Провадження № 1-кп/202/1124/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2023 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні Індустріального районного суду міста Дніпропетровськ угоду про визнання винуватості, укладену у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 05.06.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000143, у відношенні:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Желанне Ясиноватського району Донецької області, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , -

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно обвинувального акту, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України 24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України від 14 березня 2022 року № 133/2022 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України від 18 квітня 2022 року № 259/2022 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України від 18 травня 2022 року № 341/2022 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України від 12 серпня 2022 року № 573/2022 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25 листопада 2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України від 12 серпня 2022 року № 573/2022 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25 листопада 2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України від 07 листопада 2022 року № 757/2022 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України від 06 лютого 2022 року № 58/2023 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб.

Указом Президента України від 1 травня 2023 року № 254/2023 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб (тобто до 18 серпня 2023 року).

Таким чином, під час дії воєнного стану на території України, а саме 05 червня 2023 року, приблизно о 21:00 годині, ОСОБА_5 перебував біля ділянки домоволодіння, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , яке належить ОСОБА_6 , та перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_7 , при цьому ОСОБА_5 було достовірно відомо, що господарі за місцем мешкання відсутні. В цей момент у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на викрадення чужого майна з приміщення будинку, за вказаною вище адресою.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, відчинив ворота паркану, що огороджує зазначену ділянку домоволодіння, та заїхав на його територію на транспортному засобі ВАЗ 2106 д.н. НОМЕР_1 , який належить тестю ОСОБА_5 , та перебуває у фактичному користуванні останнього. Далі, продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_5 , за допомогою фізичних зусиль рук, пошкодив брезентову плівку, якою було завішане вікно будинку, після чого проник до приміщення будинку через вказане вікно.

Знаходячись у приміщенні будинку, ОСОБА_5 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, пройшов до приміщення кухні, де діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану викрав пральну машинку марки «LG» вартістю 7 000 гривень, яку, за допомогою власних фізичних зусиль, перетягнув до коридору. Далі, ОСОБА_5 , пройшов до приміщення спальної кімнати, де діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану викрав ноутбук марки «ASUS» вартістю 15 820 гривень та комп`ютерну мишку марки «Wired mouse» вартістю 83,30 гривень, що належить ОСОБА_7 .

Після цього, ОСОБА_5 , викрадені ноутбук й комп`ютерну мишку поклав до барабану викраденою пральної машинки, та, відчинивши вхідні двері до будинку із середини, залишив його приміщення разом із викраденим майном, яке поклав до багажного відділення зазначеного вище транспортного засобу. Далі, ОСОБА_5 , залишив місце скоєння кримінального правопорушення, розпорядившись у подальшому викраденим на власний розсуд.

В результаті злочинних дій ОСОБА_5 потерпілій ОСОБА_7 завдана матеріальна шкода на загальну суму 22 903 гривні 30 копійок.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло, вчинене в умовах воєнного стану.

11.07.2023 року між прокурором Селидівського відділу Покровської окружної прокуратури ОСОБА_3 за участю захисника ОСОБА_4 , та обвинуваченим ОСОБА_5 у даному кримінальному провадженні, на підставі ст.ст. 468, 469, 470 КПК України було укладено угоду про визнання винуватості.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винуватим себе у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України визнав повністю та просив суд затвердити угоду про визнання винуватості.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні також просив затвердити угоду про визнання винуватості вказуючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України, КК України, просив суд затвердити угоду про визнання винуватості та призначити обвинуваченому узгоджене сторонами покарання.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження щодо можливості затвердження вказаної угоди, які вважали за необхідне затвердити угоду і призначити узгоджену сторонами міру покарання, дослідивши її, вважає, що в затвердженні угоди про визнання винуватості слід відмовити та продовжити судове провадження у загальному порядку виходячи з такого.

Частиною 1 ст.472 КПК України передбачений зміст угоди про визнання винуватості, який полягає у визначенні її сторін, формулюванні підозри чи обвинувачення та його правової кваліфікації з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотних для відповідного кримінального провадження обставин, беззастережного визнання підозрюваним чи обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, обов`язків підозрюваного чи обвинуваченого щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою (якщо відповідні домовленості мали місце), умов часткового звільнення підозрюваного, обвинуваченого від цивільної відповідальності у вигляді відшкодування державі збитків внаслідок вчинення ним кримінального правопорушення, узгодженого покарання та згода підозрюваного, обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, наслідків укладення та затвердження угоди, передбаченихст. 473 цього Кодексу, наслідків невиконання угоди.

Статтею 474 КПК України передбачений загальний порядок судового провадження на підставі угоди.

Відповідно до ч.7 вишевказаної статті КПК України, суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо:

1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди;

2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства;

3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб;

4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися;

5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань;

6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.

У такому разі досудове розслідування або судове провадження продовжуються у загальному порядку.

Дослідивши умови угоди суд вважає, що вони не відповідають інтересам суспільства та суперечать вимогам КК України в частині узгодженого покарання, а саме наявності підстав для звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням виходячи з такого.

Так, суд вважає, що укладаючи угоду та узгоджуючи міру покарання стороною обвинувачення не приділено належної уваги фактичним обставинам кримінального провадження, а саме те, що ОСОБА_5 в період воєнного стану вчинив таємне викрадення майна (крадіжку) поєднану з проникненням у житло, не враховано суспільної небезпеки вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, а також той факт, що на території України введений воєнний стан, а тому дана категорія кримінальних правопорушень викликає значний суспільний резонанс.

В той же час суд звертає увагу на те, що вчинений злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України, є умисним, відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.

При цьому слід зазначити, що призначаючи покарання суд керується нормами ст.ст.50, 65 КК України. Відповідно до вказаних норм покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Призначаючи покарання слід враховувати крім вищенаведених відомостей, ступінь тяжкості вчиненого злочину, наявність обставин, що обтяжують та пом`якшують покарання.

При укладені угоди, на думку суду, не були враховані відомості про особу обвинуваченого, який одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, офіційно не працевлаштований, суспільно-корисною працею не займається, що знайшло підтвердження в наданих суду матеріалах справи.

При цьому, обставин, які б виправдовували поведінку обвинуваченого, судом не встановлено, то на даному етапі судового розгляду суд не вбачає підстав для звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням.

Отже, враховуючи наведене суд вважає, що умови угоди не відповідають КК України та інтересам суспільства, оскільки ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, а саме: викрадення чужого майна, поєднана з проникненням у житло, вчинене в умовах воєнного стану, затвердження вказаної угоди, на думку суду, створить в очах громадян та суспільства в цілому, негативне враження безладдя, безкарності, тим паче під час введеного на всій території України воєнного стану, що свідчить про значну суспільну небезпечність такого злочину.

За таких обставин, враховуючи, що злочин, в якому обвинувачують ОСОБА_5 вчинено в період воєнного стану і ця обставина свідчить про підвищену суспільну небезпеку злочину, суд вважає, що без дослідження всіх обставин справи неможливо визначити наявність достатніх підстав для звільнення від покарання та призначення іспитового строку, тому в затвердженні угоди про визнання винуватості слід відмовити.

На підставі вище викладеного, керуючись ст.ст.314, 372, 376, 468, 469, 472, п. 1 ч. 7 ст. 474 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у затвердженні угоди про визнання винуватості, яка була укладена 11.07.2023 між прокурором Селидівського відділу Покровської окружної прокуратури ОСОБА_3 за участю захисника ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 05.06.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000143 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1