Справа № 953/1542/23
н/п 1-кс/953/3357/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" травня 2023 р. м..Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Київського районного суду м. Харкова клопотання слідчого відділу СУ ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні - в.о. начальника відділу протидії злочинам, вчиненим в умовах збройного конфлікту Харківської обласної прокуратури ОСОБА_4 по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000724 від 05.10.2022 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Приганка Крутихінського району Алтайського краю, Російської Федерації, паспорт громадянина Росії НОМЕР_1 , зареєстрованого з 26.07.2016 року АДРЕСА_1 , який є військовослужбовцем армії Російської Федерації, який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України,

за участю сторін кримінального провадження :

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:

10 травня 2023 року до Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання слідчого відділу СУ ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні - в.о. начальника відділу протидії злочинам, вчиненим в умовах збройного конфлікту Харківської обласної прокуратури ОСОБА_4 по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000724 від 05.10.2022 про обрання в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України, без визначення розміру застави.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що слідчим відділом СУ ГУНП в Харківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000724 від 05.10.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України.

Встановлено, що з 19 лютого 2014 року представниками Російської Федерації (далі - РФ) розпочато збройне вторгнення збройних сил РФ (далі - зс РФ), приховане твердженням керівників РФ про переміщення військових підрозділів в рамках звичайної ротації сил Чорноморського флоту, які у взаємодії з військовослужбовцями Чорноморського флоту РФ та іншими підрозділами зс РФ здійснили блокування й захоплення адміністративних будівель і ключових об`єктів військової та цивільної інфраструктури України, забезпечили військову окупацію території Автономної Республіки Крим і м. Севастополя. 18 березня 2014 року РФ оголосила про офіційне включення Криму до її території.

Одночасно із цим, протягом березня та на початку квітня 2014 року, під безпосереднім керівництвом та контролем представників влади та зс РФ представники іррегулярних незаконних збройних формувань, озброєних банд і груп найманців, створених, підпорядкованих, керованих та фінансованих Російською Федерацією взяли під контроль будівлі, в яких знаходилися органи місцевої влади та місцеві органи виконавчої влади України, військові об`єкти України в окремих районах Донецької та Луганської областей України. 07 квітня 2014 року в м. Донецьку створено терористичну організацію «Донецька народна республіка» (далі за текстом - «ДНР»), а 27 квітня 2014 року в м. Луганську - терористичну організацію «Луганська народна республіка» (далі за текстом - «ЛНР»), у складі яких утворені незаконні збройні формування, які функціонують і по теперішній час.

Датою початку тимчасової окупації Російською Федерацією окремих територій України є 19 лютого 2014 року. Автономна Республіка Крим та місто Севастополь є тимчасово окупованими Російською Федерацією з 20 лютого 2014 року. Окремі території України, що входять до складу Донецької та Луганської областей, є окупованими Російською Федерацією (у тому числі окупаційною адміністрацією Російської Федерації) починаючи з 7 квітня 2014 року, відповідно до ч. 2 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 № 1207-VII.

З метою повномасштабного військового вторгнення, починаючи з 2021 року по лютий 2022 року на території РФ, Республіки Білорусь та тимчасово окупованій території України сконцентрувались значні сили зс РФ, інші збройні формування РФ та підконтрольні їм іррегулярні угруповання.

У подальшому, 24 лютого 2022 року президент РФ оголосив початок так званої «спеціальної військової операції». Після цього, близько четвертої години ранку того ж дня, зс рф, інші збройні формування РФ та підконтрольні їм угруповання іррегулярних незаконних збройних формувань розпочали широкомасштабне військове вторгнення на територію України, увійшовши з боку РФ, Білорусі та тимчасово окупованої території України, що супроводжувалось нанесенням ракетно-артилерійські ударів та бомбардувань авіацією об`єктів по всій території України.

Факт повномасштабного збройного вторгнення не приховувався владою РФ, а також встановлений рішеннями міжнародних організацій, зокрема резолюцією Генеральна асамблея ООН ES-11/1 від 02.03.2022 "Про агресію проти України", п.п. 1, 3 Висновку 300(2022) Парламентської Асамблеї Ради Європи "Наслідки агресії Російської Федерації проти України", п.п. 17, 18 Наказу від 16.03.2022 за клопотанням про вжиття тимчасових заходів у справі "Звинувачення в геноциді відповідно до Конвенції про запобігання злочину геноциду та покарання за нього" (Україна проти рф та ін.)".

У період з 5 години 24 лютого 2022 року та до цього часу підрозділи зс та інших військових формувань РФ здійснюють спроби окупації українських міст, які супроводжуються бойовим застосуванням авіації, артилерійськими та ракетними ударами, а також застосуванням броньованої техніки та іншого озброєння. При цьому вогневі удари здійснюються по об`єктам, які захищені нормами міжнародного гуманітарного права. Зазначені дії призвели до тяжких наслідків у вигляді загибелі та поранення тисячі цивільних осіб, у тому числі жінок і дітей, знищення та пошкодження тисяч цивільних об`єктів.

У ході активних бойових дій з метою подальшого руху зс РФ у напрямку м. Харків та забезпечення подолання супротиву військ України на території Харківської області військовослужбовцями зс РФ 24.02.2022 взято під повний контроль ряд населених пунктів Борівської об`єднаної територіальної громади Ізюмського району Харківської області.

В цей час на території вказаних населених пунктів перебувало цивільне населення, яке не брало участі у збройному конфлікті.

