Справа № 584/590/23
Провадження № 1-кп/584/160/23
УХВАЛА

25.09.2023 Путивльський районний суд Сумської області

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1

з участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника - адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000010 від 13.01.2023 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України,

встановив:

На розгляді Путивльського районного суду Сумської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України.

Під час судового засідання захисником обвинуваченого ОСОБА_4 - адвокатом ОСОБА_5 заявлено письмове клопотання про визнання неналежними та недопустимими доказами протоколу огляду місця події та відеозапису до нього від 13.01.2023, письмової згоди від 13.01.2023 щодо проведення слідчими слідчих дій на території господарства в АДРЕСА_1 та ухвали слідчого судді Путивльського районного суду Сумської області від 16.01.2023 про проведення обшуку.

Своє клопотання обґрунтовував тим, що проведення слідчих дій на території домогосподарства в с. Воронівка відбулося на підставі згоди ОСОБА_4 , який не є власником вказаного господарства. Крім того, наслідки такого огляду ні власнику ОСОБА_6 , ні іншим особам не роз`яснено. Таким чином, протокол огляду місця події від 13.01.2023 - господарства, розташованого по АДРЕСА_1 , є недопустимим доказом, оскільки отриманий внаслідок здійснення процесуальної дії, яка потребувала попереднього дозволу суду, без такого дозволу. Докази того, що власник ОСОБА_7 чи володілець надав дозвіл на проведення огляду господарства, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , у матеріалах справи відсутні. При цьому, слідчий, провівши огляд господарства, невідкладно не звернулася до слідчого судді про надання дозволу на обшук такого господарства у визначений КПК України строк.

Заслухавши обвинуваченого та захисника, які клопотання підтримали, думку прокурора, який вважав, що таке клопотання задоволенню не підлягає, суд дійшов наступного.

Відповідно до ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Згідно зі ст. 89 КПК України суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті. У разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.

В силу ч. 2 ст. 87 КПК України суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння: здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов; отримання доказів внаслідок катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність особи, поводження або погрози застосування такого поводження; порушення права особи на захист; отримання показань чи пояснень від особи, яка не була повідомлена про своє право відмовитися від давання показань та не відповідати на запитання, або їх отримання з порушенням цього права; порушення права на перехресний допит.

Аналіз цих правових норм свідчить про те, що очевидно недопустими можуть бути визнані докази, які отримано у порядку, не встановленому КПК України чи з його істотними порушеннями.

При цьому така очевидність повинна випливати з самого змісту дослідженого доказу і не повинна вимагати оцінки інших доказів.

Якщо встановлення очевидної недостовірності доказу вимагає його зіставлення з іншими матеріалами провадження, дослідження інших доказів, які підтверджують або спростовують доказ, що перевіряється, визнання судом таких ознак на цій стадії процесу є неможливим та підлягає вирішенню під час ухвалення вироку.

Висновок захисника щодо явної недопустимості протоколу огляду місця події та відеозапису до нього від 13.01.2023, письмової згоди від 13.01.2023 щодо проведення слідчими слідчих дій на території господарства в АДРЕСА_1 та ухвали слідчого судді Путивльського районного суду Сумської області від 16.01.2023 про проведення обшуку фактично ґрунтується на оцінці сукупності досліджених у судовому засіданні доказів, що не може бути зроблено судом на цій стадії судового розгляду. При цьому, ухвала слідчого судді Путивльського районного суду Сумської області від 16.01.2023 про проведення обшуку взагалі в судовому засіданні ще не досліджувалася, а тому таке клопотання задоволеним бути не може.

Зважаючи на викладене, у задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 86, 87, 89, 350, 358, 369, 371 КПК України, суд

ухвалив:

Відмовити у задоволенні клопотання захисника - адвоката ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000010 від 13.01.2023 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1