Справа № 199/5307/19
ВИРОК

іменем України

26.09.2023 року м.Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1

секретар - ОСОБА_2

прокурор - ОСОБА_3

потерпіла - ОСОБА_4

обвинувачений - ОСОБА_5

захисник - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро об`єднане кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Дніпропетровськ, громадянина України, має освіту 9 класів, неодруженого, на утриманні дітей не маючого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:

-18.07.2017 Амур-Нижньодніпровським районним судом м.Дніпропетровська за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ст.75, п. 1,2 ч. 1 ст. 76 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки;

-12.12.2017 Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 125 КК України до арешту на 3 місяці, на підставі ч.4 ст. 70, п. 1 «а» ч.1 ст. 72 КК України, приєднано покарання за вироком суду від 18.07.2017, остаточно призначено покарання 1 рік 3 місяці позбавлення волі, згідно рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 08.05.2018 вирок від 12.12.2017 в частині покарання змінено, та вважати засудженим за ч. 2 ст. 125 КК України до 3 місяців арешту, вирок від 18.07.2017 виконувати самостійно, звільнений 12.09.2018 по відбуттю строку покарання;

-18.12.2020 Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 185 КК України до 4 місяців арешту, на підставі ст. 72 ч. 5 КК України відбув покарання повністю, враховуючи строк попереднього ув`язнення,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України (кримінальне провадження №0000882, Єдиний унікальний номер 199/897/23) та передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України (кримінальне провадження №0000542, Єдиний унікальний номер 199/5307/19, відповідно до зміненого прокурором обвинувального акта), обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення, яке суд вважає доведеним.

1. ОСОБА_5 , (відповідно до зміненого прокурором обвинувального акту, затвердженого 25 липня 2019 року, том 1 а.с. 65-67), маючи не зняту та непогашену в установленому законом порядку судимість, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та повторно вчинив корисливий злочин проти власності.

Так, 09.04.2019 близько о 18:00 годині, перебуваючи на перехресті вулиць Стрілочна та Каспійська в м. Дніпро, ОСОБА_5 побачив незнайомого ОСОБА_7 , у якого при собі була сумка чорного кольору. В цей час ОСОБА_5 визначив вказану сумку об`єктом свого злочинного посягання, та у нього раптово виник злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.

Реалізовуючи свій злочинний умисел ОСОБА_5 , дочекавшись поки ОСОБА_7 пройде повз нього, почав йти за ним та приблизно о 18:15 годин 09.04.2019, перебуваючи навпроти будинку 10 по вул. Стрілочна в м. Дніпро, підійшов ззаду до ОСОБА_7 та, діючи з корисливого мотиву, повторно, розуміючи, що його дії є очевидними для потерпілого, застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, наніс йому один удар правою рукою, стиснутою в кулак в потилицю.

Від вказаного удару ОСОБА_7 не втримав рівновагу та з висоти власного зросту впав на землю обличчям вгору, після чого ОСОБА_5 , шляхом ривка своєю правою рукою, зірвав з плеча потерпілого сумку, в якій знаходились гроші в сумі 1500 грн., мобільний телефон марки «SAMSUNG Galaxy J3», вартістю 2972,45 грн. та обручку з металу жовтого кольору, які він відкрито викрав, та таким чином спричинивши потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 4472,45 гривень (сумка та обручка матеріальної цінності для потерпілого не представляють).

Після чого ОСОБА_5 з викраденим майном на загальну суму 4472,45 гривень з місця вчинення кримінального правопорушення зник, в подальшому розпорядившись ним на власний розсуд.

2. ОСОБА_5 , 31.10.2022 приблизно о 20:25, поблизу магазину «Продукти», розташованому за адресою: м. Дніпро, вул. Любарського, буд. 104, перебував разом з своїм товаришем ОСОБА_8 , де під час спільного вживання алкогольних напоїв, на ґрунті раптового виниклих неприязних стосунків між ними виник словесний конфлікт, після якого ОСОБА_8 направився до місця мешкання за адресою: АДРЕСА_2 .

В свою чергу ОСОБА_5 направився до місця свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , де, з метою продовження конфлікту з ОСОБА_8 , та з`ясовування між ними відносин на ґрунті раптового виниклих неприязних стосунків, взяв ніж чорного кольору, який утримував його в кишені куртки, одягненої на ньому. Після чого, утримуючи та приховавши вказаний ніж в кишені своєї куртки, одягненої на ньому, направився до місця мешкання ОСОБА_8 , за адресою: АДРЕСА_2 .

31.10.2022 приблизно о 20:45 ОСОБА_5 зайшов до під`їзду будинку АДРЕСА_2 , піднявся на другий поверх до кв. 7 , де мешкає потерпілий ОСОБА_8 , після чого постукав у вхідні двері квартири.

В той же час ОСОБА_8 вийшов з квартири та між ними продовжився раніше виниклий словесний конфлікт, під час якого на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків у ОСОБА_5 , виник умисел, спрямований на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині - ОСОБА_8

31.10.2022 приблизно о 20:50, перебуваючи між першим та другим поверхом приміщення під`їзду № 1, за адресою: АДРЕСА_2 , реалізуючи свій умисел на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_8 на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків, ОСОБА_5 , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, у безпосередній близькості до потерпілого, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, і бажаючи їх настання, дістав із кишені куртки, одягненої на ньому раніше вказаний ніж чорного кольору, та використовуючи ніж як знаряддя вбивства, тримаючи його у своїй правій руці, діючи умисно, наніс ножем ОСОБА_8 один удар в область грудної клітини з лівої сторони, де у людини розташовуються життєво важливі органи.

Вважаючи свої злочинні дії доведеними до кінця, ОСОБА_5 місце вчинення кримінального правопорушення покинув у невідому напрямку.

Від отриманого удару ножем ОСОБА_8 , намагаючись втримати рівновагу, піднявся на другий поверх, де намагався зайти до квартири свого мешкання, за адресою: АДРЕСА_2 , однак не втримав рівновагу, з висоти власного зросту впав спиною на бетонну підлогу на другому поверсі вказаного під`їзду, при цьому вдарившись головою в області потиличної ділянки, де не приходячи до тями помер.

В результаті своїх умисних дій ОСОБА_5 спричинив ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді колото-різаного проникаючого поранення передньої поверхні грудної клітини ліворуч, із ушкодженням міжреберних м`язів, передньої серцевої сорочки, передньої стінки лівого шлуночка серця, із проникненням у порожнину лівого шлуночка, крововиливу в оточуючі м`які тканини за ходом раневого каналу, яке перебуває у прямому причинному зв`язку з настанням смерті та стосовно живих осіб, має ознаки ТЯЖКОГО тілесного ушкодження, як небезпечне для життя в момент заподіяння та що призвело до настання смерті.

Смерть ОСОБА_8 настала від колото-різаного проникаючого поранення грудної клітини із ушкодженням серця, яке ускладнилось гострою крововтратою.

Позиції учасників судового провадження.

Обвинувачений ОСОБА_5 свою провину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, не визнав.

Суду показав, що потерпілого не знав. Він був на роботі, мобільний телефон не знаходив та мобільний телефон ОСОБА_7 не закладав в ломбард. Послугами ломбарду він користувався, закладав свої речі протягом 5 років, де особа посвідчувалася паспортом. Чому мобільний телефон був закладений на його паспорт, він вважає що працівники поліції спеціально сфабрикували на нього справу.

Обвинувачений ОСОБА_5 свою провину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, визнав частково, оскільки убивство ОСОБА_8 скоїв через необережність та одночасно він себе захищав від останнього. Вважає, що скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ст. 119 КК України.

Суду показав, що з ОСОБА_8 працював в Одесі, вони приїхали через 10 днів, пішли до магазину АТБ, де купили пляшку горілки. Перед цим на пл. Островського були в барі, де ОСОБА_8 випив 150 гр горілки, а він 100 грам коньяку. Їх зустріла його дружина ОСОБА_11 . Вони домовились залишити сумки та піти в магазин за горілкою, де купили горілку Він не відчув, як ОСОБА_8 наткнувся на ніж і крові не бачив. Після того що сталося, він кинув ніж на підлогу та пішов. ОСОБА_8 стояв з кухонним ножем, з яким вийшов до нього з квартири. Він не бажав йому смерті так як ОСОБА_8 був його другом. Ножем ОСОБА_8 порізав йому куртку з лівої сторони, яку купив в Одесі. До потерпілого він пішов за тюнером. Механізм поранення та крові не бачив. Він ніж тримав горизонтально, тому вважає, що ОСОБА_8 наштовхнувся на ніж, коли він стояв в куті, а ОСОБА_8 в куті його затиснув. В той момент вони там були вдвох. Собко в той момент була на вулиці, біля дверей.

Потерпіла ОСОБА_4 після допиту обвинуваченого заявила суду, що з показаними ОСОБА_5 не погоджується. Коли вони прийшли, син відкривав двері і вона ножів не бачила, не бачила, щоб ОСОБА_8 одразу нападав, коли син закрив вхідні двері та пішов.

В останньому слові обвинувачений ОСОБА_5 повідомив суд, що він вину у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України визнає частково, оскільки убивство ОСОБА_8 скоїв через необережність, вину у скоєнні грабежу ОСОБА_7 не

визнає.

Захисник ОСОБА_6 підтримала позицію обвинуваченого ОСОБА_12 та прохала виправдати обвинуваченого за недоведеністю вини останнього у інкримінованих злочинах.

Прокурор ОСОБА_3 вважав, що винуватість ОСОБА_12 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 та ч. 1 ст. 115 КК України, повністю доведена під час судового розгляду об`єднаного кримінального провадження, та пропонував суду призначити обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк.

Обставини, які суд вважає доведеними під час судового розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 337, п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 368 КПК України, здійснивши судовий розгляд стосовно особи, якій висунуте обвинувачення і лише в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувальних актів, допитавши обвинуваченого, потерпілих, свідків, дослідивши під час судового розгляду всі докази, надані сторонами кримінального провадження, суд вважає, що мали місце діяння, у вчинені яких обвинувачується ОСОБА_5 , ці діяння містять склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 та ч. 1 ст. 115 КК України, та ОСОБА_5 винний у вчинені інкримінованих кримінальних правопорушеннях в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувальних актів, що підтверджується доказами, отриманими під час кримінального провадження, долученими судом та дослідженими під час судового розгляду.

Докази на підтвердження обвинувачення, пред`явленого обвинуваченому ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 186 КК України.

Потерпілий ОСОБА_7 суду показав, що він підтверджує фактичні обставини викладені в обвинувальному акті. ОСОБА_5 не знав та вже не пам`ятає, що було. Він йшов додому, його вдарили по голові. По потилиці. Коли прокинувся, не було ні сумки, ні документів, ні кільця. Коли йшов, бачив ОСОБА_5 , його дружину та хтось ще був третій. На роботу не пішов, після чого наступного дня, зателефонував в поліцію. Згодом зателефонували, сказали знайшли права, техпаспорт. Збитки не були відшкодовані. Нікого не було, окрім ОСОБА_5 , його дружини та третьої особи не було. Він їх чітко бачив так як проходив повз них.

Суд надає дійсності показанням потерпілого ОСОБА_7 , який на своїх показаннях, даних суду під присягою, попереджений про кримінальну відповідальність, настоював, стверджує, що дає їх добровільно, при цьому усвідомлює наслідки і кримінальної відповідальності за дачу суду завідомо неправдивих показань, і наслідки відповідальності ОСОБА_5 на підставі його свідчень. До обвинуваченого упереджено не відноситься, у нього не має підстав говорити неправду.

Суд вважає, що відсутні причини не довіряти показанням потерпілого або вважати їх такими, що є невірними, не відповідають дійсності, або вважати показання такими, що є зацікавленими, так як показання потерпілого повністю підтверджуються об`єктивною сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів, які узгоджуються між собою і не мають протиріч.

