ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2159/23 Справа № 203/675/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

захисників ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, на ухвалу Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 18 квітня 2023 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000151, якою кримінальне провадження щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Артемівська Донецької області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м.Дніпропетровська, яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Дніпропетровська, яка проживає за адресою: АДРЕСА_3 ,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки м.Дніпропетровська, яка проживає за адресою: АДРЕСА_4 ,

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженки с.Бережинка Кіровоградської області, яка проживає за адресою: АДРЕСА_5 ,

обвинувачених за ч. 2 ст. 302, ч. 3 ст. 303 КК України, закрито на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскарженого рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 18 квітня 2023 року кримінальне провадження №0000151 за обвинуваченням ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.302, ч.3 ст.303 КК України, закрито на підставі п.10 ч.1 ст. 284 КПК України.

Обгрунтовуючи своє рішення суд першої інстанції зазначив, що 07 лютого 2018 року внесено відомості до ЄРДР за № 0000151 за фактом вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.303 КК України.

29 березня 2019 року відкрито кримінальне провадження за № 0000062 за ч.2 ст.303 КК України.

12 лютого 2020 року відкрито кримінальне провадження за № 0000547 за ч.2 ст.303 КК України.

08 грудня 2020 року відкрито кримінальне провадження за № 0001197 за ч.3 ст.303 КК України.

22 грудня 2021 року зазначені кримінальні провадження об`єднані в одне провадження за № 0000151.

З реєстру матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинуваченим повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.302 та ч.3 ст.303 КК України: ОСОБА_7 та ОСОБА_8 - 24 січня 2022 року; ОСОБА_9 та ОСОБА_10 - 17 лютого 2022 року; ОСОБА_11 - 22 лютого 2022 року.

Строк досудового розслідування по даному об`єднаному кримінальному провадженню не зупинявся.

Відповідно до висновку Верховного суду України у постанові від 16 березня 2017 року № 5-364кс16, не відкриття матеріалів сторонами одна одній в порядку статті 290 КПК України після закінчення досудового розслідування, а також додаткових матеріалів, отриманих до або під час судового розгляду, є підставою для визнання судом відомостей, що містяться в них, недопустимими як докази.

В судовому засіданні стороною обвинувачення в порядку ч.11 ст.290 КПК України на вимогу сторони захисту відкрита постанова заступника Генерального прокурора ОСОБА_14 від 17 березня 2022 року про продовження строку досудового розслідування по кримінальному провадженню № 0000151 до дванадцяти місяців, тобто до 24 січня 2023 року.

Прокурор в судовому засіданні не зміг підтвердити або спростувати зазначені у клопотаннях сторони захисту доводи щодо відсутності в матеріалах кримінального провадження зазначеної постанови прокурора про продовження строків досудового розслідування від 17 березня 2022 року, як не зміг і надати доводи стосовно причини не відкриття зазначеної постанови наприкінці досудового розслідування під час виконання вимог ст.290 КПК України.

Стороною обвинувачення надано суду витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо руху по кримінальному провадженню № 0000151, в якому зазначено про постанову прокурора про продовження строку досудового розслідування від 18 березня 2022 року, а не від 17 березня 2022 року. Відомості про таку постанову внесені 24 січня 2023 року, що також ставить під сумність наявність зазначеної постанови станом на 17 березня 2022 року.

Окрім того, прокурор в постанові від 17 березня 2022 року щодо продовження строку досудового розслідування, посилається на ст.ст.110, 219, 294, 295, 296 КПК України в редакції станом на 15.03.2018 року згідно з вимогами п.4 параграфу 2 розділу 4 Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017 року.

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду в постанові від 31 жовтня 2022 року по справі № 753/12578/19 зазначила, що незастосування положень Законів №2147-VIII і № 2617-VIII у справах, де відомості про кримінальне правопорушення внесені в ЄРДР після введення в дію відповідних змін, а також у тих випадках, коли вказані провадження об`єднані із тими, де відомості про кримінальне правопорушення внесені в ЄРДР до 16 березня 2018 року, є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону через недотримання встановленої законом форми здійснення судового контролю за вирішенням питання про продовження строків досудового розслідування.

