справа № 489/6297/18
номер провадження № 1-кп/488/49/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.05.2023 року Корабельний районний суд міста Миколаєва в складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

за участю секретарів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

прокурорів: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

обвинуваченого ОСОБА_12 ,

захисника - адвоката ОСОБА_13 ,

потерпілого ОСОБА_14 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєві матеріали кримінального провадження з обвинувальним актом відносно,-

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, українця, громадянина України, із середньою освітою, неодружений, який не працює, є інвалідом 2 групи за загальним захворюванням, раніше не судимий в силу ст.89 КК України, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.4 ст.296, ч.2 ст.15, п.7 ч.2 ст.115 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Формулювання пред`явленого ОСОБА_12 обвинувачення, відповідно до першого епізоду злочинної діяльності за ч.4 ст.296 КК України, яке визнане судом недоведеним.

25.08.2018 року приблизно о 21 год. 30 хв., більш точного часу у ході проведення досудового розслідування встановити не виявилось можливим, ОСОБА_12 , перебуваючи на літньому майданчику бару «Міленіум», що розташований за адресою: м.Миколаїв, вул.Космонавтів, 94, знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, діючи за раптово виниклим прямим умислом, з мотиву явної неповаги до суспільства, спровокував словесний конфлікт з потерпілим ОСОБА_14 , який відпочивав у громадському місці, що супроводжувалося грубою брутальною лайкою та непристойними словами на адресу потерпілого. В свою чергу, потерпілий ОСОБА_14 почав розмовляти з ОСОБА_12 та робити йому зауваження щодо його хуліганських дій та стану алкогольного сп`яніння, але ОСОБА_12 продовжував грубо порушувати громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, чим виражав своє зневажливе ставлення до громадського порядку та існуючих у суспільстві загальновизнаних правил поведінки і моральності, що супроводжувалося особливою зухвалістю та винятковим цинізмом. Надалі, ОСОБА_12 , використовуючи зауваження потерпілого ОСОБА_14 , як нікчемний привід до аналогічного вчинення хуліганських дій та проявляючи винятковий цинізм, продовжив голосно висловлюватися на адресу потерпілого грубою нецензурною лайкою та грубими непристойними словами, чим цинічно ображав його людську гідність, а також порушував спокій та відпочинок інших відвідувачів даного закладу, виявляючи тим самим явну неповагу до суспільства. Загалом хуліганські дії ОСОБА_12 тривали 20 хвилин. Крім того, ОСОБА_12 , бажаючи проявити під час вчинення хуліганських дій особливу зухвалість, з метою позбавити життя потерпілого ОСОБА_14 , переслідуючи хуліганський мотив, із застосуванням предмету, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень - ножа, вчинив замах на вбивство потерпілого, а саме умисно наніс останньому не менше 4 ударів вказаним предметом в область серця, спричинивши потерпілому тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини зліва, лівостороннього гемопневмотораксу, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, та колото-різаних ран грудної клітини зліва, області грудини, поперекової ділянки зліва, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, тобто вчинив усі дії, які вважав необхідними для доведення даного злочину до кінця, але не довів його до кінця з причин, які не залежали від його волі.

Сформульоване судом обвинувачення ОСОБА_12 за ч. 1 ст. 121 КК України, визнане доведеним.

25.08.2018 року приблизно о 21 год. 45 хв., більш точного часу у ході проведення досудового розслідування та судового розгляду встановити не виявилось можливим, ОСОБА_12 , перебуваючи на літньому майданчику бару «Міленіум», що розташований за адресою: м.Миколаїв, вул.Космонавтів, 94, знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, на грунті особистих неприязних відносин з потерпілим ОСОБА_14 , які виникли раптово після сварки між потерпілим та обвинуваченим, в ході якої потерпілий ОСОБА_14 наніс удар рукою в обличчя обвинуваченому ОСОБА_12 , останній, діючи умисно, з наміром помститися потерпілому, з метою спричинення йому тілесних ушкоджень, бажаючи та свідомо припускаючи можливість заподіяння шкоди здоров`ю потерпілого, але при цьому не конкретизуючи точними межами у своїй свідомості ступеня тяжкості цієї шкоди, завдав ОСОБА_14 не менше 4 ударів ножем в область грудної клітини, спричинивши тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини зліва, лівостороннього гемопневмотораксу, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, та колото-різаних ран грудної клітини зліва, області грудини, поперекової ділянки зліва, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Вказаними протиправними діями, обвинувачений ОСОБА_12 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КК України умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння. Обвинувачений ОСОБА_12 у судовому засіданні за ч. 1 ст. 121 КК України свою провину визнав у повному обсязі, суду показав, що влітку 2018 року в вечірній час він зі знайомим ОСОБА_15 перебував на літньому майданчику в магазині біля бару «Міленіум», що розташований по вул.Космонавтів м.Миколаєва, де розпивали спиртні напої - він особисто випив близько 300 грамів горілки. За брезентовою перегородкою в барі «Міленіум», поряд з ними сиділа інша компанія, в якій був також потерпілий ОСОБА_14 .. Останні вели себе доволі шумно - кричали, на що він зробив їм зауваження. Після чого ОСОБА_14 перестрибнув через забір, вдарив його та ОСОБА_15 в обличчя. Обвинувачений впав і вдарився головою о тротуар. Надалі, вони з ОСОБА_15 вирішили з`ясувати, за що їх вдарив ОСОБА_14 . Вони підійшли до забору та стояли за ним, не заходячи на територію бару, де відпочивав потерпілий. До них підійшов потерпілий та знову вдарив ОСОБА_15 по голові, від чого той впав. Обвинувачений вирішив, що зараз ОСОБА_14 почне його бити також, тому наніс йому близько чотирьох ударів ножем, який був у нього при собі. Він не розумів та не знав, куди він наносив удари ножем, не обирав конкретну частину тіла, мабуть бив по тулубу. Він не мав наміру вбивати потерпілого, він оборонявся, хотів попередити своє побиття та завдати потерпілому тілесні ушкодження. Після того потерпілий знову вдарив його в обличчя ліктем, на що він впав на землю. У вчиненні хуліганства він вважає себе не винним, він діяв виключно з мотивів неприязних відносин з потерпілим, через дії останнього щодо його побиття.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_13 вважав, що органом досудового розслідування дії обвинуваченого за ч.4 ст.296, ч.2 ст.15 п.7 ч.2 ст.115 КК України кваліфіковані не вірно, оскільки умислу на вбивство потерпілого обвинувачений не мав, та доказів протилежного прокурором суду не представлено; завдаючи удари потерпілому ножем, обвинувачений діяв з невизначеним умислом щодо ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, тому захисник просив суд перекваліфікувати дії обвинуваченого на ч.1 ст.121 КК України, а у вчиненні хуліганства за ч.4 ст.296 КК України вважав за необхідне обвинуваченого виправдати у зв`язку з відсутністю в його діянні складу інкримінованого злочину.