Так, копією фіскального чеку від 29.12.2017 та штрихкоду до документу виробника товару підтверджується, що потерпілий ОСОБА_7 29.12.2017 придбав у магазині мобільний телефон Samsung Galaxy j3 2016, який мав ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 (т. 1 а.с. 74, 75).

З договору про надання фінансового кредиту під заставу № 37.30561/0 від 10.04.2019 слідує, що не інша особа, а обвинувачений ОСОБА_5 , який проживає за адресою: АДРЕСА_5 , використовуючи свій особистий паспорт серія та номер НОМЕР_2 , виданий АНД РО ДГУ УМВД 27.03.2006, заклав до Повного товариства «ІНФОРМАЦІЯ_8 », мобільний телефон Samsung Galaxy j3 2016, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 , який на праві власності належить потерпілому ОСОБА_7 , за що обвинувачений отримав 1200 грн (т. 1 а.с. 76).

З протоколу проведення слідчого експерименту від 26.06.2019 року за участю потерпілого ОСОБА_7 слідує, що останній відтворив подію та обставини скоєння відносно нього грабежу. Так, ОСОБА_7 вказав, що 09.04.2019 близько 18-00 він перебував на перехресті вулиць Стрілочна та Каспійська м . Дніпра, де біля паркану будинку побачив раніше незнайомого йому чоловіка. Пройшовши метрів 10 він, почувши кроки позаду нього, вирішив повернутись. В цей час коли повертався, невідомий, біля буд. 10 по вул. Стрілочна, своїм кулаком правої руки наніс йому удар в потилицю. Від вказаного удару він не втримав рівновагу та з висоти власного зросту впав на землю обличчям догори. Після чого ОСОБА_5 рукою зірвав з його плеча сумку (т.1 а.с. 77-82).

З протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 01.06.2019 року вбачається, що свідок ОСОБА_16 впізнає особу зображену на фотознімку № а3, як особу яка 10.04.2019 року заклала в ломбарді «Онікс» мобільний телефон марки «Samsung Galaxy J3» на своє ім`я - ОСОБА_5 , за що отримала 1200 грн (згідно долученої довідки, особа під фотознімком № 3 - ОСОБА_5 ) (т.1 а.с. 83-85, 86);

З протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 03.06.2019 року вбачається, що потерпілий ОСОБА_7 впізнає особу зображену на фотознімку № 4, як особу яка 19.04.2019 року на перехресті вулиць Стрілочна та Каспійська в м. Дніпро, відкрито заволоділа його сумкою, в якій знаходились гаманець з грошами 2 сумі 1500 грн, телефон, обручка та нанесла удар по голові ззаду (згідно долученої довідки, особа під фотознімком №4 - ОСОБА_5 ) (т.1 а.с. 87-89, 90).

Висновком експерта № 2410-19 від 28.05.2019, що ринкова вартість викраденого мобільного телефону «Samsung Galaxy J3» на момент скоєння кримінального правопорушення, тобто на 09.04.2019 року, складала 2972 (дві тисячі дев`ятсот сімдесят дві) грн. 45 коп. (т. 2 а.с. 184-187)

Докази на підтвердження обвинувачення, пред`явленого обвинуваченому ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 115 КК України.

Потерпіла ОСОБА_4 суду показала, що 31 жовтня 2022 року її син ОСОБА_17 з ОСОБА_5 приїхав з командировки. Син кудись пішов, потім прийшов, в нього була рука в крові, вони не могли зупинити кров. Він виходив у підїзд на поверх, коли подзвонили, потім вийшов там був крик та побігли ОСОБА_5 з своєю співмешканкою. Син та ОСОБА_5 ями чистили, вони були років 5 знайомі, та було по всякому. Вони разом випивали. Першого разу у сина була рана на руці, конфлікт був до цього ще у магазині. На лівій руці була рана, пляшку продавець бачила у ОСОБА_5 , були чутні погрози останнього до ОСОБА_17 . Коли син прийшов до дому, через 10 хвилин хтось постукав у двері, та у дверне вічко вона побачила ОСОБА_5 з співмешканкою ОСОБА_11 , напевно прізвище ОСОБА_11 . Був сильний крик ОСОБА_11 . Син одразу впав, тримаючись рукою за ліву частину, впав у неї на очах і більше нічого не казав.

На уточнюючі питання потерпіла ОСОБА_4 суду показала, що не бачила як син отримав травму. В руці син нічого не тримав, та не відштовхував. Вона не чула перші слова. У ОСОБА_17 в кишені був ніж, кухонний ніж. Це домашній кухонний ніж Ножа в руках сина не бачила, поліцейський показав, що у нього був ніж в кишені. До цієї події вона особисто ОСОБА_5 не бачила, не хотіла, щоб загиблий син спілкувався з ОСОБА_5 . Вона не бачила, щоб син був агресивний. Син був нормальний, руку ніколи не піднімав, дружина була, є внук від офіційної дружини, також і від сестри ОСОБА_5 є син. Того вечора обвинувачений був випивши, Раніше до цього ОСОБА_5 побив ОСОБА_17 . їх пов`язувала випивка. Боргових зобов`язань не було. Крик вона чула від ОСОБА_11 ,

цивільної дружини ОСОБА_5 , вона кричала «тільки давай біжимо

Свідок ОСОБА_11 суду показала, що довго знаходиться в цивільному шлюбі з ОСОБА_5 , працює неофіційно. Її чоловік ОСОБА_5 приїхав з вбитим з Одеси . Вона їх зустріла та вони пішли до магазину втрьох, ОСОБА_8 та ОСОБА_5 хотіли розслабитися і купити пляшку горілки, платили вдвох. ОСОБА_8 почав лаятися на неї та на бабусю обвинуваченого. Потім почав лаятися на ОСОБА_5 . Почалася сварка, розбилася пляшка, ОСОБА_8 порізав руку та сказав, що зараз вийде з сокирою. Потім він пішов додому. Вона та ОСОБА_5 пішли додому до ОСОБА_8 , щоб забрати тюнер, який заклали матері останнього. Двері відчинив ОСОБА_8 , та в нього був ніж, почав кидатися з ножем. Він почав сваритися, вона казала йому віддати тюнер. ОСОБА_5 стояв за нею. ОСОБА_8 порізав їй капюшон, вона злякалася і втекла. ОСОБА_5 залишився там, а в цей час вона була вже на вулиці. ОСОБА_5 вийшов хвилин через 15 та вони пішли додому. Сказав їй, що він посварився з ОСОБА_8 . Згодом приїхали оперативники та забрали її з ОСОБА_5 . Коли ОСОБА_8 випиває, то він погано себе веде, може розпускати руки. Коли тверезий, він нормально себе вів.

На уточнюючі питання свідок ОСОБА_11 показала, що вона не була в стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_5 з ОСОБА_8 випили пляшку горілки 0,7 літра, ОСОБА_5 в стані алкогольного сп`яніння був не агресивний. Ножа в ОСОБА_5 не було. Сварки були через те, що ОСОБА_8 починав ображати.

Потерпіла ОСОБА_4 після допиту свідка ОСОБА_11 заявила суду, що остання каже не правду. Син не штовхався, не намагався бити. Крики свідка ОСОБА_11 вона чула. Вона кричала «давай бігти».

Суд відхиляє покази свідка ОСОБА_11 в частині розвитку події між обвинуваченим та потерпілим.

На думку суду покази під час судового розгляду свідка ОСОБА_11 явно свідчать про її зацікавленість та намагання штучно підлаштувати свої покази під фактичні обставини які встановлювалися під час дослідження доказів, під покази обвинуваченого ОСОБА_5 з метою штучного створення для нього алібі, оскільки вона є цивільною дружиною останнього, тобто зацікавленою особою.

Свідок ОСОБА_25 суду показала, що ОСОБА_5 знала, через те, що вони живуть на одній вулиці. Загиблий був її сусідом. Вона була вдома, слухала музику. Почула спочатку чоловічі крики, потім жіночі. Коли відкрила двері, побачила кров. На другому поверсі була тільки мати загиблого, яка просила її викликати швидку. Вона викликала швидку та поліцію.

На уточнюючі питання свідок ОСОБА_25 суду показала, що вона чула голоса обвинуваченого та його дружини. Потерпілого побачила, коли він вже лежав. З забинтованою рукою, кофта вся в крові. Там на відстані 2-3 метри від нього був ніж з чорною ручкою, з сріблястим лезом.

Свідок ОСОБА_26 суду показала, що нічого не знає, нічого не бачила, тільки бачила, що ОСОБА_5 з ОСОБА_8 вийшли з магазину. Бахін взяв 0,5 літра горілки та вони пішли в зал, що вони робили в залі не бачила, здається з ними була співмешканка ОСОБА_5 - ОСОБА_11 . Сварку не бачила.

Відповідно до протоколу огляду від 31.10.2022 (мовою оригінала) об`єктом огляду є приміщення під`їзду №1 будинку АДРЕСА_2 . Вхід до під`їду здійснюється через металеві двері з кодовим замком.

На момент огляду двері відчинені, з зовнішньої сторони на вулиці виявлено сліди речовини бурого кольору з лівої сторони від дверей, з правої сторони, на зовнішній стороні дверей виявлено сліди речовини бурого кольору.

При вході до під`їзду, з правої сторони виявлено слід речовини бурого кольору, на відстані 1 м. від вказаного сліду, з лівої сторони знаходиться ще один слід речовини бурого кольору, які через кожні 1-1,5 м. продовжуються до між поверху першого та другого поверхів, де знаходиться розміром приблизно 1 м., пляма з речовини бурого кольору з нашаруванням, від якої на 1,5 м. відходять бризки речовини бурого кольору, які потрапляють на стіну.

Поруч з плямою, на відстані 40 см. біля кута стіни знаходиться ніж з лезом чорного кольору, ручкою чорного кольору зі слідами речовини бурого кольору. Від вказаної плями з речовиною бурого кольору знаходяться сліди ніг з речовини бурого кольору які тягнуться до дверей квартири №7 де розташований труп ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Поруч з трупом ОСОБА_8 , під правою рукою в районі попереку, знаходиться ніж, з коричневою ручкою. В ході проведення огляду виявлено та вилучено (на стор. огляду 2).

В ході проведення огляду виявлено та вилучено:

1)змив на марлевий тампон з РБК з землі біля під`їзду, до паперового конверту;

2)1 слід п/в на 1 л/с з зовнішньої поверхні дверей під`їзду, до паперового конверту;

3)змив на марлевий тампон з зовнішньої ручки дверей під`їзду, до паперового конверту;

4)змив з плями РБК на марлевий тампон між першим та другим поверхами, до паперового конверту;

5)ніж чорного кольору зі слідами речовини бурого кольору та зі слідами входу на 9 см від краю леза, вказаний ніж упаковано в картонну коробку яку обгорнуто в паперовий конверт;

6)змив з бризками речовини бурого кольору зі стіни між першим та другим поверхами, до паперового конверту;

7)ніж з дерев`яною ручкою, з-під правої руки трупу, який упаковано в паперовий конверт;

8)1 слід п/в на 1 л/с з внутрішньої поверхні вхідних дверей квартири №7 , до паперового конверту;

9)змив на марлевий тампон з вхідної ручки дверей до квартири №7 з зовнішньої сторони, до паперового конверту (т. 2 а.с. 8-9).

