Провадження №1-кс/127/9332/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2023 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на постанову інспектора сектору дізнання відділу поліції № 2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_4 від 17.11.2020 про закриття кримінального провадження №0004767 від 03.07.2014,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою на постанову інспектора сектору дізнання відділу поліції № 2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_4 від 17.11.2020 про закриття кримінального провадження №0004767 від 03.07.2014.

Скарга мотивована тим, що під час досудового розслідування інспектором не було вжито всіх заходів для здійснення всебічного, повного та неупередженого розслідування кримінального провадження, тому ОСОБА_3 просить скасувати вищевказану постанову про закриття кримінального провадження.

Заявник ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, проте останнім було подано заяву про розгляд справи за його відсутності..

Інспектор ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився. Заступником начальника СД Відділу поліції № 2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_5 направлено до суду матеріали кримінального провадження № 0004767.

Дослідивши матеріали скарги та кримінального провадження, слідчий суддя прийшов до висновку про задоволення скарги з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Крім того, на прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого покладається обов`язок надати доказам належну правову оцінку за правилами ч.1 ст. 94 КПК України, та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ст. 91 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Судом встановлено, що СД Відділу поліції № 2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області проводилось досудове розслідування кримінального провадження № 0004767 від 03.07.2014, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Згідно матеріалів кримінального провадження № 0004767 від 03.07.2014 досудове розслідування здійснювалось за заявою ОСОБА_3 , який просить прийняти міри до директора фірми, розташованої у м. Вінниці по вул. Тарногородського б. 48, який протягом двох місяців не повертає йому транспортний засіб, який знаходиться там після ДТП, яке відбулось у 2011 році.

ОСОБА_3 в ході досудового розслідування неодноразово звертався з заявами про внесення відомостей до ЄРДР, за фактом зникнення транспортного засобу «Mercedes-Benz Atego» д.н.з. НОМЕР_1 з місця автостоянки. Проте, вказані заяви не були розглянуті у визначеному КПК України порядку.

Також в матеріалах справи містяться доручення, якими неодноразово вказувалось слідчим на необхідність проведення певних слідчих (розшукових) дій, проте вказані доручення, зокрема від 24.04.2017, 22.05.2017, 29.08.2017 згідно матеріалів кримінального провадження не виконані.

В матеріалах кримінального провадження також відсутні будь-які відповіді потерпілому на його неодноразові звернення щодо стану розгляду провадження, що свідчить про порушення органами досудового розслідування, вимог ст. 220 КПК України.

Таким чином, незважаючи на неодноразові клопотання ОСОБА_3 , подані останнім в ході досудового розслідування, про вчинення слідчих дій, органом досудового розслідування за період з 2014 по 2020 роки не було виконано усіх дій, спрямованих на з`ясування дійсних обставин справи, в результаті чого було винесено постанову про закриття кримінального провадження.

Відомості про направлення копії вказаної постанови потерпілому в матеріалах кримінального провадження також відсутні, що свідчить про порушення вимог чинного законодавства.

Слідчий суддя звертає увагу, що обов`язковими елементами складу злочину є суб`єкт, суб`єктивна сторона, об`єкт та об`єктивна сторона. Висновок про закриття кримінального провадження можливий за відсутності складу злочину у разі, якщо в діянні відсутній хоча б один із наведених елементів.

Закриваючи кримінальне провадження за відсутності складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, інспектором ОСОБА_4 не вказано, яка саме відсутня ознака злочину чи його елемент в цілому, що виключає злочин як кримінальне правопорушення, не надано належної правової оцінки щодо відсутності складу кримінального правопорушення з відповідним аналізом усіх елементів складу злочину.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що з початку досудового розслідування до дня винесення постанови про закриття кримінального провадження, інспектором ОСОБА_4 , в порушення вимог ст. 110 КПК України, не відображено проведення органом досудового розслідування аналізу направленої заяви, здобутих доказів, як на підтвердження певних обставин так і на їх спростування, не проведено усіх слідчих дій спрямованих на збирання, перевірку та оцінку доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Враховуючи вищевикладене, слідчим суддею встановлено, що при винесенні оскаржуваної постанови, інспектором в порушення вимог ч.2 ст. 9 КПК України щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, не надано належної правової оцінки обставинам кримінального правопорушення та прийнято рішення про закриття кримінального провадження за відсутності складу кримінального правопорушення, яке не ґрунтується на достатніх, належних та допустимих доказах.

ЄСПЛ неодноразово вказував, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось, та не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (справа "Ассенов та інші проти Болгарії" (Assenov та Others v. Bulgaria). Вони повинні вживати всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, inter alia, показань очевидців та експертних висновків (рішення у справі "Танрікулу проти Туреччини" (Tanhkulu v. Turkey) [ВП], заява № 23763/94, п. 104 і подальші посилання, ECHR 1999-IV, "Ґюль проти Туреччини" (Gul v. Turkey), заява № 22676/93, п. 89, від 14 грудня 2000 року).

Статтею 94 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Виходячи з ч. 5 ст. 40 КПК України, слідчий суддя, позбавлений змоги надати конкретні вказівки (зобов`язання) слідчому у вказаному кримінальному провадженні на здійснення конкретних слідчих дій, адже останній є самостійним у своїй процесуальній діяльності, а слідчий суддя наділений лише правом судового контролю та оцінки зібраних слідством доказів на етапі розслідування і не може переймати на себе функції слідства (п. 18 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 22 КПК України), однак, слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити, що слідство зобов`язане провести у провадженні такий комплекс дій, який би не залишав місце сумнівам, про неналежне та неповне дослідження обставин кримінального провадження.

Згідно ч. 1 ст. 307 КПК України слідчий суддя за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляє ухвалу згідно з правилами цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Враховуючи вищевказане, слідчий суддя приходить до висновку, що постанова інспектора сектору дізнання відділу поліції № 2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_4 від 17.11.2020 про закриття кримінального провадження № 0004767 від 03.07.2014 року була винесена передчасно, а тому не може залишатися в силі та підлягає скасуванню.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 303, 305, 306, 307, 309, 370, 372 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову інспектора сектору дізнання відділу поліції № 2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_4 від 17.11.2020 про закриття кримінального провадження №0004767 від 03.07.2014- скасувати.

Матеріали кримінального провадження №0004767 від 03.07.2014 року направити до СД Відділу поліції № 2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області для виконання та організації проведення подальшого досудового розслідування.

Ухвала слідчого судді не підлягає апеляційному оскарженню.

Слідчий суддя