Стороною обвинувачення на підтвердження вини ОСОБА_12 представлені, а судом допитані потерпілий і свідки:

потерпілий ОСОБА_14 суду показав, що 25.08.2018 року в вечірній час він зі своїми друзями - ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 і чоловіком на ім`я ОСОБА_19 відпочивали на літньому майданчику бару «Міленіум», що розташований по вул.Космонавтів м.Миколаєва, вони вживали спиртні напої. Поряд розташований магазин, де на вулиці також є столики, за яким сидів обвинувачений із товаришем ОСОБА_15 .. Їх столики були розташовані поряд та розділені між собою брезентом. Обвинувачений з ОСОБА_15 між собою голосно спілкувались. Не бачачи названих осіб, він вирішив, що вони їх перекривляють, тому зробив їм зауваження. Потім обвинувачений з ОСОБА_15 стали виглядати до них через ширму, лаятися. Тому потерпілий підійшов до столика обвинуваченого та вдарив того долонею по обличчю, після того пішов за свій столик. Хвилин через 15 обвинувачений з ОСОБА_15 підійшли до паркану, мабуть обвинувачений був обурений за завдання ним йому попередньо удару в обличчя, вони стояли там і ображали їх. Потерпілий вийшов за паркан, підійшов до обвинуваченого, між ними виникла знову словесна суперечка, а потім він спочатку ОСОБА_15 наніс удар локтем в обличчя, а потім відразу обвинуваченому удар кулаком в обличчя. Вони обидва впали на землю. Потерпілий пішов до свого столику та виявив, що увесь в крові. Він не відчував нанесених ударів, лезо було доволі маленьке. Він не знає хто їх наніс, однак напрямок ударів був з боку обвинуваченого. Йому було заподіяне одне проникаюче поранення - пробито легені і позаду - два ножових поранення, третє - лише черканули. Йому відшкодована шкода матір`ю обвинуваченого у сумі 30 000 грн. Жодних претензій до обвинуваченого матеріального та морального характеру не має. На суворому покаранні та позбавленні волі обвинуваченого не наполягає;

свідок ОСОБА_20 суду показала, що на час подій вона чоловіком працювала в барі Міленіум, що на вул.Космонавтів у в м.Миколаєві. 25.08.2018 року ввечері компанія з ОСОБА_14 сиділи за столиком відпочивали. В магазині, що розташований поряд та розділений шторкою з їх баром, за столиком сидів ОСОБА_12 з товаришем. Вони голосно розмовляли, матюхались. ОСОБА_14 підійшов та зробив їм зауваження. Вони притихли. Вона пішла мити посуд та коли повернулась хвилин через 10, ОСОБА_16 вибігла з футболкою ОСОБА_14 , яка була в крові. ОСОБА_14 сидів на стільці без футболки, у нього зі спини та з-під ребер зліва були колоті рани та бігла кров. Вони викликали швидку, поліцію. ОСОБА_12 лежав за територією майданчика на землі, обличчям донизу, намагався встати, її чоловік ОСОБА_21 сказав тому не вставати і чекати поліцію;

свідок ОСОБА_21 суду показав, що наприкінці серпня 2018 року ввечері він сидів за одним столиком разом із ОСОБА_14 , ОСОБА_18 і дівчиною ОСОБА_14 - ОСОБА_22 . ОСОБА_12 сидів з товаришем в магазині поряд за ширмою. Ті почали шуміти, ОСОБА_14 зробив їм зауваження та пішов їх заспокоїти. Зі слів потерпілого, він вдарив обвинуваченого долонею. Потім повернувся за столик та вони продовжили відпочивати. Хвилин через 15 ОСОБА_12 з товаришем підійшли до металевого паркану, який розташований на відстані 3-4 м від їх столика та почали дивитися на них, потім у них виникла з потерпілим словесна перепалка. ОСОБА_14 обійшов металевий паркан, та підійшов до обвинуваченого та ОСОБА_15 , вони почали сперечатися, ОСОБА_15 замахнувся на ОСОБА_14 , та останній в цей час вдарив його ліктем в корпус, ОСОБА_15 впав. В цей момент ОСОБА_12 наніс потерпілому удар рукою, куди не знає. Перед цим ударом він бачив у ОСОБА_12 в руках предмет, схожий на ніж чи шило. ОСОБА_14 вдарив ОСОБА_12 кулаком в ніс і той впав. ОСОБА_14 підійшов к ним за столик, зняв футболку і вони побачили у того ножові поранення - під серцем, та на ребрі. ОСОБА_12 лежав за територією майданчика на землі, обличчям донизу, намагався встати, він наказав тому не вставати і чекати поліцію. Він бачив, як поліцейські при обшуку ОСОБА_12 дістали з його кишені ніж, який мав тонке та довге лезо;