Відповідно до протоколу огляду трупа від 31.10.2022 (мовою оригінала) та фототаблиці до протоколу, об`єктом огляду є труп ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 на її порозі, лежачі на спині обличчям догори, ліва рука відведена від тулуба вліво, права рука витягнута вздовж тулубу, ноги витягнуті вздовж тулуба. На трупі одягнуто куртка чорна, кофта спортивна, чорна, з білими горизонтальними вставками, на білій вставці зліва від блискавки визначено дефект тканини шорлоподібної форми, тканина в цій ділянці просякнута РБК, футболка сіра, з надписом Латинськими літерами, на футболці з ліва визначається аналогічний дефект, тканини в цій ділянці тканина просякнута РБК. Штанці спортивні, чорного кольору, по передній поверхні обох штанів накладання РБК, труси сині з надписом по передній поверхні накладання РБК, шкарпетки чорні.

Трупне заклякання відсутнє у всіх досліджувальних групах м`язів. Трупні плями по заднім бічним поверхням тулуба при неодноразовому натисканні на них динамометром із зусиллям 2 кг/см 2 блідніють та відновлюють своє забарвлення через 25 сек. (23:15 31.10.2022). Ректальна температура 35,7оС. Ушкодження: на передній поверхні грудної клітки з ліва по середньо ключічной лінії на рівні близько п`ятого ребра рана веретено подібної форми при перевертанні трупа з рани виділяється рідина бурого кольору.

На долоні поверхні лівої руки біля основного фалангу другого пальця щеліно подібної форми дном рана є підлеглі м`які тканини, на долоні поверхні лівої руки біля основного фалангу четвертого пальця рана щеліно подібної форми.

Кістки черепа, тулуба, та кінцівок на дотик цілі. За даних умов огляду та освітлення на доступних до огляду ділянках тіла інших тілесних ушкоджень не виявлено (т. 2 а.с. 10, 12-20).

Відповідно до протоколу огляду від 01.11.2022 об`єктом огляду є сходи біля продуктового магазину з назвою « Продукти », за адресою: м. Дніпро, вул. Любарського, 104. Зліва від сходів знаходиться сміттєвий бак зеленого кольору, залізний. На сходах до дверей магазину на третій сходинці (знизу в гору), у лівій частині, знаходяться плями РБК, які були змити (вилучені) на марлевий тампон (т. 2 а.с. 22).

Згідно постанови слідчого від 01.11.2022 визнано речовими доказами по кримінальному провадженні №0000882, вилучені 01.11.2022 в ході проведення відібрання зразків у підозрюваного ОСОБА_5 : 1) зрізи із нігтьових пластин з лівої та правої руки - до паперового конверту; 2) змив на марлевий тампон з лівої та правої руки - до паперового конверту; 3) дактилоскопічна картка ОСОБА_5 - до паперового конверту (т. 1 а.с. 59-61).

З висновку експерта № 619 від 01.11.2022 - 07.11.2022 слідує, що у результаті дослідження зразка крові підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлена група А з ізогемаглютиніном анти - В за ізосерологічною системою АВО (т. 1 а.с. 71-72).

З висновку експерта № 3086е від 01.11.2022 - 02.11.2022 слідує, що на момент огляду об`єктивних ознак тілесних ушкоджень у ОСОБА_5 не встановлено (т. 1 а.с. 79-80).

Згідно постанови слідчого від 01.11.2022 визнано речовими доказами по кримінальному провадженні №0000882, вилучені в ході огляду місця події за адресою: АДРЕСА_2, в під`їзді № 1:

- ніж чорного кольору зі слідами речовини бурого кольору та зі слідами ходу на 9 см від краю леза, вказаний ніж упаковано в картонну коробку яку обгорнуто в паперовий конверт;

- ніж з дерев`яною ручкою, який упаковано в паперовий конверт.

- змив на марлевий тампон з РБК з землі біля під`їзду, до паперового конверту;

- 1 слід п/в на 1 л/с з зовнішньої поверхні дверей під`їзду, до паперового конверту;

- змив на марлевий тампон з зовнішньої ручки дверей під`їзду, до паперового конверту;

- змив з плями РБК на марлевий тампон між першим та другим поверхами. до паперового конверту;

- змив речовини бурого кольору зі стіни між першим та другим поверхами, до паперового конверту;

- 1 слід п/в на 1 л/с з внутрішньої поверхні вхідних дверей квартири №7 , до паперового конверту;

- змив на марлевий тампон з вхідної ручки дверей до квартири №7 з зовнішньої сторони, до паперового конверту (т. 1 а.с. 82-85).

Згідно постанови слідчого від 01.11.2022 визнано речовими доказами по кримінальному провадженні №0000882, вилучені 01.11.2022 в ході особистого обшуку затриманого в порядку ст. 208 КПК - ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 : 1) куртка чорного кольору з внутрішньою - стороною синього кольору зі слідами РБК на рукавах до спеціального пакету WAR1851971; 2) штани кольору «камуфляж» з поясом зеленого кольору та металевою бляшкою, зі слідами РБК та футболка кольору «Хакі» з емблемою «Збройних Сил України» зі слідами РБК на передній стороні футболки до спеціального пакету WAR 1715162; черевики синього кольору зі слідами РБК до спеціального пакету WAR 1715161 (т. 1 а.с. 82-84, 87-89).

З висновку експерта № 635 від 14.11.2022 - 23.11.2022 слідує, що кров потерпілого ОСОБА_8 належить до групи В з ізогемаглютиніном анти-А за ізосерологічною системою АВ0. Кров підозрюваного ОСОБА_5 належить до групи А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВ0. В слідах на представлених для дослідження куртці (об`єкти №№1-5), штанях (об`єкти №№6, 7, 8), футболці (об`єкт №9) та парі черевиків (об`єкти №№10, 11) встановлена наявність крові людини. При серологічному дослідженні, в більшості слідів крові, був виявлений тільки антиген В, що не виключає можливості утворення цих слідів за рахунок крові групи В з ізогемаглютиніном анти-А. В сліді крові на футболці (об`єкт №9), ймовірно у зв`язку з його малими розмірами, групові властивості не виявлені. Отриманий результат не виключає можливості походження слідів крові (об`єкти №№1-8,10,11) від потерпілого ОСОБА_8 , крові якого властивий, виявлений в цих слідах антиген В. Даних про присутність в цих слідах крові підозрюваного ОСОБА_5 не отримано у зв`язку з не виявленням в них антигену А, властивого його крові (т. 1 а.с. 121-124).

З висновку експерта № 637 від 21.11.2022 - 02.12.2022 слідує, що кров підозрюваного ОСОБА_5 , належить до групи А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АБО. Групоспецифічним антигеном його крові є антиген А.

Кров потерпілого ОСОБА_8 , належить до групи В з ізогемаглютиніном анти-А за ізосерологічною системою АВ0. Групоспецифічним антигеном його крові є антиген В.

На наданому на дослідження марлевому тампоні зі змивом між першим та другим поверхом під`їзду (об`єкт №1) встановлена наявність крові людини.

На наданому на дослідження марлевому тампоні зі змивом зі стіни між першим

та другим поверхом під`їзду (об`єкт №2) встановлена наявність крові людини.

На наданому на дослідження марлевому тампоні зі змивом біля дверей під`їзду (об`єкт №3) встановлена наявність крові людини.

При серологічному дослідженні крові в слідах об`єктів №№1-3 виявлений антиген В, що не виключає можливості походження слідів крові в зазначених об`єктах від особи (осіб) групи крові В з ізогемаглютиніном анти-А за ізосерологічною системою АВ0.

Враховуючи отримані результати дослідження та групову належність крові потерпілого ОСОБА_8 , а саме те, що в слідах об`єктів №№1-3 виявлений антиген В, який властивий його крові, не виключена можливість походження зазначених слідів за рахунок крові потерпілого. Враховуючи отримані результати дослідження та групову приналежність крові підозрюваного ОСОБА_5 , а саме те, що в слідах об`єктів №№1-3 антигену А, який є групоспецифічним антигеном його крові, не виявлено, даних про присутність крові підозрюваного у вказаних слідах не отримано (т. 1 а.с. 130-133).

З висновку експерта № 771 від 22.11.2022 - 02.12.2022 слідує, що при дослідженні зразка крові потерпілого ОСОБА_8 встановлена група В з ізогемаглютиніном анти-А за ізосерологічною системою АВО. Основним групоспецифічним антигеном даної групи крові є антиген В ізосерологічної системи АВО

У результати дослідження зразка крові підозрюваного ОСОБА_5 встановлена група А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВО.

В слідах на ножі (об`єкти №№1-3), наданому на дослідження, встановлено наявність крові людини.

На ножі епітеліальні клітини з ядрами та мікрочастки тканин людини не знайдені.

В деяких слідах на клинку ножа (об`єкту №2) кров належить особі чоловічої генетичної статі, а статеву належність на решті поверхні клинка ножа (об`єкт №1) та на рукоятці ножа (об`єкт №3) визначити не здалось через відсутність формених елементів крові. При серологічному дослідженні крові на ножі виявлено антиген В ізосерологічної системи АВО.

Отримані результати досліджень, дають можливість висловитись, що кров в деяких слідах на клинку ножа могла походити від чоловіка (чоловіків), а на решті поверхні клинка та на рукоятці ложа - від особи (осіб) групи крові В з ізогемаглютиніном анти-А ізосерологічної системи АВО, яким в даному випадку є потерпілий ОСОБА_8 , беручі до ваги групову приналежність його крові.

Походження крові на ножі від підозрюваного ОСОБА_5 виключається, враховуючи групову належність його крові.

На ножі (об`єкти №№1-3), наданому на дослідження, наявність поту не встановлена (т.1 а.с. 138-141).

З висновку експерта № 770 від 22.11.2022 - 02.12.2022 слідує, що на ножі (об`єкти №№1;2), представленому на дослідження, наявність крові не встановлена, клітини з ядрами та мікрочастки тканин людини не знайдені.

На ножі (об`єкти №№1;2), представленому на дослідження, встановлена наявність поту, епітеліальні клітини з ядрами не знайдені.

Статева та групова належність поту в об`єктах №№1;2 не встановлені через відсутність епітеліальних клітин з ядрами та не виявлення антигени А, В та Н ізосерологічної системи АВО.

Оскільки групова та статева належність слідів поту на ножі (об`єкти №№1;2) не встановлена, то відповісти про її походження від потерпілого ОСОБА_8 , чи від будь-якої іншої особи, не представилось можливим (т.1 а.с. 146-148).

З висновку експерта № 772 від 23.11.2022 - 30.11.2022 слідує, що при дослідженні зразка крові потерпілого ОСОБА_8 встановлена група В з ізогемаглютиніном анти-А за ізосерологічною системою АВО.

У результаті дослідження зразка крові підозрюваного ОСОБА_5 , встановлена група А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВО.

В піднігтьовому вмісті зрізів нігтьових пластини з правої руки трупа ОСОБА_8 (об`єкт №1) встановлено наявність крові та виявлений білок людини. Клітини епітелію з ядрами та мікрочастки тканин людини в об`єкті №1 не виявлені, знайдені лише лусочки поверхневого шару епідермісу, непридатні для цитологічного дослідження.

В піднігтьовому вмісті зрізів нігтьових пластини з лівої руки трупа ОСОБА_8 (об`єкт №2) встановлено наявність крові та виявлений білок людини. Клітини епітелію з ядрами та мікрочастки тканин людини з об`єкті № 2 не виявлені, знайдені лише лусочки поверхневого шару епідермісу. непридатні для цитологічного дослідження.

На фрагменті марлі зі змивом з правої руки трупа ОСОБА_8 (об`єкт №3) встановлено наявність крові та виявлений білок людини. Клітини епітелію з ядрами та мікрочастки тканин людини в об`єкті №3 не виявлені, знайдені лише кусочки поверхневого шару епідермісу, непридатні для цитологічного дослідження.

На фрагменті марлі зі змивом з лівої руки трупа ОСОБА_8 (об`єкт №4) встановлено наявність крові та виявлений білок людини. Клітини епітелію з ядрами та мікрочастки тканин людини в об`єкті №4 не виявлені, знайдені лише лусочки поверхневого шару епідермісу, непридатні для цитологічного дослідження.

