанні службовою особою неправомірної вигоди за вчинення чи невчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду з використанням наданої їй влади чи службового становища, вчинене за попередньою змовою групи осіб, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України. Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України підтверджується матеріалами кримінального провадження.

Обгрунтовуючи клопотання про обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 слідчий зазначає, що органом досудового розслідування зібрано достатньо доказів, які підтверджують існування окремих ризиків, передбачених статтею ст. 177 КПК України, а саме того, що ОСОБА_5 усвідомлюючи можливу міру і строк покарання за скоєне, в разі застосування запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою, підозрюваний ОСОБА_5 задля уникнення від кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, матиме реальну можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Також зазначає, що у кримінальному провадженні всі докази, ще не встановленні (не відшукані) і відповідно не досліджені, а тому у разі застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу не пов`язаного із триманням його під вартою, ОСОБА_5 будучи обізнаним про обставини кримінального правопорушення, яке йому інкримінується, матиме реальну можливість вчиняти дії спрямовані на знищення, приховання або спотворення речей чи документів, що мають важливе значення для досудового розслідування та відомості, які у них містяться, можуть бути доказами під час слідства та судового розгляду.

Окрім того, зважаючи, що до моменту затримання і повідомлення ОСОБА_5 про підозру, через об`єктивно виправдану потребу досудового розслідування проводились слідчі (розшукові), негласні слідчі (розшукові) та інші процесуальні дії, відомості про факт та методи яких не підлягали/не підлягають розголошенню, а відтак особи, яким відомі або можуть бути відомі обставини, що підлягають доказуванню у провадженні ще не допитані. В такому разі, застосування запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою дозволить підозрюваному, який обізнаний про коло таких осіб, шляхом умовлянь, чиненням тиску та/або будь-яким іншим чином вплинути на них з метою серед іншого зміни показань про обставини провадження, як на стадії досудового розслідування, так і під час судового розгляду.

Також підозрюваний будучи обізнаний про обставини кримінальних правопорушень, які йому інкримінуються, в разі застосування запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою, матиме реальну можливість будь-яким чином перешкоджати всебічному, повному і неупередженому дослідженню його обставин та в цілому належному виконанню завдань кримінального провадження.

Окрім того, беручи до уваги, що підозрюваному інкримінується умисне тяжке корупційне кримінальне правопорушення, в тому числі досліджуються обставини можливої його причетності до вчинення інших кримінальних правопорушень, а тому наявні обґрунтовані підстави вважати про присутність ризику вчинення ним інших злочинів.

На думку слідчого, вищеописані обставини є достатніми для переконання того, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти доведеним ризикам та забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків під час подальшого досудового розслідування та судового розгляду, в тому числі, не забезпечить та не сприятиме належному виконанню завдань кримінального провадження, а також всебічному, повному і неупередженому дослідженню обставин усіх кримінальних правопорушень та прийняття у провадженні кінцевого законного і обґрунтованого процесуального рішення.

А тому на підставі вищенаведеного слідча вважає, що до ОСОБА_5 доцільно застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою.

В судовому засіданні встановлено, що клопотання про обрання відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, разом з матеріалами клопотання, вручено підозрюваному та його захиснику вчасно.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив таке задовольнити, враховуючи те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, яке відноситься до категорії тяжкого злочину і передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк а строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна, та наявні достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 з метою уникнення кримінальної відповідальності буде переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, а інші більш м"які запобіжні заходи не зможуть запобігти вказаним ризикам.

У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_5 заперечив проти задоволення клопотання. Також пояснив, що не має наміру переховуватися від органу досудового розслідування чи суду, впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, або вчинити інше кримінальне правопорушення. Просив слідчого суддю не обирати відносно нього запобіжний захід, пов"язаний з триманням під вартою, зазначивши, що є інвалідом ІІІ групи у зв"язку із захворюванням поперекового відділу хребта, змушений постійно носити памперси через порушення сечовипускання.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечив проти внесеного клопотання, зазначивши, що підозра ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.368 КК України є необгрунтованою, зазначені в клопотанні ризики, є надуманими і прокурором в судовому засіданні не доведені. Його підзахисний не має наміру переховуватися від органу досудового розслідування чи суду, незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином або вчинити інше кримінальне правопорушення. Зазначив, що ОСОБА_5 має постійне місце проживання, має на утриманні 2 неповнолітніх дітей, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, позитивно характеризується, є інвалідом ІІІ групи та у зв"язку з наявним захворюванням потребує постійного носіння памперсів. Просив слідчого суддю відмовити у задоволенні клопотання про обрання відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та обрати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Вивчивши клопотання та надані сторонами кримінального провадження матеріали, вислухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, згідно ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м"яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, крім випадків передбачених ч.5 ст. 176 КПК України.

У відповідності до рішення Конституційного Суду України від 08 липня 2003 року № 14-рп/2003 тяжкість злочину законом не визначається як підстава для застосування будь-якого виду запобіжного заходу, а тільки враховується поряд з іншими обставинами, передбаченими відповідними статтями КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Обґрунтованість підозри містить у собі два аспекти. Перший стосується питання права: підозра має стосуватися правопорушення, передбаченого законом. Другий питання факту: мають бути доведені обставини, які за розумного та неупередженого тлумачення викликають підозру щодо причетності певної особи до певного кримінального правопорушення.