свідок ОСОБА_23 суду показав, що в день пригоди обвинувачений з товаришем сиділи за столиком в магазині поряд з компанією потерпілого та голосно сварились між собою. Потерпілий їм робив зауваження. ОСОБА_14 ходив до потерпілого за штору, що вони там робили, не знає. Він бачив лише, що обвинувачений хвилин через 20 підійшов до забору, був в нетверезому стані, тримався за забір, до нього вийшов ОСОБА_14 за забір, вони почали штовхатися. ОСОБА_12 наніс декілька ударів потерпілому рукою в область тулубу, на що ОСОБА_14 вдарив по обличчю ОСОБА_24 , та той впав на землю. Коли ОСОБА_14 підійшов до них, він був весь у крові, у нього на тілі було близько 3-х поранень - в бік та живіт. Він бачив, як поліцейські при обшуку ОСОБА_12 дістали у нього ніж, схожий на перочиний, з дуже тонким лезом, в розкладеному стані, який був у крові;

свідок ОСОБА_25 суду показав, що 25.08.2018 року ввечері він прийшов в бар Міленіум купити напій. Він бачив, як потерпілий підійшов до забору, де стояв ОСОБА_12 , обійшов його та підійшов до ОСОБА_12 .. ОСОБА_12 його не кликав, стояв з товаришем. ОСОБА_14 відштовхнув товариша ОСОБА_12 , на що ОСОБА_12 вдарив його три рази в лівий бік. В руці у ОСОБА_12 , якою він наносив удари, він бачив якийсь предмет, він подумав, що це запальничка. Після того ОСОБА_14 вдарив ОСОБА_12 та товариша в обличчя і ті впали на землю. У ОСОБА_14 він бачив колоті поранення - близько 3-х на спині. Викликали поліцію та швидку. Співробітники поліції показували ніж, який вони виявили - з довгим тонким лезом, близько 7-8 см, з коричневою рукояткою;

свідок ОСОБА_26 суду показала, що 25.08.2018 року ввечері вони з компанією з 6 осіб разом із потерпілим ОСОБА_14 сиділи відпочивали в барі Міленіум.Обвинувачений з-за штори з сусіднього столику виглядав та висловлювався на їх адресу матом, на що потерпілий зробив йому зауваження декілька разів, а потім зайшов за шторку. В кафе знаходилась лише їх компанія, більше нікого не було. Вона пішла за потерпілим, той підійшов до ОСОБА_12 та вдарив того по обличчю долонею, той впав на землю від цього удару. Після того вони з потерпілим повернулися за столик. Хвилин через 15 обвинувачений з товаришем підійшли до паркану та стояли за ним, просто дивилися на ОСОБА_14 , на що той запитав в обвинуваченого: Мені підійти і відразу направився до нього. Вона побачила, як потерпілий першим замахнувся на обвинуваченого та його товариша та вдарив їх обох, вони впали на землю. Тоді вона заплющила очі, а коли відкрила їх - то побачила, що потерпілий відходить від обвинуваченого та стікає кров`ю. Він зняв майку, вони побачили ножові поранення на тілі - близько 3-х;

свідки ОСОБА_27 та ОСОБА_28 - співробітники УПП в Миколаївській області суду показали, що 25.08.2018 року близько 22 години вечора виїздили за викликом на літній майданчик, що на пр.Космонавтів, 94 у м.Миколаєві На місці потерпілий вказав на обвинуваченого як на особу, яка нанесла йому ножові поранення. У потерпілого в області ребер була рана та видна кров. Обвинувачений сидів за столиком, його обличчя було в крові, пояснював, що його побив потерпілий в ході сварки. При особистому обшуку обвинуваченого, в кишені його штанів було виявлено ніж.

Стороною обвинувачення на підтвердження провини ОСОБА_12 представлені, а судом досліджені наступні письмові докази:

рапорт про отримання заяви екіпажем патрульної поліції «КОРВЕТ 304» про те, що 25.08.2018 року приблизно 21:40 годині за адресою: м.Миколаїв, вул. Космонавтів, 94, потерпілому ОСОБА_14 в ході конфлікту було спричинено тілесні ушкодження;

протокол огляду місця події від 25.08.2018 року зі схемою та фототаблицею - території літнього майданчика, що прилягає до кафе «Міленіум» за адресою: м.Миколаїв, вул. Космонавтів, 94, де було вчинено злочин та виявлені та вилучені речові докази - змиви РБК .

виписка №2159 від 26.08.2018 року із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_12 з повним діагнозом гостра алкогольна інтоксикація неускладнена (алкотест 6810 1,64 проміллі);

протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 26.08.2018 року, відповідно якого 25.08.2018 року о 23:50 годині слідчим СВ Інгульського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_29 , у присутності захисника ОСОБА_30 затримано ОСОБА_12 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, під час обшуку якого виявлено та вилучено ніж складний; під час затримання ОСОБА_12 у останнього були наявні тілесні ушкодження у вигляді забиття носу;

протокол обшуку підозрюваного ОСОБА_12 від 26.08.2018 року з фототаблицею, відповідно до якого на пропозицію співробітника поліції ОСОБА_12 видав складний ніж з золотисто-червоною ручкою, довжиною близько 18 см;

протокол прийняття заяви від ОСОБА_14 про вчинене кримінальне правопорушення від 25.08.2018 року, відповідно до якої 25.08.2018 року приблизно 21:30 год. невстановлена особа, знаходячись біля кафе «Міленіум» за адресою: м.Миколаїв, вул. Космонавтів, 94, спричинила ОСОБА_14 три ножових поранення; протокол огляду від 25.08.2018 року, відповідно до якого оглянуто лаборантське приміщення хірургічного відділення в ЛШМД м.Миколаєва за адресою: м.Миколаїв, вул. Корабелів, 14, в ході якого було виявлено та вилучено футболку, в якій був одягнений потерпілий ОСОБА_14 під час спричинення йому тілесних ушкоджень; протокол слідчого експерименту від 20.09.2018 року із фототаблицею, за участю потерпілого ОСОБА_14 , відповідно до якого останній розповів та показав де, як та за яких обставин обвинуваченим відносно нього було вчинено злочин;