Статева належність крові в об`єктах №№1-4 не встановлена, через відсутність придатних для обліку формених елементів крові, найдених в цитологічних препаратах з даних об`єктів. При встановленні групової належності крові в об`єктах №№1-4 виявлений антиген В ізосерологічної системи АВО.

Отриманий результат дослідження не виключає можливості походження крові, виявленої в піднігтьовому вмісті зрізів нігтьових пластини з обох рук трупа ОСОБА_8 (об`єкти №№1;2) та на фрагментах марлі змивами з обох рук трупа ОСОБА_8 (об`єкти №№3;4) від особи (осіб) з групою крові В з ізогемаглютиніном анти-А ізосерологічної системи АВО, у тому числі від самого потерпілого ОСОБА_8 , враховуючи групову належність його крові. Походження крові в даних об`єктах від підозрюваного ОСОБА_5 виключається, оскільки антиген А ізосерологічної системи АВО, який властивий крові останнього, при серологічному дослідженні в об`єктах №№1-4 - не виявлений (т. 1 а.с. 153-157).

З висновку експерта № 769 від 14.11.2022 - 24.11.2022 слідує, що при дослідженні зразка крові потерпілого ОСОБА_8 встановлена група В з ізогемаглютиніном анти-А за ізосерологічною системою АВО.

У результаті дослідження зразка крові підозрюваного ОСОБА_5 встановлена група А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВО.

У піднігтьовому змісті рук труна ОСОБА_8 (об`єкти №№ 1:2) наявність крові не встановлена, при цитологічному дослідженні клітини з ядрами та мікрочастки тканин людини не виявлені.

У фрагментах марлі зі змивами з обох рук підозрюваного ОСОБА_5 (об`єкти №№3:4) встановлена наявність крові людини при цитологічному дослідженні епітеліальні клітини з ядрами та мікрочастки тканин людини не виявлені.

При цитологічному дослідженні встановлено, що сліди крові у змивах з рук ОСОБА_5 належать особі чоловічої генетичної статі) і при їх серологічному дослідженні установлена група крові В і гемаглютинінам анти-А ізосерологічної системи АВО.

Оскільки у піднігтьовому вмісті рук підозрюваного ОСОБА_5 наявність крові не встановлена, клітини з ядрами та мікрочастки тканин людини не виявлені, то питання про групову належність та порівняльне дослідження відповіді не підлягають. Враховуючи результати дослідження слідів крові у змивах з рук підозрюваного, походження їх від потерпілого ОСОБА_8 не виключається, а даних про присутність в них крові самого ОСОБА_5 не отримано, оскільки антиген А, який є основних групоспецифічним для крові останнього, при проведеному дослідженні не виявлений (т. 1 а.с. 162-165).

З висновку експерта № 636 від 07.11.2022 - 21.11.2022 слідує, що при дослідженні зразка крові потерпілого ОСОБА_8 встановлена група В з ізогемаглютиніном анти-А за ізосерологічною системою АВО (т. 1 а.с. 170-171).

З висновку експерта № 659 від 17.11.2022 - 12.12.2022 слідує, що кров ОСОБА_5 належить до групи А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АБО. Антиген А є групо-специфічним антигеном для цієї групи.

Кров ОСОБА_8 належить до групи В з ізогемаглютиніном анти-А за ізосерологічною системою АВ0. Антиген Б є групо-специфічним антигеном для цієї групи.

На фрагменті марлі зі змивом (об`єкт № 1), знайдена кров, при встановленні видової приналежності якої виявлений білок крові людини.

У результаті серологічного дослідження крові у сліді на фрагменті марлі зі змивом (об`єкт № 1), виявлений тільки антиген В, що не виключає можливості походження крові від особи групи В з ізогемаглютином анти-А за ізосерологічною системою АВ0.

Результати серологічного дослідження крові в сліді на фрагменті марлі зі змивом (об`єкт № 1), не виключають можливість походження крові у вказаному змиві від потерпілого ОСОБА_8 , оскільки виявлений антиген В є групо-специфічним антигеном для його крові.

Проведеним дослідженням крові в сліді на фрагменті марлі зі змивом (об`єкт № 1), не отримано даних, які б вказували на присутність крові підозрюваного ОСОБА_5

(т. 1 а.с. 176-178).

Згідно постанови слідчого від 20.12.2022 визнано речовими доказами по кримінальному провадженні №0000882:

до висновку експерта № 772: залишки змиву з правої руки трупа ОСОБА_28 (1 паперовий конверт), залишки змиву з лівої руки трупа ОСОБА_28 (1 паперовий конверт), зрізи нігтьових пластин з правої руки трупа ОСОБА_28 (1 паперовий конверт), зрізи нігтьових пластин з лівої руки трупа ОСОБА_28 (1 паперовий конверт), осади з об`єктів №№1;2 та витяжки з об`єктів №№1-4 на ниточках марлі, контрольний зразок марлевої серветки (1 паперовий конверт);

до висновку експерта № 769: нігтьові зрізи з обох рук підозрюваного ОСОБА_5 (1 паперових конверта), залишки змивів з обох рук підозрюваного ОСОБА_5 паперовий конверт), осади з об`єктів №№ 1;2, витяжки з об`єктів №№ 3,4 на фрагментах марлі (1 паперовий конверт);

до висновку експерта № 637: марлевий тампон зі змивом біля дверей під`їзду (1 паперовий конверт), марлевий тампон зі змивом зі стіни (1 паперовий конверт), марлевий тампон зі змивом між 1 та 2 поверхом (1 паперовий конверт);

до висновку експерта № 771: залишки змивів та витяжок з об. №№ l-З па фрагментах марлі, контроль марлі (1 паперовий конверт);

до висновку експерта № 659: фрагмент марлі з залишками змивів + контроль марлі (1 паперовий конверт);

до висновку експерта № 770: залишки змивів та витяжки з об`єктів № l;2 на ниточках марлі, контроль марлі (1 паперовий конверт), ніж (1 паперовий конверт);

до висновку експерта № 635: куртка (спеціальний пакет WAR 1851971), пара черевиків (спеціальний пакет WAR 1715161), штани, футболка (спеціальний пакет WAR1715162) (т.1 а.с. 179-182).

Відповідно до протоколу огляду від 15.11.2022 об`єктом огляду є приміщення судово-медичного моргу, розташований за адресою: м. Дніпро, площа Соборна, 14. Старший лаборант відділу експертизи трупів ОСОБА_29 видала працівникам поліції пакет білого кольору з речами від трупа № 6399. У вказаному пакеті: шкарпетки чорного кольору; труси темно-синього кольору; футболка сірого кольору зі слідами РБК; кофта синього кольору зі слідами РБК; куртка чорного кольору; штани чорного кольору (т. 1 а.с. 187).

Згідно постанови слідчого від 15.11.2022 визнано речовими доказами по кримінальному провадженні № 0000882 пакет білого кольору з речами від трупа № 6399. У вказаному пакеті: шкарпетки чорного кольору; труси темно-синього кольору; футболка сірого кольору зі слідами РБК; кофта синього кольору зі слідами РБК; куртка чорного кольору; штани чорного кольору (т. 1 а.с. 188-189).

З висновку експерта № 6399 від 01.11.2023 - 24.11.2022 слідує, що на підставі даних судово-медичної експертизи за фактом смерті ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , враховуючи поставлені на розв`язання експертизи питання, відомі обставини справи, приходжу до наступних підсумків:

1(2,3,4). При судово-медичній експертизі труна виявлені тілесні ушкодження, які за ступенем тяжкості та механізмом утворення розділені на три групи:

1 група: колото-різанепронікаючс поранення (рана №2) передньої поверхні грудної клітини ліворуч із ушкодженням міжреберних м`язів, передньої поверхні серцевої сорочки, передньої стінки лівого шлуночка серця, із проникненням у порожнину лівого шлуночка, крововилив оточуючі м`які тканини за ходом ранового каналу.

Вказане поранення є колото-різаним (рана мас один гострий інший заокруглений кінець і рівні краї, глибина ранового каналу переважає над довжиною шкірної рани), причинене незадовго до настання смерті, перебуває у прямому причинному зв`язку з настанням смерті та. стосовно до живих осіб, мас ознаки тілесного ушкодження тяжкого ступеню тяжкості, як небезпечне для життя у момент заподіяння та призвело до настання смерті (згідно правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень наказу № 6 МОЗ України від 17.01.1995 р. «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» п. 2.1).

Дане поранення спричинене від дії предмету, що мав колюче-ріжучі властивості, слідоутворююча частина якого була пласка (типу клинка ножа), із шириною зануреної в тіло частини не більше 21-22 мм., мала вістря, один гостро заточений край (лезовий) та протилежний не заточений край (обуховий), товщиною близько 1,5-2 мм. при глибині раневого каналу близько 11 см.

2 група: різані поранення (рани №3,4) на долонній поверхні лівої кисті, біля основ 4 та 2 пальців (що мають гострі кінціта рівні краї, довжина шкірних ран переважає над глибинами ранових каналів), причинені незадовго до настання смерті, від ковзної дії гострого предмета, що перебувають у причинному зв`язку з настанням смерті та, стосовно до живих осіб, мають ознаки тілесних ушкоджень легкого ступеню тяжкості (згідно правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень наказу № 6 МОЗ України від 17.01.1995 р. «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» п. 2.3).

3 група: забійна рана потиличної ділянки (рана №1) виникла незадовго до настання смерті від дії тупого предмету або при ударі об такий, також не перебуває у причинному зв`язку з настанням смерті та, стосовно до живих осіб, має ознаку тілесного ушкодження легкого ступеню тяжкості (згідно правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень наказу № 6 МОЗ України від 17.01.1995 р. «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» п. 2.3).

Смерть настала від колото-різаного проникаючого поранення грудної клітини із ушкодженням серця, яке ускладнилося гострою крововтратою, що підтверджується вищезазначеними даними судово-медичної експертизи труну, зниженим кровонаповненням внутрішніх органів, плямами Мінакова під ендокардом, наявністю 1700 мл рідкої крові із пухкими згортками в лівій плевральній порожнині, ознаками зовнішньої кровотечі та результатами судово-гістологічного дослідження.

Враховуючи виразність трупних явиш на момент огляду трупа на місці виявлення «Трупне заклякання відсутнє в усіх зазвичай досліджуваних трупах м`язів. Трупні плями по заднім бічним поверхням тулуба при неодноразовому натисканні на них динамометром із зусиллям 2 кг/см2 бліднуть та відновлюють свої забарвлення через 25 сек. (23:15, 31.10.22)...». можна припустити, що смерть його настала приблизно за 2-4 години до моменту фіксації трупних явиш па місці події (т. 1 а.с. 193-197).

З висновку експерта № 26-МК від 19.12.2022 - 04.01.2023 слідує, що по результатам експертного дослідження шматка шкіри у грудної клітки ліворуч від трупа ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та наданого ножа за матеріалами кримінального провадження №0000882 від 31.10.2022 року та у відповідності до питань поставлених на вирішення, представилось можливість висловитись про наступне:

- характер ушкодження на дослідженому шматку шкіри з грудної клітини ліворуч свідчить про те, що воно має морфологічні ознаки наскрізної колото-різаної рани, яка спричинена від дії предмету, що мав колюче-ріжучі властивості, слідоутворююча частина якого була пласка (типу клинка ножа), шириною зануреної в тіло частини не більше 21-22 мм, мала вістря, один гостро заточений край (лезовий) та протилежний не заточений край (обуховий), товщиною близько 1,5-2 мм, з "П"- подібним поперечним перетином,

виявлені морфологічні ознаки пошкодження відображають групові особливості травмуючого предмету. Індивідуальні ознаки не відобразились,

примітка: лінійні параметри слідоутворюючої частини травмуючого предмету надані без урахування еластичних та скорочувальних властивостей шкіри;

-колото-різана рана на дослідженому шматку шкіри з грудної клітки ліворуч від трупа ОСОБА_8 могла бути спричинена клинком наданого на експертизу ножа або будь-яким іншим колюче-ріжучим знаряддям, з подібними конструктивними властивостями його клинка (т. 1 а.с. 218-220, 221-223).

