Справа №463/1321/23
Провадження №1-кп/463/365/23
В И Р О К

іменем України

16 травня 2023 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі : головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Львові кримінальне провадження № 0000028 від 02.06.2022 про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у с. Воєгоща Камінь-Каширського району Волинської області, українеця, громадянина України раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який постійно перебуває (проживає) за адресою:

АДРЕСА_2 , військовослужбовеця НОМЕР_1 прикордонного Карпатського загону ДПС України-,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст.402 КК України, з угодою про визнання винуватості

в с т а н о в и в:

Відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 11.03.2022 №77-ОС призваний на військову службу під час мобілізації, на особливий період старший солдат ОСОБА_5 зарахований в списки особового складу прикордонного загону, поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду молодшого інспектора прикордонної служби 1 категорії водій майстерні по ремонту ракетно-артилерійського озброєння прикордонної комендатури швидкого реагування. Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 26.03.2022 № 116-ОС старший солдат ОСОБА_5 зарахований в розпорядження начальника НОМЕР_1 прикордонного загону.

Згідно ст. 1 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

На підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану в України» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-IX, в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб введено воєнний стан, який триває до теперішнього часу.

Згідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Згідно до ст. 28 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (далі за текстом Статут), єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих і покладенні на нього персональної відповідальності перед державою за всі сторони життя та діяльності військової частини, підрозділу і кожного військовослужбовця, наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення, віддавати накази, а також в забезпеченні виконання зазначених рішень (наказів), виходячи із всебічної оцінки обстановки та керуючись вимогами законів і статутів Збройних Сил України.

Статтями 29, 31 Статуту, також передбачено, що за своїм службовим становищем і військовим званням військовослужбовці можуть бути начальниками або підлеглими стосовно інших військовослужбовців. Начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. Найближчий до підлеглого прямий начальник є безпосереднім начальником.

Також, відповідно до ст. 30 Статуту, начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання. Підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника, крім випадків віддання явно злочинного наказу, і ставитися до нього з повагою.

Поряд із цим, ст. 35 Статуту, серед іншого, передбачено, що накази віддаються, як правило, в порядку підпорядкованості, наказ можна віддавати одному чи групі військовослужбовців усно або письмово, наказ повинен бути сформульований чітко і не може допускати подвійного тлумачення.

Згідно ст. 36 Статуту, командир (начальник) відповідає за відданий наказ, його наслідки та відповідність законодавству, а також за невжиття заходів для його виконання, за зловживання, перевищення влади чи службових повноважень.

Згідно ст.ст. 6, 11 Статуту, ст.ст. 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України також передбачено, що кожен військовослужбовець зобов`язаний знати й сумлінно виконувати вимоги цього Статуту, свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України, дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України, вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання, виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни.

Більше того, ст. 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України визначено право командира віддавати накази і розпорядження, а обов`язок підлеглого їх виконувати, крім випадку віддання явно злочинного наказу чи розпорядження. Наказ має бути виконаний сумлінно, точно та у встановлений строк.

Згідно зі ст. 29 Статуту, Голова Державної прикордонної служби України та начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 за своїм службовим становищем являються начальниками стосовно старшого солдата ОСОБА_5 , який перебуває у розпорядженні начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В свою чергу, такий, що перебуває у розпорядженні начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 старший солдат ОСОБА_5 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку, проходження військової служби і підлеглості, маючи можливість належно їх виконувати, став на шлях вчинення злочину (кримінального правопорушення) проти встановленого порядку несення військової служби за наступних обставин.

Наказом Голови Державної прикордонної служби України від 03.04.2022 №310-ОС старшого солдата ОСОБА_5 зараховано в розпорядження начальника НОМЕР_2 прикордонного загону.

Наказом начальника НОМЕР_1 прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_4 №132-ОС від 07.04.2022 старшого солдата ОСОБА_5 виключено зі списків особового складу загону та всіх видів забезпечення у зв`язку із вибуттям для подальшого проходження служби до НОМЕР_2 прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_5 .

На виконання наказу Голови Державної прикордонної служби України №310-ОС від 03.04.2022 начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 видано припис Форми 22-а від 07.04.2022 №12/810, яким старшому солдату ОСОБА_5 запропоновано відбути до НОМЕР_2 прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_6 для подальшого проходження служби.