На підставі викладеного суд прийшов до висновку, що строк досудового розслідування після повідомлення ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.302 ч.3 ст.303 КК України, відповідно до вимог ст.ст.294, 295-1 КПК України, повинен був продовжуватися слідчим суддею, а не прокурором, а тому, приймаючи до уваги, що строки досудового розслідування, передбачені ст.219 КПК України, закінчилися, а обвинувальний акт складено і затверджено прокурором та отримано судом поза межами строку досудового розслідування, кримінальне провадження підлягає закриттю на підставі п.10 ч.1 ст.284 КПК України.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Обгрунтовуючи апеляційну скаргу зазначає, що постанова першого заступника Генерального прокурора від 17 березня 2022 року про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні 0000151 до 12 місяців прийнята у відповідності до вимог ст. ст. 110, 119, 294, 295, 296 КПК України (в редакції станом на 15 березня 2018 року згідно вимог пункту §2 розділу 4 Закону України №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року), містить всі необхідні реквізити, передбачені ст. 110 КПК України. Вказує, що зміни до ст. 294 КПК України в редакції Закону № 2147-УІП не мають зворотної дії в часі та застосовуються до справ, в яких відомості про кримінальне правопорушення внесені у ЄРДР після введення в дію цих змін, тобто з 16 березня 2018 року. Зазначає, що згідно з постановою Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 17 грудня 2015 року № 5-205кс15 - кримінальним процесуальним законодавством України визначається порядок провадження в кримінальних справах, тобто порядок вчинення процесуальних дій і прийняття кримінальних процесуальних рішень. На відміну від кримінального матеріального закону, новий кримінальний процесуальний закон не має зворотньої дії навіть в таких випадках, коли його правила є більш сприятливі для учасників кримінального провадження. Повернення процесу (процесуальних дій) неможливе. Звертає увагу, що аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 28 жовтня 2020 року у справі №937/2480/20 - доводи щодо необхідності застосування норм в редакції Закону № 2147-VIII, оскільки вони, на думку сторони захисту поліпшують становище обвинувачених, є безпідставними, а у справі №753/12578/19 Верховний Суд не вирішував питання щодо застосування п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України. Вважає, що у разі продовження строку досудового розслідування підлягає застосуванню той правовий режим, який діяв на момент внесення в ЄРДР відомостей щодо того провадження, яке розпочалося раніше, а тому продовження строків слідчим суддею, передбачене лише у провадженнях, відомості про які внесені у ЄРДР після 15 березня 2018 року. Вказує, що обґрунтованість повноважень заступника Генерального прокурора виймати рішення про продовження строку досудового розслідування у наведених кримінальних провадженнях підтверджується висновками Верховного суду у справі № 753/12578/19 від 22 червня 2022 року. Зазначає, що під час воєнного стану склались обставини, при яких відсутня об`єктивна можливість виконання слідчим суддею повноважень, передбачених, серед іншого ст.ст. 219, 294 КПК України, - відтак такі повноваження виконує керівник відповідного органу прокуратури за клопотанням прокурора або за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, що передбачено п. 2 ч. 1 ст. 615 КПК України. Вважає, що рух кримінального провадження із Єдиного реєстру досудових слідувань спростовує помилкові та хибні висновки суду про те, що в ньому відсутні дані про вказану вище постанову, та спростовує існування постанови 18 березня 2022 року, відомості про яку внесено 24 січня 2023 року.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор у судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу сторони обвинувачення, просив її задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , їх захисники ОСОБА_12 та ОСОБА_13 заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, просили ухвалу суду першої інстанції без зміни.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді, думку учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Серед завдань кримінального провадження, передбачених у ст. 2 КПК України, міститься вимога про те, щоб до кожного учасника кримінального провадження було застосовано належну правову процедуру та прийнято законне рішення, як під час розслідування справи, так і за результатами її судового розгляду.

Судове рішення згідно зі ст. 370 КПК України повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом.

Відповідно до ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

Згідно з п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо: після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.