Згідно постанови слідчого від 23.01.2023 визнано речовими доказами по кримінальному провадженні №0000882 - об`єкти, що отримані після проведення судових-медичних експертиз, картонна коробка з ножем (т. 1 а.с. 224-225).

Докази, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_5 , досліджені під час судового розгляду.

Як вбачається з довідок: комунального закладу «Дніпровська міська поліклініка № 1» Дніпровської міської ради, ОСОБА_5 знаходиться на обліку у лікаря-психіатра в 2019 р. з діагнозом: «Органічний розлад особистості та поведінки»; комунального некомерційного підприємства «Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» Дніпропетровської обласної ради, ОСОБА_5 перебуває під наглядом лікаря-психіатра з 2019 р. з діагнозом: «Розлад особистості внаслідок органічного ушкодження головного мозку».

Як вбачається з довідок комунальних підприємств «Дніпропетровський наркологічний диспансер» Дніпропетровської обласної ради, та «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги Дніпропетровської обласної ради, ОСОБА_5 під диспансерне - динамічним наглядом у лікаря-нарколога не перебуває. В реєстрі осіб з наркологічними захворюваннями не значиться.

Відповідно висновку судово-психіатричної експертизи № 149 від 25.06.2019 року, ОСОБА_5 на хронічне психічне захворювання, недоумство, інший хворобливий стан психіки в період інкримінованого йому діяння не страждав і в теперішній час не страждає. Виявляв раніше і виявляє в теперішній час легку розумову відсталість з порушенням поведінки. Психічні та поведінкові розлади внаслідок виживання алкоголю. У період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, іспитований міг усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. За своїм психічним станом в теперішній часом іспитований також може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. Застосування до нього примусових заходів медичного характеру не потребує.

Відповідно висновку судово-психіатричної експертизи № 33 від 17.01.2023 року ОСОБА_5 на хронічне психічне захворювання, недоумство, інший хворобливий стан психіки в період інкримінованого йому діяння не страждав і в даний час не страждає. Виявляв раніше і виявляє в даний час легку розумову відсталість з порушеннями поведінки. Психічні та поведінкові розлади внаслідок виживання алкоголю. У період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, іспитований міг усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. За своїм психічним станом в теперішній часом іспитований також може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. Застосування до нього примусових заходів медичного характеру не потребує (т.1 а.с. 210 -213).

З повідомлень керівників КП «ЖГ Самарського району» ДМР та «Жилсервіс - 5» слідує, що на ОСОБА_5 як жильця скарг не надходило.

За повідомленнями військового комісара та начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_5 перебуває на військовому обліку як засуджений з 02.09.2015, за мобілізацією не призивався

З вимоги ОСК ГУНП в Дніпропетровської області слідує, що ОСОБА_5 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, має не погашені судимості.

Вироком Амур-Нижньодніпровського райсуду м.Дніпропетровська від 18 липня 2017 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 15 та ч. 2 ст. 185, ст.ст. 75, 76 КК України до 1 року позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки.

За повідомленнями керівника Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровської області Амур-Нижньодніпровського районного відділу, засуджений ОСОБА_5 до теперішнього часу перебуває на обліку та з обліку не знятий.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_5 є громадянином України, закінчив 9 класів допоміжної школи-інтернату № 2, має батько похилого віку, 1958 року народження, який є інвалідом 2 групи з дитинства безстроково, мати померла ІНФОРМАЦІЯ_7

(т. 1 а.с. 101-110; т. 2 а.с. 25-40)

Мотиви суду

Відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК України суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

У силу ст. 337 КПК України, cудовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Позиція сторони захисту зводиться до невинуватості обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України - грабежу ОСОБА_7 , та невірної правової кваліфікації дій ОСОБА_5 , дії якого на думку сторони захисту мають бути кваліфіковані не за ч. 1 ст. 115 КК України, а за ст. 119 КК України, оскільки убивство ОСОБА_8 скоїв через необережність та одночасно він себе захищав від останнього.

Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Зазначене свідчить, що законність, обґрунтованість та вмотивованість судового рішення обумовлені, зокрема, дотриманням порядку оцінки доказів і визначенням їх належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів повинна бути оцінена судом з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення (ст. 94 КПК України).

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі скорочено Конвенція) передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі скорочено ЄСПЛ) суди застосовують Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.

ЄСПЛ у справі «Перес проти Франції» (рішення від 12.02.2004) вказав, що дія статті 6 Конвенції (право на справедливий суд) полягає і в тому, щоб серед іншого зобов`язати суд провести належне дослідження зауважень, доводів і доказів, представлених сторонами по справі, неупереджено вирішуючи питання про їх належність до справи.

Суд вважає необхідним докладніше зазначити про наявні у кримінальному процесі стандарти доказування.

Стандарт "переваги доказів" вважається дотриманим, якщо певне твердження є більш ймовірне ніж протилежне. Зазначений стандарт широко застосовується у ХХІ столітті (наприклад, саме за ним відбувається кримінальна процедура у Сполучених Штатах Америки), однак у вітчизняному кримінальному процесі він не застосовується. Найсуворішим стандартом, застосовуваним у кримінальних справах, є правило "поза розумним сумнівом", яке вимагає від обвинувачення довести, що єдине логічне пояснення, яке може бути одержане з доведених у суді фактів, є те, що обвинувачений вчинив інкриміноване діяння і ніяке інше логічне пояснення не може бути виведено з доказів. Саме такий стандарт прописаний як в Основному законі держави, так і в спеціалізованому нормативно-правовому акті (КПК України) і саме він застосовується у вітчизняному кримінальному процесі.

Саме законність, обґрунтованість та вмотивованість судового рішення обумовлені, зокрема, дотриманням порядку оцінки доказів і визначенням їх належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів повинна бути оцінена судом з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення (ст. 94 КПК України).

ЄСПЛ у справі «Жогло проти України» (п. 38, рішення від 24.04.2008 року) зазначив, що усі докази зазвичай мають бути представлені у відкритому слуханні справи в присутності обвинуваченого для забезпечення можливості надати аргументи іншій стороні. Існують винятки з цього правила, але вони не повинні порушувати права захисту.

Як загальне правило, пункти 1 та 3 статті 6 вимагають надання підсудному відповідної та належної можливості заперечити, а також ставити запитання свідкові обвинувачення, - або під час давання показань, або на пізнішому етапі (рішення від 15.06.1992 року у справі «Люді проти Швейцарії»).

Обвинувачення не повинно ґрунтуватись виключно чи вирішальною мірою на тих показаннях, які сторона захисту не могла оскаржити (рішення від 26.03.1996 року у справі «Дурсон проти Нідерландів»).

ЄСПЛ наголошує, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення від 10.07.2001 року у справі «Авшар проти Туреччини» п.282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

За правилами статті 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Докази повинні бути належними та допустимими в розумінні ст.ст. 85-86 КПК України.

За правилами ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Суд, дослідивши наявні докази, вважає, що всі докази у об`єднаному кримінальному провадженні у відношенні ОСОБА_5 є належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного.

Недопустимих доказів, отриманих внаслідок істотного порушення прав та свобод людини або доказів та відомостей, які стосуються особи обвинуваченого не має.

ЄСПЛ зазначає, що рівень певності, якого має досягти суддя за системою «внутрішнього переконання» чи системою «поза межами розумного сумніву», який є важливим для постановлення справедливого рішення, не повинен досягатися шляхом примусу до зізнання.

Таким чином буде дотримано цілковитої поваги до презумпції невинуватості та статусу обвинуваченого, що є ключовими поняттями для демократичної концепції кримінального судового розгляду.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що винність ОСОБА_5 у скоєнні кримінальних правопорушень поза всяким розумним сумнівом доведена і підтверджується обсягом досліджених судом в судовому засіданні доказів в їх сукупності та взаємозв`язку та не викликають у суду сумнівів.

Порушень вимог закону щодо відкриття доказів стороні захисту, суд не вбачає.

Під час вирішення питання про допустимість доказів важливе значення має істотність порушення прав і свобод людини, а тому не усі порушення, допущені сторонами при збиранні доказів, є підставою для визнання доказів недопустимими, а відтак і вирішення питання про порушення права на справедливий суд. З огляду на зазначене суд приходить до висновку про відсутність процесуальних порушень з боку сторони обвинувачення, що могли вплинули на об`єктивність та повноту обставин, що підлягають доказуванню відповідно до вимог ст. 91 КПК України.

Усі вищевказані докази, покладені в основу обвинувального вироку, суд визнає належними і допустимими доказами, оскільки відповідають вимогам КПК України, отримані у передбаченому КПК України порядку, безпосередньо порушень вимог законодавства судом не встановлено та сторонами не доведено, тобто останні прямо і непрямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, як-то час, місце, спосіб вчинення кримінального правопорушення та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність і недостовірність, можливість та неможливість використання інших доказів.

Судом не встановлено допущення істотних порушень: прав та свобод обвинуваченого ОСОБА_5 , інших осіб під час досудового розслідування; в ході збирання і фіксування доказів по даному кримінальному провадженню, а інформація, яка в них міститься, не дає суду правових підстав, щоб сумніватися у їх допустимості та достатності.

Крім того, суд враховує, що зі змісту п.78 рішення ЄСПЛ від 16.02.2017 у справі «Артур Пархоменко проти України» вбачається, що при розгляді справи в цілому з метою оцінки впливу процесуальних недоліків на досудовому етапі на загальну справедливість кримінального провадження, за необхідності слід враховувати такий невичерпний перелік факторів, який випливає з практики Суду: (a) Чи був заявник особливо вразливим, наприклад, через вік чи розумову здатність. (b) Правові рамки, що регулюють досудове провадження, та прийнятність доказів під час судового розгляду, а також чи була вона виконана; коли застосовується правило виключення, особливо малоймовірно, що провадження в цілому буде вважатися несправедливим. (c) Чи мав заявник можливість оскаржити автентичність доказів і виступати проти його використання. (d) Якість доказів чи обставини, за яких вони були отримані, ставлять під сумнів їх надійність та точність, беручи до уваги ступінь і характер будь-якого примусу. (e) Якщо докази були отримані незаконно, незаконність, про яку йдеться, і, якщо вона випливає з порушення іншої статті Конвенції, характер виявленого порушення. (f) У випадку заяви, характер заяви та чи він був негайно відкликаний або змінений. (g) Використання доказів, зокрема, чи складали вони невід`ємну або значну частину доказів, на яких ґрунтувалася засудження, а також силу інших доказів у справі. (h) Чи оцінювання вини було здійснене професійними суддями або присяжними, а у випадку останнього - змістом будь-яких наказів присяжних. (i) Вагомість суспільних інтересів у розслідуванні та покаранні за конкретне порушення. (j) інші відповідні процесуальні гарантії, передбачені національним законодавством та практикою.

Зокрема, з урахуванням вищезазначеного правового висновку ЄСПЛ, у цьому судовому провадженні суд бере до уваги, що обвинувачений ОСОБА_5 та його захисники мали можливість оскаржити автентичність доказів, отриманих стороною обвинувачення, але не зробили цього і не подавали клопотань або своїх доводів щодо визнання доказів отриманих під час досудового розслідування недопустимими, що в подальшому стало б предметом судового розгляду.

Відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ, суд при оцінці доказів повинен керуватися критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Така доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (п.150 остаточного рішення від 21 липня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України»).