Починаючи з 24.02.2022 по початок липня 2022 року, більш точного часу не встановлено, військовослужбовці зс РФ повністю контролювали територію населених пунктів населених пунктів Борівської об`єднаної територіальної громади Ізюмського району Харківської області, де розмістили бойову техніку, безперешкодно пересувалися вулицями, користувалися майном місцевих жителів, спілкувались з ними, залякували їх та погрожували фізичною розправою, контролювали їх переміщення в межах населеного пункту, проводили рейди по домоволодіннях з метою повного підкорення жителів волі військовослужбовців РФ.

Маючи повний контроль над селищем Піски-Радьківські Ізюмського району, Харківської області (Борівська ОТГ), військовослужбовці зс РФ переконались, що на території населеного пункту проживає цивільне населення, яке не бере участі у збройному конфлікті та не може чинити будь-якого супротиву волі окупантів, а також що на території села та поза його межами не розміщені військові об`єкти та підрозділи Збройних Сил України.

Згідно з положеннями ст. 2 Конвенції про захист цивільного населення під час війни, підписаної у м. Женеві 12.08.1949 (далі - Конвенція), учасниками якої є, зокрема Україна та РФ, Конвенція застосовується до всіх випадків оголошеної війни чи будь-якого іншого збройного конфлікту, що може виникнути між двома чи більше Високими Договірними Сторонами, навіть якщо одна з них не визнає стану війни. Конвенція також застосовується до всіх випадків часткової або цілковитої окупації Високої Договірної Сторони, навіть якщо ця окупація не натрапляє на жодний збройний спротив.

Статтею 147 Конвенції передбачено, що серйозними порушеннями є дії, якщо їх здійснено проти осіб або власності, які перебувають під захистом цієї Конвенції.

Відповідно до ст. 3 Конвенції сторони домовилися, що з особами, які не беруть активної участі в бойових діях, поводяться гуманно, без будь-якої ворожої дискримінації, причиною якої є раса, колір шкіри, релігія чи вірування, стать, походження чи майновий стан чи будь-які інші подібні критерії.

Із цією метою є забороненими й залишатимуться забороненими будь-коли та будь-де такі діяння стосовно зазначених вище осіб:

a) насилля над життям й особистістю, зокрема всі види вбивств, завдання каліцтва, жорстоке поводження й тортури;

c) наруга над людською гідністю, зокрема образливе та принизливе поводження.

Відповідно до положень ст. 27 Конвенції особи, що перебувають під захистом, мають право за будь-яких обставин на особисту повагу, повагу до своєї честі, права на сім`ю, їхніх релігійних переконань та обрядів, звичок та звичаїв. До них завжди слід ставитися гуманно й захищати їх, зокрема, від будь-якого акту насильства чи залякування, від образ та цікавості натовпу.

Жінки потребують особливого захисту від будь-якого зазіхання на їхню честь і, зокрема, захисту від зґвалтування, примушування до проституції чи будь-якої іншої форми посягання на їхню моральність.

Статтею 31 Конвенції передбачено, що жодний примус фізичного чи морального порядку не може застосовуватися до осіб, які перебувають під захистом, зокрема з метою отримання від них або від третіх осіб якихось відомостей.

Також, ст. 32 Конвенції встановлено, що Високі Договірні Сторони спеціально дають згоду на те, що їм забороняється застосування будь-яких заходів, які можуть завдати фізичних страждань або призвести до знищення осіб, що перебувають під захистом, які є під їхньою владою. Ця заборона поширюється не лише на вбивства, тортури, тілесні покарання, калічення та медичні чи наукові досліди, які не викликані потребою лікування особи, що перебуває під захистом, а й на будь-яке інше брутальне поводження з боку як цивільних, так і військових властей.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Конвенції жодну особу, що перебуває під захистом, не може бути покарано за правопорушення, якого вона не вчинила особисто. Колективні покарання, так само як і будь-які залякування чи терор, забороняються.

Відповідно до ч. 2 ст. 75 Додаткового протоколу до Женевських конвенцій від 12.08.1949, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів (Протокол I), від 8 червня 1977 року (далі - Протокол), заборонені й будуть залишатися забороненими в будь-який час і в будь-якому місці такі дії, незалежно від того, чиняться вони представниками цивільних чи воєнних органів:

a) насильство над життям, здоров`ям і фізичним та психічним станом осіб, зокрема:

a.1) вбивство;

b) знущання над людською гідністю, зокрема, принижуюче й образливе поводження, примус до проституції чи непристойне посягання в будь-якій його формі;

e) погрози вчинити будь-яку з вищезазначених дій.

Водночас, ч. 1 ст. 76 Протоколу, передбачено, що жінки користуються особливою повагою і їм забезпечується захист, зокрема, від зґвалтування, примусу до проституції і будь-яких інших форм непристойних посягань.

Крім того, відповідно до ст. 47 Бойового уставу з підготовки та ведення загальновійськового бою (частина ІІ батальйон, рота), який затверджений наказом головнокомандувача сухопутними військами - заступником міністра оборони рф від 31.08.2004 № 130, командири (начальники) усіх рівнів зобов`язані: знати та враховувати під час підготовки та під час ведення бою (виконання отриманого завдання) норми міжнародного гуманітарного права; вимагати їх знання та забезпечувати неухильне виконання підлеглим особовим складом; припиняти випадки порушення цих норм; притягувати до відповідальності осіб, які вчинили порушення.

При цьому п. 7 Настановлення з міжнародного гуманітарного права для зс РФ, затвердженого наказом міністра оборони РФ від 08.08.2001, забороняється вчиняти терор щодо цивільного населення.