протоколи слідчого експерименту від 20.09.2018 року із фототаблицею, за участю свідків ОСОБА_23 , ОСОБА_21 , ОСОБА_26 , ОСОБА_25 , відповідно до яких останні розповіли та показали де, як та за яких обставин ОСОБА_12 було вчинено словесний конфлікт та нанесено тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_14 ;

висновок судово-медичної експертизи № 944 від 08.10.2018 року, відповідно до якого встановлено, що у ОСОБА_14 мають місце тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини зліва, лівостороннього гемопневмотораксу, колото-різаних ран грудної клітини зліва, області грудини, поперекової ділянки зліва, які могли утворитися від дії будь-якого колюче-ріжучого предмету, не виключено клинком ножа. Вказані тілесні ушкодження могли утворитися від не менш ніж чотирьох ударних дій будь-яким колюче-ріжучим предметом, не виключено незадовго до звернення у лікарню 25.08.2018 року. За ступенем тяжкості тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини зліва, лівостороннього гемопневмотораксу відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя; тілесні ушкодження у вигляді колото-різаних ран грудної клітини зліва, області грудини, поперекової ділянки зліва відносяться до категорій легких тілесних ушкоджень, що призвели до короткочасного розладу здоров`я. При нанесенні тілесних ушкоджень взаєморозташування потерпілого та нападаючого (нападаючих) могло змінюватися;

висновок комплексної дактилоскопічної та молекулярно-генетичної експертизи № 726 від 15.11.2018 року, відповідно до якого встановлено, що на ножі виявлено кров людини та клітини з ядрами і встановлено їх генетичні ознаки, які наведено в таблиці результатів дослідження. Генетичні ознаки клітин з домішками крові виявлених на ножі збігаються між собою та збігаються з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_12 і не збігаються з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_14 . Ймовірність випадкового збігу генетичних ознак, встановлених у зразку крові ОСОБА_12 та в об`єктах №№ 1-4 складає 6,73х10-27. Сукупність генетичних ознак, встановлених у вказаних об`єктах, зустрічається не частіше, ніж у 1 з 1,49х1026 осіб. Походження генетичних ознак клітин з домішками крові виявлених на ножі від ОСОБА_14 виключається;

висновок імунологічної експертизи № 356 від 03.09.2018 року, відповідно до якого встановлено, що кров ОСОБА_12 відноситься до групи АВ ізосерологічної системи АВО;

висновок імунологічної експертизи № 355 від 03.09.2018 року, відповідно до якого встановлено, що кров ОСОБА_14 відноситься до групи О з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В ізосерологічної системи АВО;

висновок імунологічної експертизи № 358 від 14.09.2018 року, відповідно до якого встановлено, що кров ОСОБА_14 відноситься до групи О з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В ізосерологічної системи АВО. Кров ОСОБА_12 відноситься до групи АВ з супутнім антигеном Н ізосерологічної системи АВО. На фрагменті марлі (змиви «біля тину»), наданому на експертизу, знайдена кров людини. При серологічному дослідженні виявлені антигени А,В, Н ізосерологічної системи АВО. Походження крові не виключається від особи (осіб) з групою АВ з супутнім антигеном Н, в тому числі від ОСОБА_12 . Дані серологічного дослідження не виключають можливості змішання крові і походженні її від осіб з групами АВ з супутнім антигеном Н, О з ізогемаглютинінами анти-А, анти-В, А з ізогемаглютиніном анти-В з супутнім антигеном Н,В з ізогемаглютиніном анти-А з супутнім антигеном Н, в тому числі від ОСОБА_12 , ОСОБА_14 . На папері (змиві «з підлоги біля столу»), наданому на експертизу, знайдена кров людини групи О з ізогемаглютинінами анти-А, анти-В ізосерологічної системи АВО, походження якої не виключається від ОСОБА_14 і виключається від ОСОБА_12 ;

висновок імунологічної експертизи № 360 від 14.09.2018 року, відповідно до якого встановлено, що кров ОСОБА_14 відноситься до групи О з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В ізосерологічної системи АВО. Кров ОСОБА_12 відноситься до групи АВ з супутнім антигеном Н ізосерологічної системи АВО. На спортивних штанах, наданих на експертизу, знайдена кров людини. При серологічному дослідженні виявлені антигени А, В, Н ізосерологічної системи АВО. Походження крові не виключається від особи (осіб) з групою АВ з супутнім антигеном Н, в тому числі від ОСОБА_12 . Дані серологічного дослідження не виключають можливості змішання крові і походження її від осіб з групами АВ з супутнім антигеном Н, О з ізогемаглютинінами анти-А, анти-В, А з ізогемаглютиніном анти-В з супутнім антигеном Н, В з ізогемаглютиніном анти-А з супутнім антигеном Н, в тому числі від ОСОБА_12 , ОСОБА_14 ; висновок імунологічної експертизи № 359 від 14.09.2018 року, відповідно до якого встановлено, що кров ОСОБА_14 відноситься до групи О з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В ізосерологічної системи АВО. Кров ОСОБА_12 відноситься до групи АВ з супутнім антигеном Н ізосерологічної системи АВО. На футболці, наданій на експертизу (об`єкт №1) знайдена кров людини групи О з ізогемаглютинінами анти-А, анти В ізосерологічної системи АВО, походження якої не виключається від ОСОБА_14 і виключається від ОСОБА_12 . На футболці (об`єкт №2) знайдена кров людини, при серологічному дослідженні якої виявлений антиген Н ізосерологічної системи АВО. Дані серологічного дослідження не виключають можливості походження крові від особи (осіб) з групою О з ізогемаглютинінами анти-А, анти-В, в тому числі від ОСОБА_14 ;