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як ті, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і ті, що визначають його суб`єктивну сторону. Зокрема, у справах, в яких наявність, спрямованість та/або характер умислу має значення для правової кваліфікації діяння, суд у своєму рішення повинен пояснити, яким чином встановлені ним обставини справи доводять наявність умислу саме такого характеру, який є необхідним елементом складу злочину, і виключають можливу відсутність умислу або інший характер або спрямованість умислу.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ, необґрунтоване рішення суду є порушенням гарантій, втілених у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Хоча суд не мусить надавати відповідь на кожен довід, проте з рішення має бути чітко зрозуміло, що головні проблеми, порушені у цій справі, були розглянуті і що конкретні та ясні відповіді були надані на аргументи, які є вирішальними для результату розгляду справи. Суд має переконатися, що мотиви рішення, наведені національними судами, не були автоматичними або стереотипними.

Оцінюючи надані та досліджені судом докази у кримінальному провадженні, оцінюючі їх реальний зміст, суд виходить саме з практики ЄСПЛ, яка орієнтує, що під час розгляду кримінального провадження суд покликаний убачати, що приховано за зовнішньою стороною справи, та досліджувати реалії справи, а не тільки її зовнішню сторону (рішення від 27.02.1980 року у справі «Девеер проти Бельгії»).

Судова практика для з`ясування змісту і спрямованості умислу особи орієнтує суди на те, що при дослідженні доказів їм необхідно виходити із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки (пункт 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 07 лютого 2003 року № 2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи»).

Для того, щоб встановити направленість умислу, необхідно враховувати зовнішній прояв діяння, який розкриває внутрішній (психічний) його процес, окреслює суб`єктивне ставлення особи до вчинюваних нею дій, які в сукупності з іншими обставинами визначають кримінально-правовий зміст суспільно небезпечного діяння.

1.(Склад кримінального правопорушення, інкримінованого ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 186 КК України).

З показань ОСОБА_5 у судовому засіданні слідує, що він не скоював грабіж ОСОБА_7 , який його оговорює.

1.1. Суд надає дійсності показанням потерпілого, який на своїх показаннях, даних суду під присягою, попереджений про кримінальну відповідальність, настоює, стверджує, що дає їх добровільно, при цьому усвідомлює наслідки і кримінальної відповідальності за дачу суду завідомо неправдивих показань, і наслідки відповідальності ОСОБА_5 на підставі його свідчень. До обвинуваченого упереджено не відноситься, у нього не має підстав говорити неправду.

Суд вважає, що у суду відсутні причини не довіряти показанням потерпілого або вважати їх такими, що є невірними, не відповідають дійсності, або вважати показання такими, що є зацікавленими, так як показання потерпілого повністю підтверджуються об`єктивною сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів, які узгоджуються між собою і не мають протиріч.

1.2. Так, з протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками вбачається, що потерпілий ОСОБА_7 впізнав ОСОБА_5 як особу, яка 19.04.2019 року на перехресті вулиць Стрілочна та Каспійська в м. Дніпро, відкрито викрала його сумку, в якій знаходились гаманець з грошами у сумі 1500 грн, телефон, обручка, та яка нанесла удар по голові ззаду.

1.3. Свої показання потерпілий ОСОБА_7 підтвердив під час проведення слідчого експерименту за його участі, де відтворив подію, обставини скоєння ОСОБА_5 відносно нього грабежу.

1.4. Копією фіскального чеку від 29.12.2017 та штрихкоду до документу виробника товару підтверджується, що потерпілий ОСОБА_7 29.12.2017 придбав у магазині мобільний телефон Samsung Galaxy j3 2016, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 , тобто мав та був власником цього телефону.

1.5. Як слідує з договору про надання фінансового кредиту під заставу № 37.30561/0 від 10.04.2019, не інша особа, а обвинувачений ОСОБА_5 , який проживає за адресою: АДРЕСА_5 , використовуючи свій особистий паспорт серія та номер НОМЕР_2 , виданий АНД РО ДГУ УМВД 27.03.2006, який особисто пред`явив працівнику ломбарду, заклав до Повного товариства «ІНФОРМАЦІЯ_8», мобільний телефон Samsung Galaxy j3 2016, з таким самим ідентифікаційним номером - НОМЕР_1 (що міститься у копії фіскального чеку від 29.12.2017 та штрихкоду до документу виробника товару, переданого слідчому потерпілим), який на праві власності належить потерпілому ОСОБА_7 , за що обвинувачений отримав 1200 грн.

Тобто, суд зазначає, що копія фіскального чеку від 29.12.2017 та штрихкоду до документу виробника товару, договір про надання ОСОБА_5 фінансового кредиту під заставу містять один та той же ідентифікаційний номер телефону - НОМЕР_1 .

Причому, ОСОБА_5 заклав телефон потерпілого під заставу на наступний день після скоєння грабежу, а саме 10.04.2019, використавши для цього свій особистий паспорт, тому суд відхиляє показання останнього, що він грабіж не скоював, не приносив до ломбарду телефон потерпілого, та не закладав телефон під заставу.

1.6. Вище наведене обґрунтування та висновок суду відносно оцінці зазначених доказів, беззаперечно підтверджується протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 01.06.2019 року, з якого вбачається, що працівник ломбарду ОСОБА_16 впізнав саме ОСОБА_5 , як ту особу яка 10.04.2019 року особисто заклала в ломбарді «Онікс» мобільний телефон марки «Samsung Galaxy J3» на своє ім`я, за що отримала 1200 грн.

1.7. Під час судового розгляду судом було призначена і проведена перевірка заяви обвинуваченого ОСОБА_5 про недозволені методи ведення досудового розслідування, що шляхом вмовлянь та розмов примусили його оговорити себе у грабежі ОСОБА_7 , проводили досудове розслідування з порушеннями норм КПК.

За наслідками розгляду вказаної заяви обвинуваченого ОСОБА_5 , яка не підтвердилась під час досудового розслідування, та виконання ухвали суду, слідчим Територіального управління Державного бюро розслідувань, 07.12.2020 винесено постанову про закриття кримінальне провадження № 0001297 від 12.12.2019, розпочатого на підставі вищевказаної ухвали суду, у зв`язку із встановленням відсутності складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365, ч. 1 ст. 366 КК України.

Вказана постанова слідчого є вмотивованою та достатньо обґрунтованою і суд не вбачає підстав ставити висновки слідчого під сумнів.

2.(Склад кримінального правопорушення, інкримінованого ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 115 КК України).

З показань ОСОБА_5 у судовому засіданні слідує, що між ним та ОСОБА_8 виник конфлікт внаслідок поведінки потерпілого, причому ОСОБА_5 наполягав про неправомірність дій ОСОБА_30 відносно нього та його бабусі , співмешканки ОСОБА_11 .

2.1. Суд відхиляє посилання ОСОБА_5 , який наполягав, що необережно скоїв вбивство ОСОБА_8 , одночасно захищаючись від останнього, який йшов на нього з ножем в руці, з огляду на наступне.

Стаття 115 КК України передбачає відповідальність за умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині. Із суб`єктивної сторони цей злочин характеризується умисною формою вини (прямим або непрямим умислом), коли винний усвідомлює суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно-небезпечні наслідки у вигляді смерті іншої людини й бажає або свідомо припускає їх настання.

Питання про наявність умислу вирішується з огляду на сукупність всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховується кількість, характер і локалізація поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінка винного до, під час і після злочину, поведінку потерпілого що передували події, а також спосіб вчинення злочину, засоби та знаряддя злочину, їхні стосунки, взаємини з потерпілим. Спосіб відображає насамперед причинний зв`язок між діяннями і наслідками. Певна залежність між способом і метою вчинення тих чи інших діянь виявляється в тому, що спосіб і засоби вчинення злочинів обираються особою відповідно до поставленої цілі.

Ціль є передумовою усвідомлення особою результатів і наслідків своїх діянь, що проявляє свою конкретизацію в способі вчинення діянь.

Вбивство з необережності, на відміну від умисного вбивства, має місце лише при необережній формі вини, для якої характерне поєднання усвідомлення особою суспільно небезпечного характеру свого діяння (дії чи бездіяльності) та недбалого або самовпевненого ставлення до настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння.

На думку суду є взаємовиключними кримінально-правовими поняттями тези обвинуваченого ОСОБА_5 , що його одночасні дії відносно ОСОБА_8 відбулись як «необережне вбивство» так і «захищав себе від нападу».

Судом під судового розгляду кримінального провадження установлено, що механізм, характер нанесення обвинуваченим ножем удару потерпілому, та локалізація тілесних ушкоджень, завданих останньому, вказують на те, що удар ножем був не випадковим, а цілеспрямованим, адже здійснювався в грудну клітину, де розташований життєво важливий орган - серце.

Крім того, ОСОБА_5 , побачивши, що він досяг бажаного результату, коли ОСОБА_31 після нанесення останньому ножового поранення впав та супротиву йому не чинить, припинив свої дії, кинув ніж, залишив місце скоєння кримінального правопорушення, не надавши медичної допомоги потерпілому, не викликавши швидку медичну допомогу, не повідомивши поліцію, що виключає можливість характеризувати дії обвинуваченого як необережні.

2.2. З показань ОСОБА_5 слідує, що він працював разом з ОСОБА_8 , з яким у нього раніше були сварки, виникали конфлікти за різними причинами.

З огляду на показання ОСОБА_5 , потерпілої, свідків, суд вважає, що мотивом злочину, скоєного ОСОБА_5 , були конфлікти та сварки в минулому, конфлікт з ОСОБА_8 31.10.2022 року біля магазину, злість на останнього, та у зв`язку з цим виниклі неприязні відносини, особлива неприязнь через конфлікти між ними, тому без сумніву обвинувачений свідомо посягнув на життя іншої людини.

2.3. Суд враховує, що під час судового розгляду ОСОБА_5 повідомив фактичні дані, обставини злочину, які не були відомі крім нього і не могли бути відомі нікому, тобто іншої особі, а саме, вбивства конкретної особи - ОСОБА_8 , мотив вбивства, місце, спосіб, знаряддя вбивства - ніж, що було підтверджено відповідними протоколами слідчих дій і висновками експерта.

2.4. За встановлених судом фактичних обставин, обвинувачений ОСОБА_5 діяв з прямим умислом на вбивство ОСОБА_8 , оскільки після конфлікту з останнім обрав знаряддям вчинення злочину кухонний ніж, який взяв у своєї квартири та прибув з ним до квартири потерпілого, тобто заздалегідь озброївшись та підготувавшись до скоєння злочину.

Вказаний ніж, має достатньо довге лезо з особливою характеристикою, встановленою висновком експерта: мав колюче-ріжучі властивості, слідоутворююча частина якого була пласка (типу клинка ножа), шириною зануреної в тіло частини не більше 21-22 мм, мала вістря, один гостро заточений край (лезовий) та протилежний не заточений край (обуховий), товщиною близько 1,5-2 мм, з "П"- подібним поперечним перетином.

Вказаним ножем ОСОБА_5 наніс один удар в область грудної клітини ОСОБА_8 з лівої сторони, де у людини розташовуються життєво важливі органи, в результаті чого ОСОБА_5 спричинив ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді колото-різаного проникаючого поранення передньої поверхні грудної клітини ліворуч, із ушкодженням міжреберних м`язів, передньої серцевої сорочки, передньої стінки лівого шлуночка серця, із проникненням у порожнину лівого шлуночка, крововиливу в оточуючі м`які тканини за ходом раневого каналу, яке перебуває у прямому причинному зв`язку з настанням смерті та стосовно живих осіб, має ознаки ТЯЖКОГО тілесного ушкодження, як небезпечне для життя в момент заподіяння та що призвело до настання смерті.