Пунктом 46 зазначеного Настановлення передбачено, що жертви збройних конфліктів (у тому числі цивільне населення) користуються повагою та перебувають під захистом міжнародного гуманітарного права, якщо вони утримуються від будь-яких ворожих дій стосовно збройних сил.

Водночас пунктом 74 Настановлення передбачена відповідальність командира з`єднання (частини, підрозділи), розташованого на окупованій території, який зобов`язаний, поважаючи існуючі на окупованій території закони, вживати всіх залежних від нього заходів щодо забезпечення громадського порядку та безпеки, запобігання пограбуванню та незаконній конфіскації майна. Однак щодо цивільного населення можуть бути вжиті додаткові заходи контролю та забезпечення безпеки у зв`язку з воєнним станом.

Крім того, на виконання п. 149 Настановлення завданнями морально-психологічного забезпечення з урахуванням норм міжнародного гуманітарного права є:

-аргументоване переконання особового складу в необхідності дотримання принципів та норм міжнародного гуманітарного права;

-виховання особового складу у кращих російських традиціях гуманного ставлення до жертв збройних конфліктів та громадянського населення.

Таким чином, військовослужбовці зс РФ, які контролювали територію с. Піски-Радьківські Ізюмського району, Харківської області (Борівська ОТГ), були обізнані та повинні були дотримуватися норм міжнародного гуманітарного права, а керівництво частин, які окупували населені пункти Харківської області, зобов`язані забезпечити дотримання норм міжнародного гуманітарного права їх підлеглими.

Однак, військовослужбовцями РФ умисно та систематично здійснювалися дії, які порушували закони та звичаї ведення війни, що закріплені в Конвенції про закони і звичаї війни на суходолі та додатку до неї: Положенні про закони і звичаї війни на суходолі, Конвенції про захист цивільного населення під час війни, а також в інших міжнародних договорах, що визначають права і обов`язки військовослужбовців, а також цивільного населення.

Керівництво військовослужбовцями 30 мотострілкової бригади центрального округу РФ, які дислокувались на території с. Піски - Радківські Ізюмського району Харківської області здійснював військовослужбовець зс РФ з позивним « ОСОБА_8 » - громадянин рф ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В невстановлену під час досудового розслідування дату, але не раніше 06.05.2022 та не пізніше 07.05.2022, невстановлені під час досудового розслідування особи - військовослужбовці РФ за наказом ОСОБА_5 , реалізуючи злочинний умисел, направлений на здійснення за попередньою змовою групою осіб, жорстокого поводження з цивільним населенням с. Піски - Радківські Борівської ОТГ Ізюмського району Харківської області, а саме з окремими мешканцями, які брали участь у складі сил оборони для забезпечення національної безпеки України, в період 2014 - 2015 років, з метою відновлення і підтримання правопорядку на території тимчасово окупованих районів Донецької і Луганської областей здійснювали комплекс активних заходів з використанням зброї та військової техніки, спрямованих на подолання збройної агресії Російської Федерації, а також збройного опору учасників терористичних організацій «ЛНР» та «ДНР», та які були звільнені з військової служби, о 10:00 годині приїхали за місцем мешкання потерпілого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який приймав участь у проведенні АТО, за адресою: АДРЕСА_2 , де виявили громадянина України ОСОБА_9 після чого встановили його особу, а також факт прийняття ним участі у проведенні АТО на території тимчасово окупованих районів Донецької і Луганської областей в період 2018 - 2019 років. В подальшому, продовжуючи виконувати злочинний наказ ОСОБА_5 , застосовуючи при цьому електрошокер, нанесли ОСОБА_9 декілька разів удари електрострумом в область спини та здійснили декілька пострілів зі зброї над головою останнього, після чого зв`язали руки позаду дротом, чим позбавили свободи пересування та почали проводити обшук його домоволодіння. Після чого, ОСОБА_9 наділи на голову мішок, тим самим позбавили можливості бачити те, що відбувається.

При цьому військовослужбовці зс РФ, виконуючи наказ ОСОБА_5 , усвідомлювали, що перед ними цивільна особа, на яку поширюються норми міжнародного гуманітарного права, і їх дії порушують ст. ст. 27, 31, 32, 33 Конвенції, та є такими, які спрямовані на приниження честі, залякування, а також спричинення фізичних та моральних страждань цивільного населення.

Надалі, продовжуючи реалізацію спільного злочинного умислу, направленого на жорстоке поводження з цивільним населенням, впевнившись, що ОСОБА_9 на даний час не є військовослужбовцем ЗСУ, а також інших збройних формувань України, невстановлена група військових РФ у кількості 6-8 чоловік зі зброєю. здійснюючи психологічний тиск, помістили останнього в кузов автомобіля типу «Урал» з кузовом типу «кунг» з символікою «Z» та доставили останнього неподалік приміщення дитячого садку, який розташованого по АДРЕСА_3 , де знаходилось місце постійної дислокації окупаційних військ РФ, де ОСОБА_5 , маючи умисел на жорстоке поводження з цивільним населенням, порушуючи закони та звичаї війни, підійшовши до автомобілю «Урал» з кузовом типу «кунг» з символікою «Z» та віддав наказ відвести ОСОБА_9 до підвалу території приватного домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_3 , з метою проведення подальшого їх допиту з метою отримання відомостей стосовно військовослужбовців ЗСУ з якими ОСОБА_9 товаришує, а також стосовно місцевих мешканців, які допомагають військовослужбовцям ЗСУ та утримання в підвальному приміщенні, усвідомлюючи, що перед ним цивільна особа, яка не виконувала будь-яких бойових задач, одягнений у цивільний одяг та на яку поширюються норми міжнародного гуманітарного права, і їх дії порушують ст. ст. 27, 31, 32, 33 Конвенції про захист цивільного населення під час війни, підписаної у м. Женеві 12.08.1949, та є такими, які спрямовані на приниження честі, залякування, а також спричинення фізичних та моральних страждань цивільного населення.