висновок молекулярно-генетичної експертизи № 730 від 02.11.2018 року, відповідно до якого встановлено генетичні ознаки зразка крові ОСОБА_12 ;

висновок молекулярно-генетичної експертизи № 731 від 02.11.2018 року, відповідно до якого встановлено генетичні ознаки зразка крові ОСОБА_14 ;

постанови про визнання речовими доказами та передачу їх на зберігання від 26.08.2018 року та від 08.10.2018 року, відповідно до яких складний ніж, спортивні штани чорного кольору з надписом «Boulevard» з плямами крові, два змиви крові, футболку з плямами крові, зразки крові ОСОБА_14 , зразки крові ОСОБА_12 визнано речовими доказами та передано на зберігання до камери схову Інгульського ВП ГУНП в Миколаївській області.

Стороною захисту також надано, а судом досліджено розписку потерпілого ОСОБА_14 про отримання від матері обвинуваченого ОСОБА_31 на відшкодування заподіяної скоєнням злочину матеріальної та моральної шкоди 30 000 грн. та відсутності будь-яких претензій до обвинуваченого.

Суд, оцінюючи надані сторонами кримінального провадження докази, кожен з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, та даючи правову оцінку діям обвинуваченого ОСОБА_12 за пред`явленим обвинуваченням за ч.4 ст.296 КК України приходить до наступних висновків:

вимогами ч.3 ст.62 Конституції України та частини 2 статті 17 КПК України передбачено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Приписом частини 3 статті 373 КПК України передбачено, що обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Обвинувальний вирок може бути постановлений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена «поза розумним сумнівом». Тобто, дотримуючись засади змагальності, та, виконуючи свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо кого їй пред`явлено обвинувачення.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини при оцінці доказів він керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення «Кобець проти України» (заява N 16437/04, 14 лютого 2008 року, п.43); «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey, заява N 25657/94, 10 липня 2001 року, п.282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Хуліганські дії завжди посягають на громадський порядок. Проявами особливої зухвалості під час цих дій є нахабне поводження, буйство, бешкетування, поєднане з насильством, знищення або пошкодження майна, тривале порушення спокою громадян, зрив масового заходу, тимчасове порушення нормальної діяльності установи, підприємства, організації або громадського транспорту тощо. Винятковим цинізмом у контексті статті 296 КК визнаються дії, що демонструють брутальну зневагу до загальноприйнятих норм моралі, зокрема прояви безсоромності чи грубої непристойності, публічне оголення, знущання з хворих, дітей, людей похилого віку, осіб, що знаходяться у безпорадному стані.

Хоча хуліганські дії нерідко супроводжуються фізичним насильством і заподіянням тілесних ушкоджень, головною їх рушійною силою є бажання не завдати шкоди конкретно визначеному потерпілому, а протиставити себе оточуючим узагалі, показати свою зверхність, виразивши явну зневагу до загальноприйнятих норм і правил поведінки. Означені дії не зумовлені особистими мотивами й конкретною метою, а за своїми внутрішніми чинниками фокусуються в напрямку тотального негативізму й ворожого ставлення до суспільства.

Протиправні діяння вчиняються за відсутності зовнішнього приводу або з незначного приводу і зазвичай спрямовані на випадкові об`єкти. Якщо хуліганству передує конфлікт винного з потерпілим (потерпілими), такий конфлікт провокується самим винним як зухвалий виклик соціальному оточенню, і реакція інших на провокуючі дії, в тому числі спроба їх припинити, стають приводом для подальшого насильства.

За відсутності відповідного мотиву, коли застосування насильства зумовлене неприязними стосунками з потерпілим і прагненням завдати шкоди конкретній особі з особистих спонукань, сам собою факт вчинення протиправних дій у громадському місці в присутності сторонніх осіб не дає достатніх підстав для кваліфікації їх як хуліганства.

Як встановлено у судовому засіданні, перебуваючи за сусіднім столиком, розділеним брезентом, з потерпілим ОСОБА_14 , обвинувачений ОСОБА_12 разом із товаришем голосно із застосуванням ненормативної лексики розмовляли між собою, чим обвинувачений дійсно спровокував усний конфлікт з потерпілим ОСОБА_14 , оскільки останній вирішив, що обвинувачений перекрівлює їх компанію. Після зауваження потерпілого, ОСОБА_12 вчинення таких дій не припинив, на що ОСОБА_14 було завдано удар ОСОБА_12 по обличчю, від якого той впав на землю.

При цьому, підстав вважати, що такими своїми діями ОСОБА_12 грубо порушив громадський порядок, що супроводжувалося особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, враховуючи, що з аналізу показань потерпілого та свідків встановлено, що відпочиваючи, ані обвинувачений, ані його товариш в бік потерпілого та його компанії конкретних нахабних дій чи бешкетування не вчиняли, а саме гучним спілкуванням між собою із застосуванням ненормативної лексики, викликали в потерпілого невдоволення такими діями, на що останній їм робив неодноразові зауваження, однак орган досудового розслідування вже на цій стадії конфлікту між сторонами такі дії ОСОБА_12 кваліфікує, як грубе порушення громадського порядку з названих мотивів.

Наступні хуліганські дії ОСОБА_12 , за думкою сторони звинувачення, вчинені з особливою зухвалістю, проявилися у тому, що останній, з метою позбавлення життя потерпілого ОСОБА_14 , переслідуючи хуліганський мотив, із застосуванням предмету, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень - ножа, вчинив замах на вбивство потерпілого, а саме умисно наніс останньому не менше 4 ударів вказаним предметом в область серця, спричинивши потерпілому тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя, та легкі тілесні ушкодження, тобто вчинив усі дії, які вважав необхідними для доведення даного злочину до кінця, але не довів його з причин, які не залежали від його волі.

