ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер 636/2611/23 Номер провадження 1-кп/636/884/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2023 року Чугуївський міський суд Харківської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у спрощеному провадженні в судовому засіданні в залі суду в м. Чугуїв кримінальне провадження № 0000096 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Вовчанськ Вовчанського району Харківської області, українки, громадянки України, з вищою освітою, не заміжньої, пенсіонерки, яка працювала головним спеціалістом відділу екології та охорони навколишнього середовища Вовчанської міської ради, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 111-1 КК України,

встановив:

ОСОБА_3 вчинила кримінальне правопорушення кримінальний проступок, передбачений ч. 2 ст. 111-1 КК України за встановлених досудовим розслідуванням обставин:

ОСОБА_3 , переслідуючи мету завдання шкоди Україні, керуючись антидержавницькими мотивами і не маючи патріотичних переконань, в умовах тимчасової окупації, за відсутності фізичного чи психологічного впливу з боку представників держави-агресора в травні 2022 року, більш точний час встановити не виявилось можливим, перебуваючи на території тимчасово окупованого з 24 лютого 2022 року м. Вовчанськ Чугуївського району Харківської області, діючи умисно, добровільно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, погодилася добровільно зайняти посаду, не пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора.

Так, ОСОБА_3 , перебуваючи на території тимчасово окупованого з 24 лютого 2022 року м. Вовчанськ Чугуївського району Харківської області, діючи умисно, добровільно на шкоду основам національної безпеки України, реалізуючи свій кримінально-протиправний умисел, направлений на зайняття громадянином України посади, не пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора, у травні 2022 року, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, добровільно зайняла посаду спеціаліста відділу внутрішньої політики т.зв. «Военно-гражданской администрации Волчанского района Харьковской области».

В подальшому протягом травня-вересня 2022 року, більш точній час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_3 , обіймаючи посаду провідного спеціаліста відділу внутрішньої політики, перебуваючи в кабінеті № 16 на першому поверсі адміністративної будівлі т.зв. «военно-гражданской администрации Волчанского района Харьковской области», розташованої за адресою: Харківська область, Чугуївський район, м. Вовчанськ, вул. Пушкіна, буд. 1, здійснювала видачу довідок місцевим мешканцям Вовчанського району щодо реєстрації місця проживання, документів для отримання гуманітарної допомоги від т.зв. «военно-гражданской администрации Волчанского района Харьковской области» держави-агресора рф, оформлювала документи для безперешкодного переміщення через блок-пости, організовані збройними формуваннями держави-агресора у тимчасово-окупованому м. Вовчанськ та Вовчанському районі Харківської області, а також здійснювала реєстрацію та постановку на облік людей, які приїжджали з інших тимчасово окупованих районів Харківської області до тимчасово-окупованого м. Вовчанськ та відповідала за ведення діловодства т.зв. «военно-гражданской администрации Волчанского района Харьковской области» держави-агресора.

Наведені обставини не оспорюються учасниками судового провадження.

Прокурор звернувся з клопотанням про розгляд кримінального проступку у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Відповідно до заяви обвинуваченої ОСОБА_3 щодо визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомленням з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні, яка була підписана в присутності захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_4 , обвинувачена ОСОБА_3 беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального правопорушення кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 111-1 КК України. ОСОБА_3 згодна із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлена з обмеженням права на апеляційне оскарження та згодна з розглядом обвинувального акту у спрощеному провадженні, без її виклику та без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Враховуючи зазначене, суд вважає за можливе розглянути обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, що узгоджується з приписами частини 2 статті 381 КПК України.

Відповідно до частини 4 статті 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Згідно ч. 2 ст. 382 КПК України, вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Дослідивши зібрані досудовим розслідуванням у справі докази в їхній сукупності, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченої ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 111-1 КК України повністю доведена.

Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 111-1 КК України, а саме: добровільному зайнятті громадянином України посади, не пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора.

При вирішенні питання про вид та міру покарання винній ОСОБА_3 суд враховує її щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та визнає ці обставини, відповідно до ст. 66 КК України, такими, що пом`якшують її покарання. Обставиною, що обтяжує покарання винної, передбаченою ст. 67 КК України, яку суд враховує при призначенні покарання, є вчинення злочину з використанням умов воєнного стану. Крім того, суд враховує, що ОСОБА_3 є пенсіонеркою, що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_1 , позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, вчинила кримінальне правопорушення вперше.

Виходячи з положень ст. 65 КК України, а саме - принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень, суд враховує характер та ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, віднесеного законодавством до кримінального проступку, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, її відношення до скоєного кримінального проступку та вважає за необхідне призначити обвинуваченій ОСОБА_3 покарання в межах санкції ч. 2 ст. 111-1 КК України, вважаючи, що таке покарання є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

За таких обставин справи суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання за ч. 2 ст. 111-1 КК України у виді позбавлення права обіймати посади, пов`язані із виконанням функцій держави та місцевого самоврядування в межах санкції відповідної частини статті без конфіскації майна.

Дійшовши до висновку про можливість не визначати додаткове факультативне покарання у вигляді конфіскації майна, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 КК України, покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого. Якщо конфіскується частина майна, суд повинен зазначити, яка саме частина майна конфіскується, або перелічити предмети, що конфіскуються.

Згідно ч. 2 ст. 59 КК України, конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині цього Кодексу.

Оскільки вказане покарання у виді конфіскації майна санкцією ч. 2 ст. 111-1 КК України встановлене як додаткове факультативне, суд приходить до висновку про можливість не застосовувати його відносно ОСОБА_3 , враховуючи обставини справи та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до кримінальних проступків.

Суд вважає, що таке покарання є дійсно необхідним, справедливим і цілком достатнім для виправлення винної і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, а також відповідатиме цілям та меті покарання.

Потерпілі у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі ч. 2 ст. 124 КПК України, процесуальні витрати, пов`язані з проведенням почеркознавчої експертизи № СЕ-19/121-23/10458-ПЧ від 19 травня 2023 року в розмірі 2868 грн 00 коп. підлягають стягненню з ОСОБА_3 на користь держави.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався.

Керуючись ст. ст. 368, 369, 370, 373, 374, 395 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 111-1 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення права обіймати посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування чи органах, що надають публічні послуги на строк 12 (дванадцять) років без конфіскації майна.

Стягнути з ОСОБА_3 процесуальні витрати, пов`язані з проведенням почеркознавчої експертизи № СЕ-19/121-23/10458-ПЧ від 19 травня 2023 року в розмірі 2868 грн 00 коп. на користь держави.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Чугуївський міський суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку.

Відповідно до частини 1 статті 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Відповідно до ч. 4 ст. 382 КПК України копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.

Суддя ОСОБА_1