В цей же день, але не пізніше 07.05.2022, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, невстановлені під час досудового розслідування військовослужбовці рф виконуючи наказ ОСОБА_5 доставили ОСОБА_9 до підвалу, який розташований на території домоволодіння по АДРЕСА_3 , де ті ж самі невстановлені військовослужбовці РФ, виконуючи наказ ОСОБА_5 , нанесли декілька ударів по тулубу прикладом автомату та помістили до погребу домоволодіння за вказаною адресою та присвоїли йому порядковий номер «№3», та наказали на нього відкликатись, чим позбавили ОСОБА_9 свободи пересування, та утримували його проти власної волі в умовах відсутності достатньої кількості продуктів харчування та води.

В подальшому протягом 7 діб ОСОБА_9 утримували у принизливих умовах у похідному погребі глибиною приблизно 2 метри, шириною та довжиною приблизно 2 метри, проти власної волі в умовах відсутності достатньої кількості продуктів харчування та води, де постійно знаходилось не менше трьох осіб. Ті ж невстановлені військовослужбовці рф, виконуючи наказ ОСОБА_5 , систематично піддаючи останніх катуванням та мордуванням, шляхом систематичних нанесень ударів палицею та електрошокером по тулубу, з метою завдання фізичних страждань подавлення волі ОСОБА_9 .

В подальшому, не пізніше 15 травня 2022 року невстановлені військовослужбовці РФ, виконуючи наказ ОСОБА_5 з метою визначення своєї переваги та зверхності, а також підтвердження факту перебування ОСОБА_9 в підвалі катівні за адресою: АДРЕСА_4 поставили клеймо розпеченою залізним предметом (кочергою) в область верхньої задньої частини ноги, чим спричинили згідно висновку судово-медичної експертизи № 09-330/2023 від 20.03.2023 легкі тілесні ушкодження, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад 6-ти днів.

Крім того, не пізніше 09.05.2022, більш точної дати під час досудового розслідування не встановлено, до території вищевказаного домоволодіння приїздив ОСОБА_5 та віддав наказ невстановленим під час досудового розслідування військовим РФ повторно допитати ОСОБА_9 , застосовуючи насилля з метою отримання інформації стосовно співпраці з військовослужбовцями ЗСУ, після чого в цей же день невстановлені військовослужбовці РФ, виконуючи наказ ОСОБА_5 провели допит ОСОБА_9 , застосовуючи до нього фізичне насилля, а саме удари по тулубу та в область спини та рук палицями з ізоляційною стрічкою на кінцях.

Далі, ОСОБА_9 невстановлені органом досудового розслідування особи з числа військовослужбовців РФ, які продовжили обмежувати свободу пересування останнього доставили в с. Рубці Ізюмського району Харківської області, де всупереч його волі протягом 30 діб тримали в приміщенні сараю одного з територій приватного домоволодіння, примушуючи виконувати різну роботу (прибирати вулиці та копати окопи).

По закінченню 30 діб ОСОБА_9 відпустили.

Разом з тим, в невстановлену під час досудового розслідування дату, але не раніше 06.05.2022 та не пізніше 07.05.2022, невстановлені під час досудового розслідування особи - військовослужбовці РФ за наказом ОСОБА_5 , реалізуючи злочинний умисел, направлений на здійснення за попередньою змовою групою осіб, жорстокого поводження з цивільним населенням с. Піски - Радківські Борівської ОТГ Ізюмського району Харківської області, а саме з окремими мешканцями, які брали участь у складі сил оборони для забезпечення національної безпеки України, в період 2014 - 2015 років, з метою відновлення і підтримання правопорядку на території тимчасово окупованих районів Донецької і Луганської областей здійснювали комплекс активних заходів з використанням зброї та військової техніки, спрямованих на подолання збройної агресії Російської Федерації, а також збройного опору учасників терористичних організацій «ЛНР» та «ДНР», та які були звільнені з військової служби, близько 11:00 невстановлені під час досудового розслідування військовослужбовці рф у кількості 6-8 чоловік зі зброєю виконуючи наказ ОСОБА_5 , направлений на здійснення за попередньою змовою групою осіб, жорстокого поводження з цивільним населенням с. Піски - Радківські Борівської ОТГ Ізюмського району Харківської області, а саме з окремими мешканцями, які брали участь у складі сил оборони для забезпечення національної безпеки України, в період 2014 - 2015 років, з метою відновлення і підтримання правопорядку на території тимчасово окупованих районів Донецької і Луганської областей здійснювали комплекс активних заходів з використанням зброї та військової техніки, спрямованих на подолання збройної агресії російської федерації, а також збройного опору учасників терористичних організацій «ЛНР» та «ДНР», та які були звільнені з військової служби, приїхали за місцем мешкання потерпілого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_5 , який приймав участь у проведенні АТО, де виявили останнього, встановили його особу, а також факт прийняття ним участі у проведенні АТО на території тимчасово окупованих районів Донецької і Луганської областей в період 2018 - 2021 років. В подальшому, виконуючи наказ ОСОБА_5 , провели обшук домоволодіння за вказаною адресою, та почали проводити опитування ОСОБА_10 , застосовуючи при цьому електрошокер, яким декілька разів завдали удари електрострумом в область спини та здійснили декілька пострілів зі зброї над головою останнього, тим самим здійснюючи психологічний тиск позбавили ОСОБА_10 свободи пересування.