При чому суд вважає, що ОСОБА_5 , повністю усвідомлюючи свої дії, цілеспрямовано, саме зі слів обвинуваченого, миттєво, з достатньою силою наніс удар ножем виключно в життєво важливий орган потерпілого та спричинив останньому вказане тілесне ушкодження.

Смерть ОСОБА_8 настала від колото-різаного проникаючого поранення грудної клітини із ушкодженням серця, яке ускладнилось гострою крововтратою.

Суд вважає, що у контексті кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 за вказаних обставин, умисне нанесення ним лише одного удару ножем безумовно свідчить про умисел на позбавлення особи життя - з огляду на його локалізацію та поведінку обвинуваченого після вчинення злочину. Зокрема, нанесення одного удару ножем саме у життєво важливий орган людини - грудну клітку, яке супроводжувалось ненаданням медичної допомоги потерпілому, оцінюється судом як бажання настання смерті потерпілого ОСОБА_8 , тобто як ознака суб`єктивної сторони складу такого злочину, як умисне вбивство, за ч. 1 ст. 115 КК України.

2.5. ОСОБА_5 підтвердив факт події, яка відбулася за його та ОСОБА_8 участю, та яка вказана в обвинувальному акті, але його показання свідчать, що ОСОБА_5 намагається провину за вбивство перекласти із себе на потерпілого.

Так, під час допиту обвинувачений ОСОБА_5 по різному описував подію яка сталася між ним та ОСОБА_8 , даючи показання та наполягаючи, що він убивство ОСОБА_8 скоїв через необережність та одночасно він себе захищав від останнього, коли потерпілий, також маючи ніж в руці, намагався наблизитись до нього, тобто діяв в межах необхідної оборони.

Судом відхиляються такі відповідні покази, заяви ОСОБА_5 , оскільки такі різноманітні покази, посилання, доказами не підтверджуються, явно свідчать про його зацікавленість уникнути кримінальної відповідальності за скоєний злочин, намагання свої показання підлаштувати під фактичні обставини, які встановлювалися під час досудового розслідування, судового розгляду, намагається таким чином штучно створити для себе алібі, що є вочевидь надуманим.

При чому ОСОБА_5 скористався розповсюдженою практикою так званого поняття «звинувачення жертви» (англ. Victim blaming), що відбувається, коли на жертву (жертв) злочину, нещасного випадку або будь-якого виду насильства покладається повна або часткова відповідальність за вчинене щодо них порушення або нещастя, що з ними відбулося.

2.6. Надаючи оцінку твердженням сторони захисту, що ОСОБА_5 захищав себе від ОСОБА_8 , суд констатує той факт, що твердження обвинуваченого, крім його слів, доказами не підтверджується.

Крім того, з висновку експерта № 3086е від 01.11.2022 - 02.11.2022 слідує, що на момент огляду об`єктивних ознак тілесних ушкоджень у ОСОБА_5 не встановлено, а посилання на наявність на його куртки порізу, який ніби то здійснив ОСОБА_8 , ні якими доказами, що саме це здійснив потерпілий, не підтверджується.

2.7. Крім того суд, при кваліфікації дій обвинуваченого, враховує поведінку ОСОБА_5 до скоєння останнім злочину та в подальшому, після скоєння злочину.

Так, суд враховує той факт, що конфлікт між ОСОБА_5 та ОСОБА_8 почався біля продуктового магазину з назвою « Продукти », за адресою: м. Дніпро, вул.Любарського, 104, де відповідно до протоколу огляду від 01.11.2022, на сходах до дверей магазину на третій сходинці (знизу в гору), у лівій частині, знаходяться плями РБК, які були змити (вилучені) на марлевий тампон (т. 2 а.с. 22).

Як слідує з висновку експерта № 659 від 17.11.2022 - 12.12.2022, результати серологічного дослідження крові в сліді на фрагменті марлі зі змивом (об`єкт № 1), не виключають можливість походження крові у вказаному змиві від потерпілого ОСОБА_8 , оскільки виявлений антиген В є групо-специфічним антигеном для його крові.

Проведеним дослідженням крові в сліді на фрагменті марлі зі змивом (об`єкт № 1), не отримано даних, які б вказували на присутність крові підозрюваного ОСОБА_5

(т. 1 а.с. 176-178).

Надаючи оцінку цім доказам, суд вважає, що у вказаному місці зафіксований факт побиття ОСОБА_8 обвинуваченим ОСОБА_5 , оскільки також ця обставина підтверджується показаннями обвинуваченого про відвідування з потерпілим магазин до скоєння останнім злочину, де разом вони придбали продукти харчування, горілку, після чого між ними стався конфлікт, сварка, образа на потерпілого та кожний з них пішов до себе додому.

Суд враховує, що ОСОБА_5 після вказаної події - конфлікту, не заспокоївся, у себе дома узяв ніж, та для продовження з`ясовування виниклого конфлікту з ОСОБА_8 , з ножем прибув до квартири останнього, якого викликав на сходинку під`їзду, що підтвердила суду мати ОСОБА_8 - потерпіла ОСОБА_4 .

Також, суд враховує, що ОСОБА_5 після скоєння злочину самостійно не намагався надати ОСОБА_8 медичної допомоги, не викликав швидку медичну допомогу, не повідомив про подію поліцію, з місця скоєння злочину зник.

На думку суду така поведінка обвинуваченого свідчила про його прямий умисел на вбивство ОСОБА_8 та небажання ОСОБА_5 бути викритим у скоєнні злочину.

2.6. Під час судового розгляду кримінального провадження достовірно встановлено, що ОСОБА_5 скоїв злочин у стані алкогольного сп`яніння.

Суд зазначає, що стан сп`яніння, як узагальнене правове поняття - це психічний стан особи в момент вчинення злочину, викликаний вживанням алкогольних напоїв, наркотичних засобів або інших одурманюючих речовин, який характеризується послабленням інтелектуальної і вольової сфери психічної діяльності людини. При цьому знижуються передбачливість і обережність, зростають відхилення від нормальної поведінки та проявляються в більш широкому діапазоні небезпечна поведінка, неправильного сприйняття навколишнього та реагування на обстановку, яка склалась, втрачається реальне уявлення про те, що відбувається.

2.8. Крім того, з висновку судово-психіатричної експертизи № 33 від 17.01.2023 року ОСОБА_5 (розділ психічний стан) вбачається, що обвинувачений повідомляє про те, що протягом тривалого часу зловживає алкоголем, епізодично вживає наркотики, характеризує себе запальним, неврівноваженим, нестриманим. Емоційно нестійкий, схильний ображатися (т.1 а.с. 212).

З огляду на викладене, враховуючи психічний стан ОСОБА_5 та те, що він скоїв злочин у стані алкогольного сп`яніння, тому суд вважає, що такі обставини безумовно є комплексом негативних факторів, наслідком яких стало скоєння ОСОБА_5 умисного вбивства ОСОБА_8 за викладеними в обвинувальному акті обставинами.

2.9. Також, суд вважає, що смерть ОСОБА_8 не була спровокована неправомірною поведінкою потерпілого, оскільки ініціатором продовження з`ясування стосунків між ними був обвинувачений ОСОБА_5 , якій після виниклого конфлікту мав можливість припинити його розвиток але цим останній не скористався, навпаки, діючи активно, без огляду на можливі негативні наслідки, озброївся ножем, після чого прибув до квартири ОСОБА_8 , якого викликав до себе.

3. Враховуючи вище викладене, суд за наслідками судового розгляду прийшов до переконання та розцінює відповідні різноманітні покази ОСОБА_5 , його різні версії щодо розвитку події за його участі та участі ОСОБА_8 , його покази відносно грабежу ОСОБА_7 , як усталену модель захисту, форму реалізації права на захист, поведінку захисно-установчу в суб`єктивно складній, несприятливої для нього судово-слідчій ситуації, як усталену практику перекладання провини за злочин з себе на іншу особу, та обрану останнім лінією захисту від покарання за вчинений злочин, і вважає, що показання обвинуваченого не впливають будь-яким чином на доведеність його вини у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, тому суд не може вказані показання взяти до уваги.

Мотиви доводів ОСОБА_5 та його захисника фактично ґрунтуються на незгоді сторони захисту із доказами, які були отримані стороною обвинувачення під час досудового розслідування, оспорювання встановлених за результатами судового розгляду фактів з викладенням власної версії події.

Суд розцінює відповідну позицію сторони захисту як усталену модель захисту та практику перекладання провини з обвинуваченого на іншу особу, як форму реалізації права на захист і бажання уникнути кримінальної відповідальності і покарання за вчинений злочин.

Посилання сторони захисту на те, що ОСОБА_5 не скоєно кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, оспорювання кваліфікації за ч. 1 ст. 115 КК України, судом відхиляються, оскільки вони зводяться до особистого тлумачення норм матеріального та процесуального закону і хибній оцінці одиничних доказів. Стороною захисту не наведені конкретні обґрунтовані та вагомі обставини, підстави, передбачені кримінально-процесуальним законом, які б вказували на необ`єктивність, протиріччя показів свідків та не надано суду жодних належних та допустимих доказів з цього приводу або інших доводів обвинувачення. При цьому, сторона захисту оцінює і тлумачать такі докази на свій лад, вибірково, спотворюючи їх зміст та відособлено від інших доказів, ігноруючи всю їх сукупність та системність, тому суд не погоджується з доводами сторони захисту та відхиляє їх.

Будь-яких інших доказів сторонами з боку обвинувачення та захисту, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб передбачених КПК України, протягом судового розгляду, враховуючи, що суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження, створив їм всі необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, надано не було.

Таким чином, суд вважає з огляду на викладене, що досліджені судом докази у своїй сукупності та взаємозв`язку поза всяким розумним сумнівом достатньо доводять винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення в межах обвинувачення, яке було підтримане прокурором, і суд, оцінюючи докази, вважає, що ОСОБА_5 усвідомлював суспільно небезпечний характер свого діяння - дії, передбачав його суспільно небезпечні наслідки у вигляді смерті іншої людини - ОСОБА_8 і бажав її настання, тобто діяв з прямим умислом на умисне вбивство, про що свідчать: спрямованість дій винного; спосіб, знаряддя злочину - ніж, яким безсумнівно може бути заподіяна смерть, та з яким обвинувачений прийшов до квартири потерпілого, викликавши останнього до себе, характер заподіяних потерпілому ушкоджень; локалізація виявленого у потерпілого тілесного ушкодження в області життєво важливого органу - серця; поведінка обвинуваченого до скоєння злочину та після скоєння злочину, психічний стан ОСОБА_5 , стан алкогольного сп`яніння, а тому дії ОСОБА_5 повинні бути кваліфіковані за ч. 1 ст. 115 КК України, які виразилися у вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині.

Також, суд кваліфікує дії ОСОБА_5 , що виразилися у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно, за ч. 2 ст. 186 КК України.

Призначення покарання.

Призначаючи покарання ОСОБА_5 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При цьому, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, яка викладена у справі «Езе і Коннорс проти Сполученого Королівства», рішення від 9 жовтня 2003 року, що кримінальне покарання переслідує, як прийнято вважати, подвійну мету - покарання і стримування від вчинення нових злочинів.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Визначені у статті 65 КК загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору покарання, ця функція за своєю правовою природою є дискреційною.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (справа "Довженко проти України") зазначає лише про необхідність оцінювання представниками судових органів визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням рішення в процесуальному документі суду.

Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання для досягнення його цілей, визначених у статті 50 КК.

Правова позиція щодо дотримання справедливості висловлена в рішенні Конституційного Суду України від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004. Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню.

У сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх перед законом, відповідності злочину і покарання, цілях законодавця і засобах, що обираються для їх досягнення.

Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину.

Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Для вибору такого покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості вчиненого злочину.