Натомість, як встановлено судом, удари в область грудної клітини потерпілому ОСОБА_14 були завдані ОСОБА_12 на грунті особистих неприязних відносин з потерпілим, які виникли раптово та були зумовлені бажанням ОСОБА_12 помститися ОСОБА_14 за попереднє завдання ним удару обвинуваченому по обличчю, а також після попереднього завдання удару ОСОБА_14 ОСОБА_15 та наміром ОСОБА_12 попередити дії ОСОБА_14 щодо завдання йому повторних ударів.

Таким чином, обстановка й обставини подій, динаміка їх розвитку й об`єктивні ознаки насильницької поведінки обвинуваченого ОСОБА_12 свідчать про те, що така його поведінка була зумовлена особистою неприязню до потерпілого ОСОБА_14 , яка виникла раптово через сварку у відповідь на насильницькі дії потерпілого, прагненням помститися йому та попередити подальші його дії щодо завдання ударів, а не бажанням ОСОБА_12 протиставити себе суспільству і продемонструвати зневагу до загальноприйнятих норм і правил поведінки.

Підстав вважати, що дії ОСОБА_12 щодо завдання потерпілому тілесних ушкоджень, а також інші дії з приводу маючого місця конфлікту були поєднані з очевидним для винного грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства та супроводжувались особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, у суду немає, органом досудового розслідування жодних доказів на підтвердження таких обставин не здобуто.

За таких обставин, суд доходить висновку про необхідність виправдання ОСОБА_12 за вказаним епізодом на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю в його діянні складу злочину, передбаченого ч.4 ст.296 КК України.

Органами досудового слідства дії обвинуваченого ОСОБА_12 кваліфіковано за ч. 2 ст. 15, п.7 ч. 2 ст. 115 КК України, за наступних обставин:

ОСОБА_12 , бажаючи проявити під час вчинення хуліганських дій особливу зухвалість, з метою позбавити життя потерпілого ОСОБА_14 , переслідуючи хуліганський мотив, із застосуванням предмету, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень - ножа, вчинив замах на вбивство потерпілого, а саме умисно наніс останньому не менше 4 ударів вказаним предметом в область серця, спричинивши потерпілому тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини зліва, лівостороннього гемопневмотораксу, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, та колото-різаних ран грудної клітини зліва, області грудини, поперекової ділянки зліва, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, тобто вчинив усі дії, які вважав необхідними для доведення даного злочину до кінця, але не довів його до кінця з причин, які не залежали від його волі.

Прокурором в судовому засіданні обвинувачення відносно ОСОБА_12 за кваліфікацією ч. 2 ст. 15, п.7 ч. 2 ст. 115 КК України підтримано, змін обвинувачення, відповідно до ст.338, 341 КПК України, до суду не надходило.

Ретельно проаналізовані доводи сторін кримінального провадження, пояснення потерпілого та свідків, письмові докази, та встановлені обставини, не дають суду підстав для кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 15, п.7 ч. 2 ст. 115 КК України, як закінчений замах на умисне вбивство, виходячи із наступного:

відповідно до ч. 1 ст. 115 КК України та п. п. 4, 22 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» від 07.02.2003 року замахом на злочин є вчинення особою з прямим умислом, безпосередньо спрямованого на вчинення злочину, діяння передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу, якщо при цьому злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від її волі.

Якщо умисне вбивство може бути вчинено як з прямим, так і з непрямим умислом, то замах на умисне вбивство можливий лише з прямим умислом, тобто коли вчинене свідчило про те, що винний усвідомлював суспільну небезпечність своїх дій, передбачав можливість або неминучість настання смерті іншої людини і бажав її настання, однак смертельний результат не настав з незалежних від нього обставин. Зазначене кореспондується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 13 лютого 2020 року в справі №164/1826/17 (провадження № 51-6292 км 19).

Визначальним для відмежування замаху на умисне вбивство від умисного завдання тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: при умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, а в разі заподіяння тяжкого тілесного ушкодження умислом винного охоплюється лише заподіяння таких ушкоджень за відсутності прямого наміру на вбивство. Наслідки, які не настали, інкримінуються особі у тому разі, якщо вони передбачалися ціллю його діяння і досягнення такої цілі було б неможливе без таких наслідків. Якщо ж винний діяв з непрямим умислом, він не може нести відповідальності за замах на вбивство. У випадку, коли особа, завдаючи іншій особі тілесні ушкодження, свідомо припускає настання будь-яких наслідків, у тому числі смерті, вона також не може бути притягнута до кримінальної відповідальності за замах на вбивство. Крім того, злочин не може бути кваліфікований як замах на вбивство і у випадках, коли винний діє з неконкретизованим умислом, допускаючи можливість як заподіяння будь-якої шкоди здоров`ю, так і настання смерті. Відповідальність у цих випадках настає лише за наслідки, які фактично були заподіяні. Зазначене кореспондується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 18 грудня 2018 року в справі № 569/2944/16-к (провадження № 51-4894км18).

Верховний Суд у своїх рішеннях неодноразово звертав увагу на те, що замах, безпосередньо спрямований на вчинення злочину, є його стадією та становить кінцеве діяння щодо реалізації умислу, рішення й наміру вчинити злочин, а тому він є актом, який виконується виключно з прямим умислом, за наявності цілі досягнення суспільно - небезпечного результату.

Про наявність прямого умислу можуть свідчити конкретні діяння винної особи, які завідомо для нього мали потягти за собою смерть потерпілого і не призвели до бажаного наслідку лише в силу обставин, які не залежали від його волі. Тобто злочинна діяльність при закінченому замаху характеризується тим, що об`єктивно вона є закінченою та суб`єктивно реалізованою - особа зробила все необхідне, щоб досягти мети і вчинила всі дії для досягнення злочинного результату.