Надалі, продовжуючи реалізацію наказу ОСОБА_5 , направленого на жорстоке поводження з цивільним населенням, впевнившись, що ОСОБА_10 на даний час не є військовослужбовцем ЗСУ, а також інших збройних формувань України, невстановлена група військових рф у кількості 6-8 чоловік зі зброєю здійснюючи психологічний тиск позбавили ОСОБА_10 свободи пересування шляхом одягнення мішка на голову, помістили останнього в кузов автомобіля «Урал» з кузовом типу «кунг» з символікою «Z», де вже знаходився потерпілий ОСОБА_9 та доставили останніх неподалік приміщення дитячого садку, який розташований по АДРЕСА_3 , де знаходилось місце постійної дислокації окупаційних військ рф. ОСОБА_5 , маючи умисел на жорстоке поводження з цивільним населенням, порушуючи закони та звичаї війни, підійшов до автомобілю «Урал» з кузовом типу «кунг» з символікою «Z» та віддав наказ відвести ОСОБА_10 до підвалу території приватного домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_3 , з метою проведення подальшого його допиту з метою отримання відомостей стосовно військовослужбовців ЗСУ, з якими ОСОБА_10 товаришує, а також стосовно місцевих мешканців які допомагають військовослужбовцям ЗСУ та утримання в підвальному приміщенні, усвідомлюючи, що перед ним цивільна особа, яка не виконувала будь-яких бойових задач, одягнений у цивільний одяг та на яку поширюються норми міжнародного гуманітарного права, і їх дії порушують ст. ст. 27, 31, 32, 33 Конвенції про захист цивільного населення під час війни, підписаної у м. Женеві 12.08.1949, та є такими, які спрямовані на приниження честі, залякування, а також спричинення фізичних та моральних страждань цивільного населення.

В цей же день, але не пізніше 07.05.2022, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, невстановлені під час досудового розслідування військовослужбовці РФ, виконуючи наказ ОСОБА_5 доставили ОСОБА_10 до підвалу який розташований на території домоволодіння розташованого по АДРЕСА_3 , де ті ж самі невстановлені військовослужбовці рф, виконуючи наказ ОСОБА_5 , нанесли декілька ударів по тулубу прикладом автомату та помістили до погребу домоволодіння за вказаною адресою розмірами 2х2х2 та присвоїли йому порядковий номер «№2», та наказали на нього відкликатись, чим позбавили ОСОБА_10 свободи пересування, та утримували їх проти власної волі в умовах відсутності достатньої кількості продуктів харчування та води.

В подальшому протягом 7 діб ОСОБА_10 утримували у принизливих умовах у похідному погребі глибиною приблизно 2 метри, шириною та довжиною приблизно 2 метри, проти власної волі в умовах відсутності достатньої кількості продуктів харчування та води, де постійно знаходилось не менше трьох осіб. Ті ж невстановлені військовослужбовці РФ, виконуючи наказ ОСОБА_5 , систематично піддаючи останніх катуванням та мордуванням шляхом систематичних нанесень ударів палицею та електрошокером по тулубу, з метою завдання фізичних страждань подавлення волі ОСОБА_10 .

В подальшому, не пезніше 15 травня 2022 року невстановлені військовослужбовці РФ, виконуючи наказ ОСОБА_5 з метою визначення своєї переваги та зверхності, а також підтвердження факту перебування ОСОБА_10 в підвалі катівні за адресою: АДРЕСА_4 поставили клеймо розпеченою залізним предметом (кочергою) в область верхньої задньої частини ноги, чим спричинили згідно висновку судово-медичної експертизи № 09-331/2023 від 20.03.2023 легкі тілесні ушкодження, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад 6-ти днів.

Крім того не пізніше 09.05.2022, більш точної дати під час досудового розслідування не встановлено, до території вищевказаного домоволодіння приїздив ОСОБА_5 та віддав наказ невстановленим під час досудового розслідування військовим рф повторно допитати ОСОБА_10 , застосовуючи насилля з метою отримання інформації стосовно співпраці з військовослужбовцяим ЗСУ, після чого в цей же день невстановлені військовослужбовці рф, виконуючи наказ ОСОБА_5 провели допит ОСОБА_10 , застосовуючи до нього фізичне насилля, а саме удари по тулубу та в область спини та рук палицями з ізоляційною стрічкою на кінцях.

Далі, ОСОБА_10 невстановлені органом досудового розслідування особи з числа військовослужбовців РФ, які продовжили обмежувати свободу пересування останнього доставили в с. Рубці Ізюмського району Харківської області, де всупереч його волі протягом 30 діб тримали в приміщенні сараю одного з територій приватного домоволодіння, примушуючи виконувати різну роботу (прибирати вулиці та копати окопи).

Крім того, в невстановлену під час досудового розслідування дату, але не пізніше 13.05.2022 в невстановлений під час досудового розслідування час, невстановлені під час досудового розслідування особи - військовослужбовці рф, реалізуючи злочинний умисел, направлений на здійснення за попередньою змовою групою осіб, жорстокого поводження з цивільним населенням с. Піски - Радківські Борівської ОТГ Ізюмського району Харківської області, а саме з окремими мешканцями, які брали участь у складі сил оборони для забезпечення національної безпеки України, в період 2014 - 2015 років, з метою відновлення і підтримання правопорядку на території тимчасово окупованих районів Донецької і Луганської областей здійснювали комплекс активних заходів з використанням зброї та військової техніки, спрямованих на подолання збройної агресії російської федерації, а також збройного опору учасників терористичних організацій «ЛНР» та «ДНР», та які були звільнені з військової служби, приїхали за місцем мешкання потерпілого ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який є цивільною особою - місцевим мешканцем за відсутністю останнього провели обушку домоволодіння за адресою: АДРЕСА_6 , де знайшли шеврон зразка ЗСУ, після чого через місцевих мешканців повідомили про необхідність з`явитись за адресою: АДРЕСА_3 , де знаходилось місце постійної дислокації окупаційних військ РФ.