Так, з оскаржуваного рішення видно, що суд першої інстанції закрив кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 за ч. 2 ст. 302, ч. 3 ст. 303 КК України з підстав, передбачених п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, а саме оскільки після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу.

Так, судом першої інстанції було встановлено, що 07 лютого 2018 року внесено відомості до ЄРДР за № 0000151 за фактом вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.303 КК України.

29 березня 2019 року відкрито кримінальне провадження за № 0000062 за ч.2 ст.303 КК України.

12 лютого 2020 року відкрито кримінальне провадження за № 0000547 за ч.2 ст.303 КК України.

08 грудня 2020 року відкрито кримінальне провадження за № 0001197 за ч.3 ст.303 КК України.

22 грудня 2021 року зазначені кримінальні провадження об`єднані в одне провадження за № 0000151.

З реєстру матеріалів досудового розслідування слідує, що обвинуваченим повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.302 та ч.3 ст.303 КК України: ОСОБА_7 та ОСОБА_8 - 24 січня 2022 року; ОСОБА_9 та ОСОБА_10 - 17 лютого 2022 року; ОСОБА_11 - 22 лютого 2022 року.

Строк досудового розслідування по даному об`єднаному кримінальному провадженню не зупинявся.

В судовому засіданні стороною обвинувачення в порядку ч. 11 ст. 290 КПК України на вимогу сторони захисту відкрита постанова заступника Генерального прокурора від 17 березня 2022 року про продовження строку досудового розслідування по кримінальному провадженню № 0000151 до дванадцяти місяців, тобто до 24 січня 2023 року.

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду в постанові від 31 жовтня 2022 року по справі № 753/12578/19 зазначила, що незастосування положень Законів №2147-VIII і № 2617-VIII у справах, де відомості про кримінальне правопорушення внесені в ЄРДР після введення в дію відповідних змін, а також у тих випадках, коли вказані провадження об`єднані із тими, де відомості про кримінальне правопорушення внесені в ЄРДР до 16 березня 2018 року, є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону через недотримання встановленої законом форми здійснення судового контролю за вирішенням питання про продовження строків досудового розслідування.

На підставі викладеного суд першої інстанції прийшов до висновку, що строк досудового розслідування після повідомлення ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.302 ч.3 ст.303 КК України, відповідно до вимог ст.ст.294, 295-1 КПК України, повинен був продовжуватися слідчим суддею, а не прокурором, а тому, приймаючи до уваги, що строки досудового розслідування, передбачені ст.219 КПК України, закінчилися, а обвинувальний акт складено і затверджено прокурором та отримано судом поза межами строку досудового розслідування, кримінальне провадження підлягає закриттю на підставі п.10 ч.1 ст.284 КПК України.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції прийшов до передчасного висновку про порушення органом досудового розслідування процедури продовження строків досудового розслідування та необхідності закриття кримінального провадження на підставі п.10 ч.1 ст.284 КПК України з огляду на наступне.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 214 КПК України досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР і закінчується, зокрема, згідно п. 5 ч. 1 ст. 3, ч. 1 ст. 219 КПК України направленням до суду обвинувального акта.

Згідно ч. 1 ст. 219 КПК України досудове розслідування повинно бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

При обчисленні строків місяцями не береться до уваги той день, від якого починається строк (ч. 5 ст. 115 КПК України). При обчисленні строку днями строк закінчується о двадцять четвертій годині останнього дня строку (ч. 3 ст. 115 КПК України). При обчисленні строків місяцями строк закінчується у відповідне число останнього місяця (ч. 4 ст. 115 КПК України).

Оскільки першим про підозру в кримінальному провадженні №0000151 було 24 січня 2022 року повідомлено ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , то перебіг двомісячного строку розпочався, виходячи з положень ч. 5 ст. 115 КПК України, із 25 січня 2022 року, тобто з наступного дня після повідомлення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про підозру, а датою його закінчення (останнім днем) у відповідності до ч. 4 ст. 115 КПК України було 24 березня 2022 року включно.

Водночас строк досудового розслідування може бути продовжений у порядку, передбаченому параграфом 4 глави 24 цього Кодексу.