За версією обвинувачення, ОСОБА_12 виконав усі дії, які вважав необхідними для умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.

Першочергово, суд акцентує увагу, як на грубий недолік матеріального права, що формулювання обвинувачення, викладене органом досудового розслідування не містить зазначення причин, з яких злочин обвинуваченим не було доведено до кінця - тобто, припиняється, переривається, не завершується всупереч бажанню особи довести його до кінця, що є обов`язковою об`єктивною ознакою замаху на злочин.

Надалі, як встановлено в ході судового розгляду, та суд враховує перебіг подій, що передували вчиненню самого злочину, 25.08.2018 року близько 21.30 годині між обвинуваченим ОСОБА_12 та потерпілим ОСОБА_14 виник словесний конфлікт, при цьому за деякий час до цього як обвинувачений, так і потерпілий вживали алкогольні напої та обидва перебували у стані алкогольного сп`яніння. За наслідками цього конфлікту, з власної ініціативи потерпілий підійшов до столика обвинуваченого та першим наніс йому удар рукою по обличчю, від якого обвинувачений впав на землю. Хвилин через 15 після цього, бажаючи з`ясувати у потерпілого причину нанесення йому тілесного ушкодження, та будучи обуреним такими його діями, обвинувачений ОСОБА_12 разом із ОСОБА_15 підійшли до забору, яким огороджено літній майданчик, не заходячи на його територію та перебуваючи на відстані близько 3 м від потерпілого. При цьому, обвинувачений не вчиняє жодних дій з приводу виклику до себе потерпілого. Попри це, потерпілий ОСОБА_14 , знову першим підходить до обвинуваченого та його знайомого, та в ході словесної перепалки першим завдав удару ОСОБА_15 ліктем в обличчя, на що обвинувачений ОСОБА_12 , бажаючи попередити наступні дії потерпілого щодо завдання йому тілесних ушкоджень, почав неконтрольовано наносити потерпілому удари у грудну клітину та попереку, завдавши не менше 4 ударів ножем, бажаючи та свідомо припускаючи можливість заподіяння шкоди здоров`ю потерпілого, але при цьому не конкретизуючи точними межами у своїй свідомості ступеня тяжкості цієї шкоди, спричинивши потерпілому тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини зліва, лівостороннього гемопневмотораксу, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, та колото-різаних ран грудної клітини зліва, області грудини, поперекової ділянки зліва, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Зазначені дії обвинуваченого підтверджені, окрім показань самого ОСОБА_12 , також показаннями потерпілого ОСОБА_14 , свідків ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_23 , ОСОБА_25 та ОСОБА_26 , а також письмовими доказами, у тому числі протоколом затримання ОСОБА_12 , під час якого у останнього були наявні тілесні ушкодження у вигляді забиття носу.

Відповідні показання узгоджуються між собою, а також з іншими дослідженими судом доказами, а тому об`єктивних підстав не довіряти їм у суду немає.

З огляду на встановлені обставини, суд приходить до висновку, що обвинувачений діяв із невизначеним умислом, тобто бажав настання шкідливих наслідків для потерпілого, однак не мав чіткого уявлення про їх характер і тяжкість.

А оскільки ОСОБА_12 за невизначеного умислу одночасно передбачав різні за характером і тяжкістю наслідки, але фактично був реалізований лише один з них - завдання потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, тому він повинен нести відповідальність за фактично заподіяне.

Поміж іншого, як вбачається із показань обвинуваченого та інших доказів, досліджених у судовому засіданні, ОСОБА_12 наносив удари по тілу ОСОБА_14 , не обираючи конкретну частину тіла, та не мав наміру нанести цілеспрямований удар у визначений орган або місце.

Згідно з висновком експерта № 944 від 08.10.2018 року, прямих ножових ударів у ділянку серця потерпілого завдано не було.

Зазначеним висновком підтверджено отримання ОСОБА_14 тілесних ушкоджень у вигляді проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини зліва, лівостороннього гемопневмотораксу, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, та колото-різаних ран грудної клітини зліва, області грудини, поперекової ділянки зліва, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, тілесні ушкодження, наявні у потерпілого, знаходяться на різних частинах тіла - в області грудної клітини та поперекової області, лише одне з них відноситься до проникаючого колото-різаного поранення та є тяжким, переважна більшість (три інших тілесних пошкодження) відносяться до категорії легких, що призвели до короткочасного розладу здоров`я, що свідче про хаотичність нанесення ударів обвинуваченим потерпілому.

Таким чином, характер та локалізація тілесних ушкоджень (ножових поранень), отриманих потерпілим, також підтверджують відсутність прямого умислу обвинуваченого на умисне вбивство ОСОБА_14 .

Одна лише локалізація тяжкого тілесного ушкодження та спосіб його нанесення (проникаюче колоте-різане поранення грудної клітини), без урахування інших обставин, не свідчать про умисел ОСОБА_12 на позбавлення життя потерпілого.

Встановлено також, що після нанесення тілесних ушкоджень потерпілому обвинувачений з місця злочину не втік, дочекався приїзду поліції та швидкої допомоги.

З огляду на спрямованість ударів, які наносилися ОСОБА_12 по тілу ОСОБА_14 , за відсутності наміру пошкодження конкретного органу, з урахуванням всіх обставин вчиненого діяння, зокрема способу, кількості, характеру і локалізації тілесних ушкоджень, заподіяних ОСОБА_14 , а також враховуючи характер стосунків між обвинуваченим та потерпілим, поведінку потерпілого до подій, що передували вчиненню злочину, який фактично першим завдав тілесні ушкодження обвинуваченому та ОСОБА_15 , першим застосував фізичну силу до названих осіб в ході виниклого конфлікту, чим спровокував неправомірні дії обвинуваченого; поведінку обвинуваченого після спричинення тілесних ушкоджень потерпілому, а також ставлення обвинуваченого до наслідків своїх дій, і ставлення до таких дій самого потерпілого, свідчать про наявність у обвинуваченого умислу на заподіяння невизначеної (будь-якої) шкоди здоров`ю потерпілого на ґрунті раптово виниклого особистого неприязного відношення до ОСОБА_14 .