Так, в невстановлений під час досудового розслідування час, але не пізніше 15.05.2022 ОСОБА_11 , знаючи що його розшукують військові РФ, прибув до приміщення дитячого садку, який розташований по АДРЕСА_3 , де знаходилось місце постійної дислокації окупаційних військ РФ.

ОСОБА_11 підійшовши до постового - невстановленої під час досудового розслідування особи -військовослужбовця РФ, назвав свої дані та повідомив, що його викликали, на що постовий по рації передав вказану інформацію. Через деякий час до ОСОБА_11 вийшов ОСОБА_5 , який погрожуючи застосуванням зброї, маючи умисел на жорстоке поводження з цивільним населенням, порушуючи закони та звичаї війни, наказав ОСОБА_11 сісти в припаркований поруч автомобіль марки ВАЗ синього кольору, а невстановленій під час досудового розслідування особі - військовослужбовцю РФ віддав наказ відвести ОСОБА_11 до території домоволодіння по АДРЕСА_4 , з метою проведення подальшого допиту та його утримання в підвалі.

В цей же день, але не пізніше 15.05.2022, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, невстановлений під час досудового розслідування військовослужбовець РФ виконуючи наказ ОСОБА_5 доставив ОСОБА_11 на територію приватного домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_3 , де вже знаходились невстановлені під час досудового розслідування особи - військовослужбовці РФ у кількості близько 8-10 осіб, та вдаривши декілька разів прикладом автомату в область спини, наказав ОСОБА_11 пройти до столу, який знаходився на території вказаного домоволодіння та почав, разом з іншим невстановленим військовим РФ показувати вилучений під час обшуку у його домоволодінні шеврон ЗСУ, при цьому застосовуючи психологічний тиск наказали покласти руки на стіл, при цьому невстановлена під час досудового розслідування особа - військово службовець РФ почав наносити удари молотком біля пальців рук, намагаючись отримати від ОСОБА_11 інформацію про військових ЗСУ. Не отримавши бажаної відповіді інші двоє невстановлених під час досудового розслідування особи - військовослужбовці РФ, виконуючи наказ ОСОБА_5 , почали наносити удари в область рук, спини та тулубу пластиковою палицею білого кольору, на кінцях якої була намотана ізоляційна стрічка синього та чорного кольору, усвідомлюючи, що перед ними цивільна особа, яка не виконувала будь-яких бойових задач, одягнений у цивільний одяг та на яку поширюються норми міжнародного гуманітарного права, і їх дії порушують ст. ст. 27, 31, 32, 33 Конвенції про захист цивільного населення під час війни, підписаної у м. Женеві 12.08.1949, та є такими, які спрямовані на приниження честі, залякування, а також спричинення фізичних та моральних страждань цивільного населення.

В подальшому, ОСОБА_11 погрожуючи зброєю той військовий рф, який його туди привіз, наказав йти до підвалу який розташований на території домоволодіння по АДРЕСА_3 . Після чого його помістили до погребу домоволодіння за вказаною адресою глибиною приблизно 2 метри, шириною та довжиною приблизно 2 метри, де вже знаходилось біля 5 невстановлених під час досудового розслідування осіб, чим позбавили ОСОБА_11 свободи пересування, та утримували його проти власної волі в умовах відсутності достатньої кількості продуктів харчування та води, присвоївши йому порядковий номер «№13» та наказав відкликатись на нього.

В подальшому протягом 5 діб, ОСОБА_11 утримували у принизливих умовах у похідному погребі глибиною приблизно 2 метри, шириною та довжиною приблизно 2 метри, проти власної волі в умовах відсутності достатньої кількості продуктів харчування та води, де постійно знаходилось від 3 до 6 осіб.

Через 7 діб, точної дати не встановлено але не пізніше 21.05.2022 до території вказаного домоволодіння прибув ОСОБА_5 та надав наказ підняти з погреба ОСОБА_11 .. Після чого ОСОБА_5 , перебуваючи зі зброєю, ставив питання ОСОБА_11 стосовно того чи всю відому інформацію він надав, погрожуючи тим, що якщо ОСОБА_11 збрехав, то він особисто його вб`є та наказав з місця свого постійного мешкання не відлучатись та прибувати за першою вказівкою, після чого ОСОБА_11 відпустив додому, наказавши за першою вимогою з`явитись до нього.

Таким чином, як зазначає слідчий, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у порушенні законів та звичаїв війни, що виразилось у жорстокому поводженні з цивільним населенням с. Піски - Радківські Борова ОТГ Ізюмського району Харківської області під час збройної окупації даного населеного пункту здійсненому за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України.

Слідчий зазначає, що на даний час ОСОБА_5 переховується від органу досудового розслідування на території держави-агресора Російської Федерації, що обґрунтовує неможливість вручення йому письмового повідомлення про підозру у день його складення, вручити повістку про виклик особи, у зв`язку з чим, з дотриманням вимог ст. ст. 111, 135 КПК України, в газеті «Урядовий кур`єр» , яка згідно розпорядження Кабінету Міністрів України від 10.11.2021 № 1425-р «Про друкований засіб масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, в якому у 2023 році розміщуються повістки про виклик осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, та інші відомості» є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження в якому у 2023 році розміщуються повістки про виклик осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, та інші відомості, та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора опубліковано повістку про виклик ОСОБА_5 та повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України.