08.04.2022 у кабінеті заступника начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 , що у АДРЕСА_2 на АДРЕСА_3 , начальником відділу кадрів ІНФОРМАЦІЯ_3 підполковником ОСОБА_6 , до старшого солдата ОСОБА_5 було доведено наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 №132-ОС від 07.04.2022 та припис Форми 22-а від 07.04.2022 №12/810 виданий начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 на виконання наказу Голови Державної прикордонної служби України №310-ОС від 03.04.2022, про вибуття для подальшого проходження служби до НОМЕР_2 прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_7 , однак старший солдат ОСОБА_5 відкрито відмовився виконати вищевказаний наказ та припис, у зв`язку з чим власноручно здійснив відповідний рукописний текст на витягу із вказаного наказу та на зворотній стороні припису.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив непокору, тобто відкриту відмову виконати наказ начальника, вчинену в умовах воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення передбачене ч.4 ст. 402 КК України.

Під час досудового розслідування між сторонами кримінального провадження прокурором ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_5 , з участю його захисника, досягнуто та підписано угоду від 30 січня 2023 року про визнання винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, за змістом якої підозрюваний беззастережно визнає свою вину у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 402 КК України, та наведені обставини вчинення цього злочину, сторони дійшли згоди щодо обрання обвинуваченому ОСОБА_5 покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення передбачене ч.4 ст. 402 КК України із застосуванням статті 69 КК України у виді службового обмеження для військовослужбовців строком на 2 роки із відрахуванням 20 відсотків в дохід держави із суми грошового забезпечення ОСОБА_5 . Під час відбування даного покарання ОСОБА_5 не може бути підвищеним за посадою у військовому званні, а строк покарання не зараховується йому в строк вислуги років для присвоєння чергового військового звання. В угоді зазначено наслідки укладення та затвердження угоди, наслідки невиконання угоди.

Судом встановлено, що дана угода про визнання винуватості за своїм змістом та порядком укладення відповідає вимогам ст.ст. 468-470, 472 КПК України, відповідає закону України про кримінальну відповідальність за ст. 402 ч.4 КК України, в тому числі щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення та щодо узгодженої міри покарання, яка передбачена санкцією цієї статті, з врахуванням положень ст. 69 КК України. Шляхом вивчення документів кримінального провадження, опитування сторін, суд переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто згідно з ч.6 ст. 474 КПК України не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Також встановлено, що умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, наявні фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченого. При цьому, судом з`ясовано в обвинуваченого та встановлено, що він зможе реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Крім цього, обвинуваченому роз`яснено ч.ч. 4,6,7 ст. 474 КПК України, положення яких йому зрозумілі, ним усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами першим та четвертим пункту 1 частини четвертої статті 474 КПК України, а саме права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, права допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь, також усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження його права на оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а саме можливість оскарження вироку лише з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частиною четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди. Наслідки невиконання угоди обвинуваченому зрозумілі. Після таких роз`яснень обвинувачений не заперечив проти затвердження угоди. Прокурор, захисник також просили затвердити угоду про визнання винуватості.

Таким чином, за наслідками розгляду угоди в судовому засіданні під час підготовчого судового провадження, суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, приходить до висновку про наявність правових підстав для прийняття рішення про затвердження угоди про визнання винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 402 КК України та призначення узгодженого сторонами покарання у виді позбавлення волі із звільненням від відбування покарання на підставі ст.69 КК України.

Відповідно до ст. 124 КПК України процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта, слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374, 475 КПК України, суд -

у х в а л и в:

Затвердити угоду від 30 січня 2023 року, укладену між прокурором ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_5 , про визнання винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України.

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 402 КК України та призначити покарання з застосуванням статті 69 КК України у виді службового обмеження для військовослужбовців строком на 2 роки із відрахуванням 20 відсотків в дохід держави із суми грошового забезпечення ОСОБА_5 . Під час відбування даного покарання ОСОБА_5 не може бути підвищеним за посадою у військовому званні, а строк покарання не зараховується йому в строк вислуги років для присвоєння чергового військового звання

Стягнути з засудженого ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта в розмірі 3397 гривень 86 копійок.

Речові докази у справі залишити при матеріалах вказаного кримінального провадження.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Личаківський районний суд м. Львова, з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1