Враховуючи викладене, суд вважає, що будь-яких належних доказів, які б дозволили встановити наявність у обвинуваченого прямого умислу на вбивство потерпілого, стороною обвинувачення не надано, тому дії обвинуваченого повністю охоплюються диспозицією ч.1 ст.121 КК, як умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод, суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Враховуючи, що в ході судового розгляду прокурором не ставилося питання про зміну правової кваліфікації обвинувачення, суд вважає за необхідне, з метою ухвалення законного та справедливого рішення, вийти за межі висунутого обвинувачення, змінивши правову кваліфікацію, так як обвинувачений вчинив кримінально каране діяння, яке за ступенем тяжкості є менш тяжким злочином, проте за яке він повинен нести відповідальність.

Виходячи із сукупності досліджених судом доказів, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_12 за його обвинуваченням за ч.2 ст.15, п.7 ч.2 ст.115 КК України, слід перекваліфікувати на ч.1 ст.121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд звертається до загальних його цілей, визначених в ч.2 ст.50 КК України, яка встановлює, що покарання переслідує не лише кару, а й виправлення особи, яка вчинила правопорушення, і запобігання вчиненню нею нового злочину.

При цьому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого; особу обвинуваченого - раніше не судимого, який є інвалідом 2 групи за загальним захворюванням, страждає на ряд тяжких захворювань, у тому числі на хронічне захворювання легень, патологію внутрішніх органів та опорно-рухового апарату, перебуває на обліку у лікаря нарколога з 1996 року (відомості станом на 2018 рік, та на даний час прокурором не оновлені), при цьому обвинувачений посередньо характеризується за місцем проживання - після звільнення з СІЗО м.Миколаєва у 2019 році, скарг від сусідів на нього не надходило, в зловживанні спиртними напоями помічений не був, компроментуючого матеріалу на нього відділ поліції не має, в даний час мешкає з лежачою матір`ю та доглядає за нею, (відповідно до характеристики дільничого ВП від 20.03.2023 року) та позитивно характеризується (відповідно до характеристики сусідів); у вчиненому щиро покаявся, потерпілому повністю відшкодував шкоду матеріального та морального характеру.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд враховує повне визнання вини, щире каяття у скоєному, дані про особу обвинуваченого -який є інвалідом 2 групи за загальним захворюванням, страждає на ряд тяжких захворювань, у тому числі хронічне захворювання легень, патологію внутрішніх органів та опорно-рухового апарату, відповідно до характеристики дільничого ВП від 20.03.2023 року обвинувачений посередньо характеризується за місцем проживання - після звільнення з СІЗО м.Миколаєва у 2019 році, скарг від сусідів на нього не надходило, в зловживанні спиртними напоями помічений не був, компроментуючого матеріалу на нього відділ поліції не має, та відповідно до характеристики сусідів - характеризується позитивно; суд враховує, що 05.04.2021 року обвинувачений втратив батька та в даний час мешкає з матір`ю - ОСОБА_32 , 1938 р.н., яка страждає на ряд хронічних захворювань та є лежачою, за якою обвинувачений здійснює догляд; відсутність у потерпілого до обвинуваченої претензій матеріального та морального характеру, шкоду якому обвинуваченим відшкодовано у повному обсязі та думку потерпілого щодо призначення покарання обвинуваченому не суворого, не пов`язаного з позбавленням волі.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, є вчинення злочину обвинуваченим у стані алкогольного сп`яніння.

З урахуванням наведеного, суд вважає необхідним призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, оскільки саме таке покарання буде необхідним для його виправлення та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Разом з тим, враховуючи обставини, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_12 злочину, з урахуванням терміну попереднього ув`язнення (обвинувачений під час досудового розслідування та судового розгляду перебував під вартою з 25.08.2018 року по 16.10.2019 року включно), враховуючи, що призначення реального покарання, відповідно до характеризуючих данних, за думкою суду негативно вплине на подальшу долю обвинуваченого та його місце у суспільстві, і може призвести до його криміналізації, що суперечило б меті виправлення, тому суд приходить до переконання, що виправлення обвинуваченого можливе в умовах без ізоляції від суспільства, із застосуванням ст. 75, 76 КК України.

Законодавчі перешкоди для застосування до обвинуваченого інституту умовного звільнення, відсутні.

Долю речових доказів слід вирішити у відповідності до статті 100 КПК України.

Вартість експертизи слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.

На підставі викладеного та керуючись ст.368-371, 373, 374, 376, ч.15 ст. 615 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_12 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначити покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України, від призначеного покарання звільнити з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 (два) роки, у відповідності зі ст.76 КК України, зобов`язати обвинуваченого періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Зарахувати в термін призначеного покарання строк перебування ОСОБА_12 під вартою з 25.08.2018 року по 16.10.2019 року включно.

ОСОБА_12 визнати невинним по пред?явленому за ч.4 ст.296 КК України обвинуваченню та виправдати його на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, за відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

Стягнути з ОСОБА_12 на користь держави судові витрати за проведення судової експертизи у сумі 1 144 грн.

Речові докази по справі, які перебувають на зберіганні в Інгульському ВП ГУНП в Миколаївській області: складний ніж з золотисто-червоною ручкою та спортивні штани чорного кольору - знищити, скасувавши арешт за ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 27.08.2019 року; спортивні штани чорного кольору, два змиви крові, футболка, зразки крові ОСОБА_14 та ОСОБА_12 - знищити.

Вирок може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду через Корабельний районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст вироку суду вручити учасникам судового провадження в день його проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3