УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про призначення справи до судового розгляду

08 серпня 2023 року Володимир-Волинський міський суд Волинської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000226 від 25.05.2022, який надійшов до суду 01.03.2023 з Володимирської окружної прокуратури Волинської області, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.190, ч.ч.2,3,4 ст.191 КК України,

ВСТАНОВИВ

01 березня 2023 року до Володимир-Волинського міського суду Волинської області надійшов обвинувальний акт стосовно ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.190, ч.ч.2,3,4 ст.191 КК України.

Ухвалою суду від 03.03.2023 у кримінальному провадженні призначене підготовче судове засідання.

Ознайомившись з обвинувальним актом, заслухавши в підготовчому судовому засіданні думку прокурора та обвинуваченого, суд вважає встановленим, що вищевказане кримінальне провадження підсудне Володимир-Волинському міському суду Волинської області, обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України, підстав для прийняття рішення, передбаченого пунктами 1-4 ч.3 ст.314 КПК України відсутні, а тому необхідно призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта у відкритому судовому засіданні, з викликом у судове засідання учасників кримінального провадження.

Крім того, 29 травня 2023 року до суду надійшли цивільні позови потерпілих ОСОБА_5 та ТОВ «Паливно-Торгова Фірма» «Укр-Петроль» до обвинуваченого ОСОБА_4 про відшкодування заподіяних злочином збитків, в яких потерпілі просять прийняти цивільні позови до розгляду у кримінальному провадженні та визнати їх цивільними позивачами у справі.

Вислухавши думку прокурора та обвинуваченого, які не заперечували проти прийняття судом до розгляду цивільних позовів та визнання потерпілих цивільними позивачами, дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до п.10 ст.56 КПК України потерпілий має право протягом кримінального провадження на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ч.1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до ст. 61 КПК України цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, юридична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до положень Закону України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки" діє в інтересах власників облігацій, яким кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди, та яка (який) в порядку, встановленому цим Кодексом, пред`явила (пред`явив) цивільний позов.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 62 КПК України цивільним відповідачем у кримінальному провадженні може бути фізична або юридична особа, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану кримінально протиправними діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, та до якої пред`явлено цивільний позов у порядку, встановленому цим Кодексом. Права та обов`язки цивільного відповідача виникають з моменту подання позовної заяви органу досудового розслідування або суду.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе прийняти цивільні позови потерпілих ОСОБА_5 та ТОВ «Паливно-Торгова Фірма» «Укр-Петроль» про відшкодування заподіяних злочином збитків до розгляду у кримінальному провадженні, визнати потерпілих цивільними позивачами, а обвинуваченого цивільним відповідачем.

Також, представник цивільного позивача ТОВ «Паливно-Торгова Фірма» «Укрпетроль» подав до суду клопотання, в якому просив накласти арешт на рухоме та нерухоме майно, що на праві власності належить обвинуваченому ОСОБА_4 , з метою забезпечення заявленого цивільного позову. В обґрунтування клопотання зазначив, що ТОВ «ПТФ «Укр-Петроль» заявлено цивільний позов про відшкодування збитків на загальну суму 627 991,90 грн. З часу скоєння злочинів обвинуваченим ОСОБА_4 не вчинено жодних дій, направлених на самостійне відшкодування спричинених матеріальних збитків. Дана обставина, на думку представника, вказує на те, що особа, яка несе матеріальну відповідальність внаслідок вчиненого злочину, не має наміру добровільно відшкодовувати завдану шкоду. На досудовому слідстві відповідних заходів забезпечення виконання цивільного позову потерпілого органом досудового слідства не вжито, однак сума цивільного позову становить значний розмір для відшкодування, що у подальшому може призвести до утруднення ухваленого за наслідками розгляду кримінального провадження вироку суду в частині вимог цивільного позову, в разі їх задоволення.

Дослідивши клопотання, вислухавши думку прокурора, який просив задовольнити клопотання представника цивільного позивача, думку обвинуваченого, який заперечив проти задоволення вказаного клопотання через його безпідставність, суд дійшов таких висновків.

Згідно ст.ст. 131, 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який полягає у тимчасовому, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавленні за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження (ч.2 ст.131, ч.1 ст.170 КПК України).

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

Відповідно до ч.6 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (ч.8 ст.170 КПК України).

Відповідно до ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна (ч.11 ст.170 КПК України).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, зокрема : правову підставу для арешту майна, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Вирішуючи питання доцільності накладенні арешту на майно обвинуваченого ОСОБА_4 , суд виходить з розумності та співрозмірності обмеження права власності та вважає, що представником цивільного позивача в клопотанні не обґрунтована та не доведена необхідності такого арешту майна і наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої ст. 170 КПК України. Та обставина, що обвинувачений не вчиняє жодних дій, направлених на добровільне відшкоджування матеріальних збитків, може бути пов`язана з позицією ОСОБА_4 щодо пред`явленого йому обвинувачення.

Крім цього, у суду відсутні дані про наявність майна у обвинуваченого ОСОБА_4 та його ринкову вартість, оскільки у разі накладення арешту на все майно обвинуваченого, його вартість та сума заявленого цивільного позову повинні бути співмірними.

З урахуванням вищевикладеного суд дійшов висновку про необґрунтованість клопотання, у зв`язку з чим у його задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст.ст.314,314-1,315, 316 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.190, ч.ч.2,3,4 ст.191 КК України призначити до судового розгляду у відкритому судовому засіданні у приміщенні Володимир-Волинського міського суду Волинської області на 15 год 00 хв 14 вересня 2023 року, за участю учасників судового провадження.

Прийняти цивільні позови потерпілих ОСОБА_5 та ТОВ «Паливно-Торгова Фірма» «Укр-Петроль» до обвинуваченого ОСОБА_4 про відшкодування заподіяних злочином збитків, до спільного розгляду у кримінальному провадженні.

Визнати потерпілих ОСОБА_5 та ТОВ «Паливно-Торгова Фірма» «Укр-Петроль» цивільними позивачами у кримінальному провадженні.

Визнати обвинуваченого ОСОБА_4 цивільним відповідачем у кримінальному провадженні.

У задоволенні клопотання представника цивільного позивача ТОВ «Паливно-Торгова Фірма» «Укрпетроль» про накладення арешту на майно обвинуваченого ОСОБА_4 відмовити.

Копію ухвали не пізніше наступного робочого дня після її постановлення направити ТОВ «Паливно-Торгова Фірма» «Укрпетроль»

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1