Інкриміновані ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 кримінальні правопорушення, передбачені ч.2 ст.302 ч.3 ст.303 КК України, відносяться до злочинів середньої тяжкості та тяжких злочинів згідно ст. 12 КК України в редакції Закону України № 4025-VI від 15 листопада 2011 року.

Загальний строк досудового розслідування не може перевищувати, зокрема, дванадцяти місяців із дня повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину (ч. 2 ст. 219 КПК України у редакції, чинній на момент повідомлення про першу підозру в кримінальному провадженні № 0000151 та ч. 4 ст. 219 КПК України у нині чинній редакції).

Ураховуючи, що в кримінальному провадженні №0000151 йдеться про вчинення, зокрема, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.302, ч.3 ст.303 КК України, досудове розслідування повинно бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше як упродовж дванадцяти місяців із дня відповідного повідомлення у випадку продовження строків досудового розслідування в даному кримінальному провадженні належним суб`єктом та в належний спосіб.

У період, протягом якого тривало досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000151, відбулася зміна підходів до питання про те, хто та в яких випадках може прийняти рішення про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні.

Так, на момент початку досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000151 діяли положення ч. 2 ст. 294 КПК України, згідно з якими якщо досудове розслідування злочину неможливо закінчити у строк, зазначений у п. 2 ч. 1 ст. 219 цього Кодексу, він може бути продовжений в межах строків, встановлених п.п. 2 та 3 ч. 2 ст. 219 цього Кодексу: 1) до трьох місяців - керівником місцевої прокуратури; 2) до шести місяців - керівником регіональної прокуратури або його першим заступником чи заступником; 3) до дванадцяти місяців - Генеральним прокурором чи його заступниками.

Між тим, 15 березня 2018 року набули чинності зміни до ст. 294 КПК України, у відповідності до яких якщо з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину досудове розслідування неможливо закінчити у строк, зазначений у п. 2 абз. 3 ч. 1 ст. 219 цього Кодексу, він може бути продовжений в межах строків, встановлених п.п. 2 та 3 ч. 2 ст. 219 цього Кодексу: 1) до трьох місяців - керівником місцевої прокуратури, заступником Генерального прокурора; 2) до шести місяців - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з керівником регіональної прокуратури або його першим заступником чи заступником, заступниками Генерального прокурора; 3) до дванадцяти місяців - слідчим суддею, за клопотанням слідчого, погодженим з Генеральним прокурором чи його заступниками.

І хоча саме зазначений новий порядок продовження у кримінальному провадженні строку досудового розслідування (його продовження не прокурором, а слідчим суддею), запроваджений з 15 березня 2018 року, був чинним станом на 17 березня 2022 року, коли прокурор в кримінальному провадженні №0000151 прийняв рішення про продовження зазначеного строку, але також у відповідний період діяло й застереження до ст. 294 КПК України, зазначене у п. 4 параграфу 2 «Прикінцеві положення» розділу 4 Закону №2147-VIII, згідно з яким відповідні зміни вводяться в дію через три місяці після набрання чинності цим Законом, не мають зворотньої дії в часі та застосовуються до справ, по яким відомості про кримінальне правопорушення внесені в ЄРДР після введення в дію цих змін.

Тобто, виходячи із того, що згадане вище застереження чітко вказувало, що внесені до ст. 294 КПК України зміни в частині порядку продовження строків досудового розслідування застосовуються до справ, по яким відомості про кримінальне правопорушення, внесені в ЄРДР після введення в дію цих змін, тобто після 15 березня 2018 року, в той час як не мають зворотньої дії в часі, а отже не застосовуються до справ, відомості про початок досудового розслідування в яких внесені були в ЄРДР до вказаної дати.