Загальні засади призначення покарання спрямовані на забезпечення принципів законності, обґрунтованості, індивідуалізації, гуманності і справедливості, співмірності покарання, яке має бути необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи покарання, суд враховує обставини, що за даним кримінальним провадженням відсутні обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 .

Призначаючи покарання суд, до обставин, що обтяжують покарання, за приписом п. 13 ч. 1 ст. 67 КК України, відносить вчинення обвинуваченим ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України у стані алкогольного сп`яніння, за приписом п. 1 ч.1 ст. 67 КК України - рецидив злочинів.

Суд, призначаючи покарання, враховує данні, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_5 які досліджені судом, оцінку котрим суд надав.

ОСОБА_5 вину у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України фактично не визнав, оскільки посилався, що смерті ОСОБА_8 не бажав, скоїв свої дії через необережність, вину у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, грабіж ОСОБА_7 , не визнав.

Тобто, ОСОБА_5 фактично вину не визнав, та не відчувається його щире каяття.

Судом враховується, що ОСОБА_5 скоїв умисний тяжкий корисливий злочин проти власності - за ч. 2 ст. 186 КК України, де об`єктом злочинного посягання є право власності, тобто, врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном, додатковим безпосереднім об`єктом вважаються здоров`я, життя, психічна або фізична недоторканність людини.

При цьому суд зауважує, що ОСОБА_5 раніше засуджувався за умисні злочини проти власності, повторно скоїв умисний тяжкий корисливий злочин проти власності, маючі непогашену судимість

Крім того, Конституція України визначила, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю (ст. 3).

ОСОБА_5 скоїв у стані алкогольного сп`яніння умисний особливо тяжкий злочин проти життя особи - вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, який представляє дуже велику суспільну небезпеку, вважається найтяжчим злочином проти особи.

Його суспільна небезпечність полягає у тому, що під час вчинення вбивства відбувається свідоме посягання на життя іншої людини. Наслідок у вигляді смерті не має зворотного характеру, оскільки шкода, заподіяна потерпілій особі, не може бути усунена, що унеможливлює її відшкодування або компенсацію потерпілому чимось іншим. Заподіянням смерті іншій людини грубо ігнорується її природне, а тому невідчужуване право на найцінніше благо - життя.

Призначаючи покарання, суд враховує позиції Європейського суду з прав людини, які викладені у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року), згідно яких досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що покаранням, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_5 та попередження нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, є покарання виключно у вигляді позбавлення волі, оскільки підстави для призначення покарання більш м`якого, ніж передбачено законом, не встановлені, виправлення обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції останньої від суспільства і саме таке покарання буде відповідати тяжкості правопорушення, не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

При чому, покарання має бути призначено ОСОБА_5 на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, - призначення покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, та остаточно на підставі ст. 71 КК України, - призначення покарання за сукупністю вироків.

Із цих же підстав суд не вбачає за можливе застосувати ст. 69 КК України та призначити покарання більш м`яке ніж передбачене законом або на підставі ст. 75 КК України звільнити від покарання з випробуванням.

При цьому, суд вважає, що таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів.

Цивільний позов.

Потерпілим ОСОБА_7 заявлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної шкоди у сумі 4472 (чотири тисячі чотириста сімдесят дві) грн. 45 коп., та моральної шкоди у сумі 5000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп. заподіяної в результаті злочину, на загальну суму 9 472 (дев`ять тисяч чотириста сімдесят дві) грн. 45 коп. (т.1 а.п.44-50).

Потерпілий ОСОБА_7 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_3 ), він же цивільний позивач, підтримав вимоги, викладені в позовній заяві.

Обвинувачений ОСОБА_5 , він же цивільний відповідач, позовні вимоги потерпілого ОСОБА_7 фактично не визнав, добровільно не відшкодовував.

Захисник ОСОБА_6 просила в задоволенні цивільного позову відмовити.

Прокурор ОСОБА_3 вважав, що цивільний позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Вирішуючи заявлений цивільний позов та розмір заявлених вимог щодо відшкодування шкоди, суд вважає, що цивільний позов підлягає задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана злочином може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні. Згідно до положень ст.ст. 128, 129 КПК України цивільний позов особи, якій злочином завдано майнової та/або моральної шкоди, суд, залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє повністю або частково чи відмовляє в ньому.

У відповідності з п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України у мотивувальній частині вироку зазначаються підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому, залишення його без розгляду.

Згідно ч. 1 ст. 23 Цивільного Кодексу України (далі ЦК України) особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявністю її вини.

Згідно ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливостей їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахування інших обставин, які мають істотне значення, також при визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили.

Таким чином, з урахуванням викладеного, суд погоджується зі слушністю доводів цивільного позивача відносно стягнення з цивільного відповідача - обвинуваченого ОСОБА_5 моральної шкоди, завданої в результаті вчинення останнім протиправних дій, а також наявністю передбачених законом підстав для її відшкодування, які передбачені ст.ст. 11,16, п. 1 ч. 2 ст. 23 ЦК України.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд керується принципами виваженості та розумності, справедливості, при цьому суд враховує фактичні обставини, при яких цивільному позивачу було завдані фізичні та моральні страждання, перенесені потерпілим внаслідок вчиненого відносно нього кримінального правопорушення, виходячи з чого суд вважає суму у розмірі 5000 гривень як таку, що не можливо вважати завищеною компенсацією моральної шкоди, завданої ОСОБА_5 в результаті вчинення ним кримінального правопорушення.

Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

Запобіжний захід ОСОБА_5 у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили, слід залишити без змін, оскільки тяжкість та велика суспільна небезпека злочинів, один з яких вчинено обвинуваченим під час іспитового строку, визначеного судом за попереднім вироком, а за ч. 1 ст. 115 КК України в стані алкогольного сп`яніння, дають підстави вважати можливим ухилення від суду, переховування, скоєння інших злочинів.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_5 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_4 ) витрати на користь держави на залучення експертів у зв`язку з проведенням: Дніпропетровським науково -дослідницьким інститутом судових експертиз МЮ України експертизи № 2410-19 від 28.05.2019 року у сумі 314,00 грн. (т. 2 а.с. 188)

Також, необхідно скасувати арешт майна, який було накладено двома ухвалами слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 02 листопада 2022 року на речові докази, визнані постановами слідчого (т. 1 а.с. 93-94, 98-99).

Питання щодо речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі ч. 15 ст. 615 КПК України, в умовах дії воєнного стану, після складання та підписання повного тексту вироку, суд користується своїм правом обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373, 374, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому за ч. 1 ст. 115 КК України та ч. 2 ст. 186 КК України обвинуваченні та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі:

-за ч. 1 ст. 115 КК України - 11 (одинадцяти) років;

-за ч. 2 ст. 186 КК України - 5 років.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, призначення покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань, призначити ОСОБА_5 покарання у вигляді 12 (дванадцяти) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, призначення покарання за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за новим вироком, повністю приєднати покарання яке невідбуте ОСОБА_5 за попереднім вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 18.07.2017 року, та остаточно ОСОБА_5 призначити покарання у вигляді 13 (тринадцяти) років позбавлення волі .

До набрання вироком законної сили продовжити дію раніше обраного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою у Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)».

Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з 01.11.2022 року.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної внаслідок вчинення злочину - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_5 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_4 ) на користь потерпілого ОСОБА_7 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_3 ), в рахунок відшкодування матеріальної шкоди у сумі 4472 (чотири тисячі чотириста сімдесят дві) грн. 45 коп., та моральної шкоди у сумі 5000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп. заподіяної в результаті злочину, всього на загальну суму 9472 (дев`ять тисяч чотириста сімдесят дві) грн. 45 коп.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_4 ) на користь держави витрати на проведення судово-товарознавчої експертизи Дніпропетровським науково-дослідним інститутом судових експертиз МЮ України - у розмірі 314 (триста чотирнадцять) гривень 00 копійок.

Скасувати арешт майна, який було накладено двома ухвалами слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 02 листопада 2022 року на речові докази, визнані постановами слідчого

Відповідно до п. 4 ч. 9 ст. 100 КПК України, речові докази у об`єднаному кримінальному проваджені: зрізи із нігтьових пластин з лівої та правої руки та паперовий конверт; змив на марлевий тампон з лівої та правої руки та паперовий конверт; ніж чорного кольору зі слідами речовини бурого кольору та зі слідами ходу на 9 см від краю леза та картонну коробку, паперовий конверт; ніж з дерев`яною ручкою та паперовий конверт; змив на марлевий тампон з РБК та паперовий конверт; 1 слід п/в на 1 л/с та паперовий конверт; змив на марлевий тампон та паперовий конверт; змив з плями РБК на марлевий тампон та паперовий конверт; змив речовини бурого кольору та паперовий конверт; 1 слід п/в на 1 л/с та паперовий конверт; змив на марлевий тампон та паперовий конверт до висновку експерта № 772: залишки змиву з правої руки трупа ОСОБА_28 (1 паперовий конверт), залишки змиву з лівої руки трупа ОСОБА_28 (1 паперовий конверт), зрізи нігтьових пластин з правої руки трупа ОСОБА_28 (1 паперовий конверт), зрізи нігтьових пластин з лівої руки трупа ОСОБА_28 (1 паперовий конверт), осади з об`єктів №№1;2 та витяжки з об`єктів №№1-4 на ниточках марлі, контрольний зразок марлевої серветки (1 паперовий конверт); до висновку експерта № 769: нігтьові зрізи з обох рук підозрюваного ОСОБА_5 (1 паперовий конверт), залишки змивів з обох рук підозрюваного ОСОБА_5 (1 паперовий конверт), осади з об`єктів №№1;2, витяжки з об`єктів №№ 3,4 на фрагментах марлі (1 паперовий конверт); до висновку експерта № 637: марлевий тампон зі змивом біля дверей під`їзду (1 паперовий конверт), марлевий тампон зі змивом зі стіни (1 паперовий конверт), марлевий тампон зі змивом між 1 та 2 поверхом (1 паперовий конверт); до висновку експерта № 771: залишки змивів та витяжок з об. №№ l-З па фрагментах марлі, контроль марлі (1 паперовий конверт); до висновку експерта № 659: фрагмент марлі з залишками змивів + контроль марлі (1 паперовий конверт); до висновку експерта № 770: залишки змивів та витяжки з об`єктів № l;2 на ниточках марлі, контроль марлі (1 паперовий конверт), ніж (1 паперовий конверт); до висновку експерта № 635: куртка (спеціальний пакет WAR 1851971), пара черевиків (спеціальний пакет WAR 1715161), штани, футболка (спеціальний пакет WAR1715162); пакет білого кольору з речами від трупа № 6399, шкарпетки чорного кольору, труси темно-синього кольору, футболку сірого кольору зі слідами РБК, кофту синього кольору зі слідами РБК; куртку чорного кольору, штани чорного кольору, картонну коробка та ніж, - зберігати до набрання вироком законної сили та знищити.

Згідно п. 1 ч. 6 ст. 100 КПК України речові докази: куртку чорного кольору з внутрішньою - стороною синього кольору; штани кольору «камуфляж» з поясом зеленого кольору та металевою бляшкою; футболку кольору «Хакі» з емблемою «Збройних Сил України»; черевики синього кольору, - повернути за належністю власнику ОСОБА_5 .

На підставі ч. 5 ст. 100 КПК України речові докази: копію фіскального чеку від 29.12.2017 та штрихкоду до документу виробника товару; договір про надання фінансового кредиту під заставу № 37.30561/0 від 10.04.2019 Повного товариства «Ломбард «ОНІКС» Анохіна, Яценко»; дактилоскопічну карту ОСОБА_5 , - зберігати у матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На підставі ч. 15 ст. 615 КПК України, в умовах дії воєнного стану, повний текст вироку вручити учасникам судового провадження в день його проголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1