Слідчий зазначає, що обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_5 підозри підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами, а саме: заявою потерпілого ОСОБА_10 , протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 , впізнанням по фотознімку ОСОБА_12 ОСОБА_10 , протоколом слідчого експерименту за участю ОСОБА_10 , заявою потерпілого ОСОБА_11 , протоколом допиту потерпілого ОСОБА_11 , впізнанням по фотознімку ОСОБА_12 ОСОБА_11 , протоколом слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_11 , заявою потерпілого ОСОБА_10 , протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 , впізнанням по фотознімку ОСОБА_12 ОСОБА_10 , протоколом слідчого експерименту за участю ОСОБА_10 , заявою потерпілого ОСОБА_9 , протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 , впізнанням по фотознімку ОСОБА_12 ОСОБА_9 , протоколом слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_9 , протоколом допиту свідка ОСОБА_13 , протоколом огляду інформації в мережі «Інтернет» стосовно ОСОБА_5 , висновком судової портретознавчої експертизи, висновками судово-медичної експертизи стосовно ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , матеріалами виконаних доручень та Ф1 на ОСОБА_5 .

Слідчий вказує на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_5 переховується від органів досудового розслідування та суду, та знаходиться на території російської федерації, тобто державі, визнаної Верховною Радою України державою-агресором з метою ухилення від кримінальної відповідальності, за викликом слідчого не прибув, що свідчить про існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 438 КК України, який згідно ст. 12 КК України є особливо тяжким, тобто підозрюваний перебуваючи на волі може вчинити інше кримінальне правопорушення, а тому наявний ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Враховуючи викладене та з метою забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинення дій, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, у органу досудового розслідування виникла необхідність звернутися до суду з клопотанням про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного.

Прокурор ОСОБА_6 у судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Захисник ОСОБА_7 зазначила, що у зв`язку з тим, що не має можливості узгодити позицію із своїм підзахисним, то при вирішенні клопотання покладається на розсуд суду.

Клопотання розглядається слідчим суддею в порядку ч. 6 ст. 193 КПК Країни за відсутності підозрюваного.

Слідчий суддя, вислухавши думку прокурора та слідчого, захисника, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, включаючи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, у рамках якого було подано клопотання, дійшов такого висновку.

Слідчий суддя встановив, що слідчим відділом СУ ГУНП в Харківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000724 від 05.10.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України.

Керівником Харківської обласної прокуратури ОСОБА_14 01.12.2022 року винесено постанову про визначення підслідності, згідно з якою визначено підслідність у кримінальному провадженні №0000724 від 05.10.2022 за ч.1 ст.438 КК України за СУ Головного управління Національної поліції в Харківській області, фактична чисельність слідчого відділу УСБ України в Харківській області становить 25 слідчих, якими розслідується понад 7500 тисяч воєнних злочинів та злочинів проти основ національної безпеки, що свідчить про велику завантаженість на одного слідчого вказаного органу досудового розслідування та вказує на об`єктивну неможливість здійснення ним досудового розслідування в умовах воєнного стану.

З долучених до клопотання матеріалів вбачається, що ОСОБА_5 переховується від органу досудового розслідування та суду на території держави-агресора російської федерації, тому йому неможливо вручити повістки про виклик особи з дотриманням вимог ст.ст. 111, 135, 278 КПК України. У зв`язку з цим повістки про виклик його в якості підозрюваного на 24, 25, 26 квітня 2023 року до СУ ГУНП в Харківській області для вручення письмового повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 438 КК України, для допиту як підозрюваного та проведення процесуальних дій опубліковані в газеті «Урядовий кур`єр» № 79 від 20.04.2023, яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, а також на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

20.04.2023 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 438 КК України (опубліковано повідомлення про підозру на веб-сайті Офісу Генерального прокурора та в газеті «Урядовий кур`єр» № 79 від 20.04.2023, яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження).

Таким чином 20.04.2023 у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_5 набув статусу підозрюваного.

Зі змісту Витягу з ЄРДР вбачається, що вищевказані відомості 05.10.2022 року внесені до ЄРДР за №0000724.

27 квітня 2023 року слідчим СУ ГУНП в Харківській області майором поліції ОСОБА_3 винесено постанову про оголошення розшуку підозрюваного ОСОБА_5 .

Постановою слідчого СУ ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_3 від 30 квітня 2023 року досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000724 від 05.10.2022 зупинено.

Постановою слідчого СУ ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_3 від 05 травня 2023 року досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000724 від 05.10.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 438 КК України відновлено.

Положеннями ч. 1 ст. 193 КПК України встановлено, що розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.

Згідно з ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Як вбачається з матеріалів клопотання, постановою слідчого СУ ГУНП в Харківській області майором поліції ОСОБА_3 від 27 квітня 2023 року підозрюваного ОСОБА_5 оголошено у розшук, оскільки під час досудового розслідування встановити місце знаходження останнього не вдалося.

Що стосується вирішення питання щодо необхідності обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_5 слідчий суддя зазначає таке.

Кримінальним процесуальним Кодексом України визначено мету, підстави та обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органу досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Вимогами ст. 178 КПК України передбачені обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, зокрема тяжкість покарання, яке загрожує відповідній особі, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, у тому числі наявність родини та утриманців, наявність постійного місця роботи, наявність судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувались раніше та інші обставини.