Таким чином, станом на 17 березня 2022 року КПК України передбачав два незалежні один від одного процесуальні порядки продовження строків досудового розслідування, один з яких передбачав, що у кримінальних провадженнях, досудове розслідування у яких було розпочате до 15 березня 2018 року, продовження строку досудового розслідування мало б здійснюватися до шести місяців - керівником регіональної прокуратури або його першим заступником чи заступником, а до дванадцяти місяців - Генеральним прокурором чи його заступниками, в той час як згідно з іншим у кримінальних провадженнях, досудове розслідування у яких було розпочате після 15 березня 2018 року, продовження строку досудового розслідування мало б здійснюватися до шести місяців - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з керівником регіональної прокуратури або його першим заступником чи заступником, заступниками Генерального прокурора, та до дванадцяти місяців - слідчим суддею, за клопотанням слідчого, погодженим з Генеральним прокурором чи його заступниками.

Разом із тим, у кримінальному процесуальному законі станом на 17 березня 2022 року не було норми, яка б прямо зазначала в який спосіб і ким має бути продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні, в якому в межах одного провадження об`єднані кримінальні провадження, досудове розслідування у яких було розпочате до 15 березня 2018 року та після 15 березня 2018 року.

Лише 31 жовтня 2022 року Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові по справі №753/12578/19 сформувала правовий висновок, згідно з яким продовження строків досудового розслідування здійснюється слідчим суддею в межах повноважень, визначених положеннями Законів №2147-VIII і №2617-VIII, у кримінальних провадженнях, внесених до ЄРДР з 15 березня 2018 року і які були об`єднані з кримінальним провадженням, розпочатим до цієї дати.

Отже, на момент прийняття 17 березня 2022 року заступником Генерального прокурора рішення щодо продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000151 КПК України чітко визначав порядок продовження досудового розслідування у кримінальних провадженнях, розпочатих до та після 15 березня 2018 року, в той час як кримінальним процесуальним законом не було прямо зазначено, хто і в якому порядку продовжує досудове розслідування у кримінальному провадженні, в рамках якого в одне провадження об`єднані матеріали досудового розслідування, розпочатого до 15 березня 2018 року, з матеріалами досудового розслідування, розпочатого після 15 березня 2018 року.

Адже станом на 17 березня 2022 року не існувало правового висновку Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 31 жовтня 2022 року, згідно з якою саме слідчий суддя, а не прокурори відповідного рівня, повноважний продовжувати строк досудового розслідування до шести та до дванадцяти місяців у кримінальному провадженні, розпочатому з 15 березня 2018 року, якщо його об`єднано з кримінальним провадженням, розпочатим до цієї дати.

Водночас, станом на дати прийняття прокурором 17 березня 2022 року рішення про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000151 була чинною ч. 7 ст. 217 КПК України, котра передбачала, що днем початку досудового розслідування у провадженні, в якому об`єднані матеріали кількох досудових розслідувань, є день початку розслідування того провадження, яке розпочалося раніше.

Тобто, приймаючи рішення про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000151, 17 березня 2022 року заступник Генерального прокурора за відсутності постанови Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у справі №753/12578/19 правильно керувалися п. 4 параграфу 2 «Прикінцеві положення» розділу 4 Закону №2147-VIII.

Заступник Генерального прокурора не міг 17 березня 2022 року знати та передбачити, що 31 жовтня 2022 року Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду висловить таку позицію, згідно з якою не прокурори повноважні приймати рішення про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні, розпочатому до 15 березня 2018 року, якщо його об`єднано з кримінальним провадженням, розпочатим після цієї дати, а слідчий суддя в межах повноважень, визначених законом.

Апеляційний суд вважає за необхідне відступити у цьому провадженні від висновку Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, зазначеного в постанові у справі №753/12578/19 від 31 жовтня 2022 року, оскільки на момент прийняття постанови про продовження строків досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000151 такого висновку не було та, враховуючи неможливість ретроспективного застосування висновків Верховного Суду, зважаючи на постанови Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 17 грудня 2015 року у справі №5-205кс15, ухвали Верховного Суду від 07 березня 2023 року у справі №761/13685/14-к та постанови Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 10 червня 2021 року у справі №663/267/19.