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції».

За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 § 1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.-F. проти Німеччини, 27 листопада 1997, § 57).

Зокрема, згідно з позицією Європейського суду з прав людини, відображеною у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Сукупність фактичних даних, які містяться в наведених матеріалах кримінального провадження, дає підстави вважати повідомлену ОСОБА_5 підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 368 КК України обґрунтованою, а обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні вже під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу.

Такий висновок цілком узгоджується і з правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Зокрема, відповідно до правової позиції ЄСПЛ у справі «Мюррей проти Сполучного Королівства» (п.55 рішення) факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу.

Водночас, слідчий суддя на вказаному етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

При цьому, слід зауважити, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведеності винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.

Що стосується ризиків, то такими у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що підозрюваний однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити. Отже ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слід уважати наявними за умови достатньої їх ймовірності.

Слідчий суддя враховує, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 368 КК України, яке відноситься до категорії тяжкого злочину і передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна.

Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду у разі визнання його винним.

Разом із тим, щодо інших ризиків передбачених ст. 177 КПК України про наявність яких зазначає слідчий в клопотанні, а прокурор в судовому засіданні, а саме: того, що знаходячись на волі ОСОБА_5 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, або вчинити інше кримінальне правопорушення, слідчий суддя вважає, що існування таких ризиків матеріалами клопотання та прокурором в судовому засіданні не доведено.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_5 , слідчий суддя відповідно до вимог ст. 178 КПК України також враховує, що ОСОБА_5 має постійне місце проживання, має на утриманні двоє неповнолітніх дітей, ( що свідчить про міцність соціальних зв`язків підозрюваного, в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців), раніше не судимий, є інвалідом ІІІ групи, з діагнозом наслідки після оперованої кили L4 (25.04.2018р.) ускладненої каудопатією з помірним парезом правої стопи, вегетативними та трофічними порушеннями нижніх кінцівок, порушенням тазових органів по типу неутримання сечі. (М 51.1).

При розгляді питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя бере до уваги вимоги національного законодавства та практики Європейського суду з прав людини, зокрема приписи, викладені у рішенні Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України», (п. 80) відповідно до якого при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов"язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів», а також у рішенні Європейського суду з прав людини від 11 жовтня 2010 року у справі «Хайредінов проти України» (п. 29) відповідно до якого Європейський суд прийшов до висновку, що тримання особи під вартою буде свавільним, оскільки національні суди не обгрунтували необхідність такого тримання і не було розглянуто можливість застосування більш м"якого запобіжного заходу.

Згідно п. 62 рішення «Боротюк проти України» ЄСПЛ в частині правозастосування ст. 5 Конвенції зазначив: «При цьому існує презумпція на користь звільнення з-під варти. Доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути «загальними й абстрактними». У всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів. До аналогічних висновків ЄСПЛ прийшов у рішеннях «Смірнова проти Росії», «Вренчев проти Сербії».

Враховуючи вищенаведене, слідчий суддя приходить до висновку, що сама підозра ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину за відсутності фактичних даних, які б свідчили про те, що інші більш м"які запобіжні заходи можуть не забезпечити його належної поведінки та виконання ним процесуальних обов"язків, передбачених КПК України, не є підставою для обрання йому найбільш суворої міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

За таких обставин, враховуючи, що прокурором доведено обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої статті 194 КПК України, але не доведено обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя приходить до переконання, що в задоволенні клопотання про обрання відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід відмовити та вважає за потрібне застосувати відносно ОСОБА_5 більш м"який запобіжний захід, а саме у виді цілодобового домашнього арешту, який на думку слідчого судді забезпечить дотримання підозрюваним ОСОБА_5 процесуальних обов`язків під час досудового розслідування та подальшого судового розгляду кримінального провадження, та може забезпечити запобігання можливим ризикам, які передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, на які посилався слідчий в заявленому клопотанні.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 181, 186, 193, 194, 196, 197, 309, 392, 395 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання слідчого Шостого слідчого (з дислокацією у місті Ужгород) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_6 , погодженого прокурором, про обрання відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою відмовити.

Застосувати щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сімерки, Перечинського району, Закарпатської області, громадянина України, з вищою освітою, розлученого, який має на утриманні двох неповнолітніх дітей, інваліда ІІІ групи, працюючого на посаді фахівця ІІ категорії Ужгородського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Закарпатській області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України - запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, із застосуванням електронних засобів контролю, та заборонити залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду цілодобово.

Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Строк дії ухвали про тримання під домашнім арештом по 19 серпня 2023 року включно.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов"язки:

-прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу, кожного разу у визначений ними час;

-повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

-здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу поліції за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_5 .

Контроль за виконанням обраного запобіжного заходу доручити начальнику Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області.

Роз`яснити ОСОБА_5 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1