Підставою для звернення з даним клопотання стало те, що в діях ОСОБА_5 вбачаються ознаки кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 438 КК України, і під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме - можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, а також продовжити кримінальне правопорушення, у якому він наразі підозрюється, або вчинити інше кримінальне правопорушення.

Слідчий суддя вважає, що обґрунтованість підозри у скоєнні ОСОБА_5 кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 438 КК України, підтверджується зібраними на даний час доказами, а саме: заявою потерпілого ОСОБА_10 від 10.12.2022, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 від 10.12.2022, впізнанням по фотознімку ОСОБА_12 ОСОБА_10 від 10.12.2022, протоколом слідчого експерименту за участю ОСОБА_10 від 02.12.2022, заявою потерпілого ОСОБА_11 від 11.12.2022, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_11 від 11.12.2022, впізнанням по фотознімку ОСОБА_12 ОСОБА_11 від 11.12.2022, протоколом слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_11 від 07.12.2022, заявою потерпілого ОСОБА_10 від 10.12.2022, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 від 10.12.2022, впізнанням по фотознімку ОСОБА_12 ОСОБА_10 від 10.12.2022., протоколом слідчого експерименту за участю ОСОБА_10 від 07.12.2022, заявою потерпілого ОСОБА_9 від 11.12.2022, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 від 11.12.2022, впізнанням по фотознімку ОСОБА_12 ОСОБА_9 від 11.12.2022, протоколом слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_9 від 07.12.2022., протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 10.12.2022, протоколом огляду інформації в мережі «Інтернет» стосовно ОСОБА_5 від 12.12.2022, висновком судової портретознавчої експертизи, висновками судово-медичної експертизи стосовно ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , матеріалами виконаних доручень та Ф1 на ОСОБА_5 .

У судовому засіданні стороною обвинувачення підтверджені ризики того, що ОСОБА_5 може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, оскільки встановлено, що останній протягом тривалого часу переховується від органів досудового розслідування та перебуває на території держави-агресора російської федерації, а також може продовжити кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється, або вчинити інше кримінальне правопорушення, з огляду на те, що ОСОБА_5 на теперішній час перебуває на території РФ та має можливість продовжити вчинення злочинів проти основ національної безпеки.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Так, слідчий суддя відповідно до положень ст.ст. 177, 178 КПК України враховує дані про особу підозрюваного ОСОБА_5 , який має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , який є військовослужбовцем армії Російської Федерації, місцезнаходження останнього невідоме та не встановлено, наразі останній підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до особливо тяжкого злочину, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до дванадцяти років.

Отже, під час розгляду клопотання, слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що обставини, визначені п. п. 1-2 ч. 1 ст. 194 КПК України, які свідчать про наявність встановлених стороною обвинувачення ризиків у даному кримінальному провадженні, обґрунтованість підозри, є обґрунтованими, оскільки вони належним чином вмотивовані та доведені слідчим та прокурором, при цьому підтверджуються матеріалами справи.

Слідчий суддя, враховуючи конкретні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , а також відомості про особу підозрюваного в їх сукупності, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного вважає за необхідне клопотання слідчого задовольнити та обрати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою, що узгоджується з приписами КПК України відповідно до яких встановлено процедуру, за якою спочатку може бути розглянуте за відсутності підозрюваного клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою. А наступним етапом - після затримання підозрюваного (не пізніш як через 48 годин з часу його доставки до місця кримінального провадження) - слідчий суддя розглядає за його участю клопотання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід. Використані формулювання свідчать про те, що в умовах переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та оголошення у зв`язку з цим його у розшук, КПК України розрізняє процедури обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою від процедури застосування такого обраного запобіжного заходу. На відміну від процедури застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, при вирішенні питання про його обрання не досліджується можливість застосування менш суворого запобіжного заходу, оскільки тримання під вартою це єдиний запобіжний захід, передбачений в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України. Питання про більш м`який запобіжний захід відносно підозрюваного стає предметом дослідження при застосуванні запобіжного заходу після його затримання і доставлення до слідчого судді. За такої нормативної регламентації при вирішенні питання про обрання щодо особи запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчому судді належить дослідити такі обставини: -чи повідомлено особі про підозру у встановленому законом порядку; -чи наявна обґрунтована підозра; -чи наявні ризики кримінального провадження.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Отже, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_5 слідчий суддя вважає за необхідне обрати відносно нього запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Згідно з абз. 7 ч. 4 ст. 183 КК України, при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 188, 189, 190, 193 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого відділу СУ ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні - в.о. начальника відділу протидії злочинам, вчиненим в умовах збройного конфлікту Харківської обласної прокуратури ОСОБА_4 по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000724 від 05.10.2022 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України - задовольнити.

У порядку ч. 6 ст. 193 КПК України обрати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор», без визначення застави.

Роз`яснити, що згідно з положеннями ч. 6 ст. 193 КПК України після затримання особи, що виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, і не пізніше як через сорок вісім годин з часу доставки її до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Згідно з положеннями ч. 6 ст. 193 КПК України зобов`язати компетентних службових осіб органу досудового розслідування після затримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і не пізніше як через сорок вісім годин з часу доставки його до місця кримінального провадження звернутися до слідчого судді, суду для розгляду питання за участю ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про застосування обраного йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід.

Ухвала може бути оскаржена на безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваною в той же строк, але з моменту вручення їй копії ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1