Так, Верховний Суд України в постанові від 17 грудня 2015 року зробив висновок щодо того, що за загальним правилом норма п. 2 ч. 1 ст. 445 КПК України у редакції Закону №192-VIII підлягає застосуванню з дати набрання цим Законом чинності, тобто що зазвичай норма кримінального процесуального закону не підлягає ретроспективному застосуванню. Зокрема, суд касаційної інстанції вказав про неможливість повернення процесу (процесуальних дій), що випливає з ч. 1 ст. 5 КПК України, відповідно до якої процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду в постанові від 10 червня 2021 року зауважила, що фактично питання про визначення ретроспективного застосування правового висновку об`єднаної палати є проханням встановити юридичну силу правових висновків касаційного суду в часі, що є неможливим з огляду на їх правову природу, яка визначає їх як акти індивідуального правозастосування в кожному конкретному кримінальному провадженні, що конкретизують способи застосування законодавчих норм, а також на те, що ретроспективне застосування таких висновків суперечить принципу правової визначеності.

Верховний Суд в ухвалі від 07 березня 2023 року виклав позицію, згідно з якою лише після висловлення ВСУ правової позиції у 2017 році про необхідність відкриття ухвал для проведення негласних слідчих (розшукових) дій /далі - НС(Р)Д/ сторона обвинувачення була зобов`язана вживати заходів до цього. Однак до висловлення цієї правової позиції, яка за своєю природою є поширювальним тлумаченням кримінально процесуальної норми, однозначно стверджувати про порушення стороною обвинувачення вимог КПК України через нерозсекречення відповідних ухвал на етапі ст. 290 КПК України чи під час судового розгляду до 16 березня 2017 року не можна. Тобто, у цій справі суд чітко вказав про неможливість ретроспективного застосування правової позиції суду касаційної інстанції.

Таким чином, на переконання апеляційного суду суд першої інстанції прийшов до передчасного висновку про те, що строки досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000151 продовжено неуповноваженим суб`єктом щодо прийняття рішення про продовження строку досудового розслідування, а саме заступником Генерального прокурора, з порушенням вимог КПК України.

Крім того, суд першої інстанції не врахував та належним чином не дослідив відомості, які містяться у витягу з ЄРДР щодо руху по кримінальному провадженню №0000151, який має відомості про постанову заступника Генерального прокурора від 17 березня 2022 року про продовження строку досудового розслідування по кримінальному провадженню № 0000151 до дванадцяти місяців, тобто до 24 січня 2023 року. Так, як слідує з витягу, відомості про вказану постанову після підписання протягом доби, а саме 18 березня 2022 року (стовпчик 5) внесено до ЄРДР (процесуальна дія № 33) із відповідною інформацією про кінцевий дванадцятимісячний термін строку досудового розслідування - 24 січня 2023 року (стовпчик 3).

Отже, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції належним чином не перевірив всі обставини, які дають підстави для встановлення моменту закінчення строку досудового розслідування у цьому провадженні та дійшов передчасних висновків про необхідність закриття кримінального провадження із зазначених в ухвалі мотивів.

Відповідно до ч. 1 ст. 409 КПК України до підстав для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції належить істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно зі ст. 412 КПК України істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою ст. 7 цього Кодексу.

Приймаючи до уваги той факт, що діючим КПК України в перелік істотних порушень кримінального процесуального закону, передбачених ст. 412 КПК України, та підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції не входять зазначені порушення, апеляційний суд вважає за необхідне, керуючись ст. 9 КПК України, де вказано, що у випадках, коли положення КПК не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені, зокрема п. 2 ч. 1 ст. 7 КПК, скасувати ухвалу та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Скасовуючи ухвалу у зв`язку з істотним порушеннями вимог кримінального процесуального закону, апеляційний суд не входить в обговорення інших доводів, викладених в апеляційній скарзі, не досліджує їх та вважає, що вони підлягають ретельній перевірці під час нового судового розгляду, тому апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню.

При новому розгляді провадження суду необхідно усунути зазначені вище порушення кримінального процесуального закону, ретельно перевірити доводи, викладені в апеляційній скарзі, й прийняти законне і обґрунтоване рішення.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, задовольнити частково.

Ухвалу Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 18 квітня 2023 року щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає чинності з дня її проголошення та касаційному оскаженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4